КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2015 р. Справа№ 910/20998/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Ропій Л.М.

Калатай Н.Ф.

при секретарі: Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача Нестеров Е.Г., дов. від 01.03.2015,

від відповідача Клюсова Т.М., дов. від 05.01.2015 №1,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудсервіс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2014

(дата підписання - 19.12.2014)

у справі №910/20998/14 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудсервіс»

до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання рішення недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудсервіс» (далі - позивач) до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.05.2014 №52/01-р/к «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції» у справі №30-01/04.14.

Повернуто позивачу з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір в сумі 609,00 грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем пропущено строк оскарження рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.05.2014 №52/01-р/к «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції» у справі №30-01/04.14.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач оскаржуване рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України отримав 20.08.2014, а не 10.06.2014, як вказує суд, та одразу звернувся до суду з позовом про визнання його недійсним. Однак, перша позовна заява була повернута судом на підставі ст.63 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК У-країни). Таким чином, на думку позивача, строк оскарження сплив 20.10.2014, а позивач повторно звернувся до суду з позовом 29.09.2014, тобто в межах строків оскарження.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2015 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий-суддя Рябуха В.І., судді Калатай Н.Ф., Ропій Л.М.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 у зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. на лікарняному було змінено склад суду: головуючий-суддя Рябуха В.І., судді Ропій Л.М., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 01.04.2015. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28. Доказами належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи є повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали від 16.02.2015) позивачу - 18.02.2015 та відповідачу - 19.02.2015, долучені до матеріалів справи.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 у зв'язку з виходом судді Калатай Н.Ф. з лікарняного було змінено склад суду: головуючий-суддя Рябуха В.І., судді Калатай Н.Ф., Ропій Л.М.

У судовому засіданні 01.04.2015 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2014 Адміністративна колегія Київського міського територіального відділення Антимонопольнго комітету України прийняла рішення №52/01-р/к «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції» у справі №30-01/04.14 (далі - рішення №52/01-р/к), відповідно до якого визнано, що ТОВ "Центрбудсервіс" протягом періоду з 11.12.2008 по 01.05.2014 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах будинку за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 25-а, який знаходиться на обслуговуванні (експлуатації) ТОВ "Центрбудсервіс", з частковю 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента.

Оскаржуваним рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України також визнано дії ТОВ "Центрбудсервіс", які полягають в укладенні зі споживачами (власниками (наймачами) квартир) у будинку за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 25-а договорів "Про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території", зміст яких не відповідає типовому договору, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №529, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50 та ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах будинку за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 25-а, який знаходиться на обслуговуванні (експлуатації) Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрбудсервіс", що може призвести до обмеження інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку (п.2 рішення №52/01-р/к).

Пунктом 3 рішення №52/01-р/к за вчинене порушення, зазначене в п.2 резолютивної частини цього рішення, відповідно до абз.2 ч.2 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" на ТОВ "Центрбудсервіс" накладено штраф в сумі 68000,00 грн та зобов'язано позивача припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п.4).

Рішення №52/01-р/к позивач зобов'язаний був виконати у двомісячний строк з дня його отримання.

Відповідач направив позивачу рішення №52/01-р/к 05.06.2014, про що свідчить лист від 04.06.2014 №26-01/1835.

10.06.2014 позивач отримав лист відповідача про виконання рішення №52/01-р/к, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №981221 та довідкою з УДППЗ «Укрпошта» від 18.11.2014 №303/06-А-3247.

Таким чином, позивач зобов'язаний був виконати рішення №52/01-р/к в строк до 10.08.2014.

Однак, позивач рішення №52/01-р/к не виконав, а оскаржив його 29.09.2014 до суду першої інстанції, вважаючи його безпідставним.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову, з чим погоджується суд апеляційної з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон) законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ст. 1 Закону Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

У сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п.4 ч. 1 ст. 7 Закону).

У статті 22 Закону зазначено, що, зокрема, суб'єкти господарювання, об'єднання, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Комітету, уповноважених ним працівників Комітету подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Комітетом, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Відповідно до п.2 ст.50 Закону порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (ч.1 ст.13 Закону).

Згідно зі статтею 51 Закону порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом - накладення штрафу (абз.4 ч.2 ст.52 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Частиною 1 ст. