ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2015 р. Справа № 911/471/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі», м. Полтава
до Підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах», Київська обл., м. Бровари
про стягнення 1 000 000,00 грн.,
за участю представників:

позивача:Водяник О.В., довіреність №06-40/68 від 03.02.2015 року;
відповідача:не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2015 року Вищий навчальний заклад Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» (позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах» (відповідач) про стягнення 1 000 000,00 грн. заборгованості, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором №22 про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі від 10.10.2013 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.02.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 05.03.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.03.2015 року розгляд справи було відкладено на 26.03.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання 26.03.2015 року не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.10.2013 року між Вищим навчальним закладом Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» та Підприємством споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах» було укладено договір №22 про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі, за умовами якого Вищий навчальний заклад Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» надає Підприємству споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах» безпроцентну фінансову допомогу на поворотній основі у сумі 2 000 000,00 (два мільйони) гривень терміном до 10 квітня 2014 року.

Відповідно до п. 1.3. договору, Підприємство споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах» зобов'язується повернути Вищому навчальному закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» одержані кошти у повній сумі не пізніше строку, зазначеного у пункту 1.1. цього договору. Датою повернення фінансової допомоги є дата фактичного зарахування коштів на поточний рахунок університету.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і дії до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 1.7. договору).

09.04.2014 року між Вищим навчальним закладом Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» та Підприємством споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах» було укладено додаткову угоду до договору №22 від 10.10.2013 року про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди, сторони дійшли взаємної згоди щодо продовження дії договору №22 від 10.10.2013 року про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі терміном до 01 липня 2014 року.

Згідно п. 2 додаткової угоди, Підприємство споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах» гарантує повернення університету безпроцентної фінансової допомоги у сумі 2 000 000,00 грн. не пізніше 01 липня 2014 року.

Суд встановив, що позивач свої зобов'язання за договором про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі №22 від 10.10.2013 року виконав належним чином, на виконання договору, перерахував на рахунок відповідача 2 000 000,00 грн. в якості суми позики, що підтверджується платіжним дорученням №3095 від 11.10.2013 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Проте, відповідач заборгованість за позикою погасив частково у розмірі 1 000 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №821 від 15.08.2014 року, копія якого наявна в матеріалах справи, внаслідок чого заборгованість останнього перед позивачем за договором №22 від 10.10.2013 року про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі станом на момент судового розгляду справи складає 1 000 000,00 грн.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 000 000,00 грн. боргу є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, відповідачем не спростовані і відповідно підлягають задоволенню.

Судовий збір у розмірі 20 000,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах» (07403, Київська обл., м. Бровари, вул. Кутузова, 127, код 01740064) на користь Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі» (36014, м. Полтава, вул. Коваля, 3, код 01597997) 1 000 000 (один мільйон) грн. 00 коп. боргу, 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 31.03.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак