РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015№910/802/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Зараз"
доПублічного акціонерного товариства тресту "Комерційний банк "Надра"
провизнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Осипов Д.В. - представник за дов.;

від відповідача: Мазуренко О.П. - представник за дов.

У судовому засіданні 30.03.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАРАЗ" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про встановлення факту вини та повернення майна у попередній стан.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.01.2015 порушено провадження у справі №910/802/15-г, розгляд справи призначений на 02.02.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.02.2015, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 18.02.2015.

09.02.2015, позивач звернувся із заявою про зміну предмету позову, який виклав у новій редакції:

- визнати дії відповідача щодо самовільного монтажу та встановлення вентиляційного каналу сантехнічного вузла, який призводить до руйнації будівлі та затіканні вологи в приміщення будинку №21/6, що розташований по вул. Лобановського Валерія, с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області, незаконними;

- зобов»язати відповідача демонтувати самовільно встановлений вентиляційний канал сантехнічного вузла з усіх поверхів на яких він розташований в будинку №21/6, що знаходиться по вул. Лобановського Валерія, с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області та привести покрівлю та перекриття в данному будинку в попередній стан, який існував до встановлення вентиляційного каналу сантехнічного вузла.

У судовому засіданні 18.02.2015, на підставі статті 77 ГПК України оголошено перерву до 11.03.2015.

В судовому засіданні 11.03.2015 в порядку ст. 77 ГПК України, оголошено перерву на 30.03.2015.

18.02.2015 позивач звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову відповідно до якої просить суд:

- визнати дії щодо самовільного монтажу та встановлення вентиляційного каналу сантехнічного вузла, що призводить до руйнування будівлі та затікання вологи в приміщення будинку №21/6, що розташований по вул. Лобановського Валерія, с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області, неправомірними;

- зобов»язати відповідача демонтувати самовільно встановлений вентиляційний канал сантехнічного вузла з усіх поверхів на яких він розташований в будинку №21/6, по вул. Лобановського Валерія, с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області та привести покрівлю та перекриття в даному будинку в попередній стан, який існував до встановлення вентиляційного каналу сантехнічного вузла.

У відзиві на позов відповідач заперечив проти позовних вимог з тих підстав, що позивачем не доведено факт самовільного монтажу ПАТ "КБ "Надра" у вказаному нежитловому приміщенні вентиляційного каналу сантехнічного вузла. При цьому, відповідач посилається в обґрунтування своїх заперечень на відсутність доказів того, що самовільне встановлення вентиляційного каналу мало місце після укладення Договору від 01.06.2013 №01/06/13.

В судовому засіданні 30.03.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.01.2008 будинок №21/6 (блок "В" - будівельна номерація) по вулиці Лобановського, нежитлове приміщення введено в експлуатацію, що підтверджується актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, затвердженого розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації №1.

18.01.2008 згідно рішення №5 Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошиснького району Київської області було присвоєно "В" номер 21 корпус 6.

Згідно свідоцтва приватного нотаріуса Кивського міського нотаріального округу Шаповаленко А.І. від 25.04.2012 і зареєстрованого в реєстрі за №2391, відповідач є власником нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення 3-5 поверхів, загальною площею 1052,20 кв.м., що знаходяться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. В.Лобановського, 21, корпус 6.

Рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27.11.200 №484/4 "Про затвердження протоколу №3 засідання постійної комісії відповідльної за здійснення державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності П. Борщагівської сільської ради" ТОВ "Зараз" (позивач) затверджено виконавцем житлово-комунальних послуг у селі Чайки Києво-Святошинського району Київської області по вул. Валерія Лобановського.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.06.2013 між позивачем (підприємство за договором) та відповідачем (власник за договором) укладений договір №01/06/13 про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, нежитлових приміщень та прибудинкової території (далі -договір), предметом якого є надання підприємством та оплата власником, згідно встановлених розрахунків, послуг з утримання приміщення та прибудинкової території, житлово-комунальних послуг (централізоване водо -, теплопостачання та водовідведення), послуг по санітарно-технічному обслуговуванню приміщення, вивозу побутових відходів, обслуговуванню водостоків, люків, димовентиляційних каналів, протипожежної автоматики, внутрішніх та зовнішніх тепло- та електропроводів приміщення, дезинсекції, дератизації, санітарному обслуговуванню прибудинкової території та допоміжних приміщень, освітленню та опаленню місць загального користування приміщення, послуг аварійної служби,підготовку приміщення до екслуатації у осінньо-зимовий період, обслуговування технічного обладнання приміщення, озеленення прибудинкової території, полив зелених насаджень, організація надання послуг з охорони місць загального користування.

Згідно умов договору підприємством також надається власнику комплекс послуг по проведенню відповідних робіт по приміщенню (проведення робіт по відновленню його конструкцій та систем інженерного обланання, а також підтримання експлуатаційних якостей, не повязаних зі зміною основних техніко-економічних показників) у разі необхідності - надання інженерно-технінчих послуг понад норми, що встановлені державними органами для житлово-комунальних пслуг.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилаться на порушення відповідачем пункту 2.3.6 Договору, відповідно до якого власник зобовязується ремонтно-будівельні роботи проводити тільки при наявності відповідним чином оформленої та узгодженої проектної документації.

Позивач зазначає, що 14.04.2014 в приміщенні, яке розташоване в будинку №21/6 по вул. Лобановського в с. Чайки, Києво-Святошинського району Київської області, комісія ТОВ "Зараз" склала акт №20 про те, що відповідачем самовільно встановлено вентиляційний канал санвузла без відповідного проекту і погодження з інститутом, а також без врахування технологічного нагляду.

В подальшому, 22.04.2014 інженером технічного надзору Морозовим С.М., під час огляду приміщення у вказаному будинку, було виявлено монтаж вентиляційного каналу сантехнічного вузла, який фактично не передбачений проектом будівлі та без врахування технічного призначення і вимог щодо фізичних розмірів до даної конструкції.

14.07.2014 позивач направив відповідачу листа №270 в якому зазначалось про порушення та самовільне переобладнання нежитлового приміщення шляхом встановлення вентиляційного каналу, який отриманий відповідачем 16.07.2014.

Вимога №290 від 28.07.2014 про усунення порушення, направлена 29.07.2014, згідно фіскального чеку №5778.

У відзиві на позов відповідач заперечив проти позовних вимог з тих підстав, що позивач не надав доказів щодо здійснення відповідачем самовільного встановлення вентиляційного каналу та відповідно доказів, що таке самовільне встановлення вентиляційного каналу мало місце після укладання договору.

Відповідачем, при цьому, надано до матеріалів справи листи (№12-5-4503 від 05.04.2013, №12-5-7223 від 23.05.2014, №12-5-5906 від 18.04.2014, №12-4-5321 від 09.04.2014) до позивача про вжиття заходів по усуненню залиття приміщення та складення відповідного акту про залиття, відповідно до п. 1.2 ст. 1, п.2.1.1, 2.1.2, 2.1.4, п. 2.1, п. 2.4.1, 2.4.2, 2.4.8, 2.4.9, п. 2.4 Договору №01/06/13 від 01.06.2013.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

Згідно вимог ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 2.3.6 Договору, який на думку позивача порушений відповідач, ремонтно-будівельні роботи проводити тільки при наявності відповідним чином оформленої та узгодженої проектної документації.

Згідно абзацу 2 статті 24 ЖК Української РСР, житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і прибудинкової території.

Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкової території, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на:

-своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством;

- відшкодування збитків, завданих їх майну та/або приміщенням, шкоди, заподіяної їх життю чи здоров'ю внаслідок незадовільного утримання будинку або ненадання чи надання не в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства;

- переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ще у квітні 2013 року (до укладення договору №01/06/13) та у квітні - травні 2014 року (після укладення договору №01/06/13) відповідач звертався до позивача з листом про усунення недоліків пов'язаних з протіканням покрівлі на 5 поверсі в будинку 21 по вул. Лобановського в с. Чайки, Києво-Святошинського району Київської області.

Після обстеження приміщення, комісія в акті від 14.04.2014 зафіксувала наявність вентиляційного каналу сантехнічного вузла, монтаж якого проведений без проекта та погодження.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист від 22.04.2014 інженера технічного нагляду (кваліфікаційне сертифікат серія АТ №001895 від 08.07.2013) Морозова С.М., який зазначив про те, що при огляді приміщення по вул. Лобановського 21 корп. 6, 5 поверху, були виявлені застарівши сліди на стіні та стелі. При огляді покрівлі над цими приміщеннями встановлено: видимих дефектів покрівлі не виявлено, сліди протікання на відкосах мансардних вікон - результат - ставлення власника. Монтаж вентиляційного каналу сантехнічного вузла не передбачений проектом, без дотримання технологічного призначення і вимогам по розмірах до даних конструкцій. Крім того, в сантехнічному вузлі демонтовано сантехнічне обладнання без наступної установки запірної арматури, що може привести до затоплення як цього поверху так і нищерозташованих поверхів при експлуатації приміщення.

Пунктом 1.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі по тексту - Правила № 76) передбачено, що переобладнання та перепланування жилих будинків, жилих і нежилих в будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства (п. 1.4.1. Правил № 76).

Власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого в жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану (п. 1.4.6. Правил № 76).

Пунктами 1.4.1, 1.4.4, 1.4.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після отримання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Позивач посилається на висновок експерта від 08.07.2014 №0893 Київською незалежною судово-експертною установою, який визначив, що покрівля, що розташована над нежитловим приміщенням в будинку 21/6 по вул. Лобановського в с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області в ціломц знаходиться в належному стані, але виявлені недоліки, а саме: на дворовому схилі покрівлі, над приміщеннями офісу площею 1052,20 кв.м. шляхом влаштування отвору в покрівлі, встановлено круглий вентиляційний зонт 200 мм вентиляційної системи, і при цьому встановлено неякісне примикання труби системи вентиляції до покрівлі будинку (тріщини); мансардне вікно над нежитловим приміщенням експлуатується без лівої бічної накладки, на її місці прикріплена поліетиленова плівка червоного кольору, яка не може забезпечувати герметичність ущільнення та гарантувати не потрапляння атмосферних опадів до приміщення офісу банку; пошкодження покрівлі з вини власника, що розташована над нежитловим приміщенням в будинку 21/6 по вул. Лобановського в с. Чайки, Києво -Святошинського району, Київської області, наявні.

Додатково в обґрунтування позовних вимог, позивач додав до матеріалів справи заяву Бондаренка А.О. та доповідну записку Поліщука Є.В. слюсара - сантехніка на ім'я позивача.

Однак, слід зазначити, відповідно до ст. 33 ГПК України, позивач не довів належними та допустимими доказами, що монтаж вентиляційного каналу сантехнічного вузла в приміщенні будинку №21/6, що розташований по вул. Лобановського Валерія в с. Чайки, Києво-Святошинського району Київської області, здійснений внаслідок дій відповідача.

Оскільки судом не встановлено, за відсутності належних доказів, факту самовільного монтажу відповідачем у вказаному приміщенні вентиляційного каналу сантехнічного вузла, тому й підстави для визнання дій відповідача щодо цього неправомірними, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства

Частина перша статті 1 ГПК України передбачає, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Вимагаючи демонтувати самовільно встановлений вентиляційний канал сантехнічного вузла, привести покрівлю та перекриття в будинку в попередній стан, який існував до встановлення вентиляційного каналу сантехнічного вузла, позивач не навів та не довів, його порушеного права та права на звернення з даним позовом.

При цьому, в порядку ст.33 ГПК України, позивач не довів належними та допустимими доказами обставини щодо порушення відповідачем умов договору, зокрема п. 2.3.6, з урахування того, що відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що позивачем не доведено порушення з боку відповідача безпосередньо суб'єктивних прав позивача та наявності у позивача права звертатись до суду з відповідним позовом, позовні вимоги задоволенню не підлягають з урахуванням наведеного.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання

повного тексту рішення: 06.04.2015.

Суддя М.Є. Літвінова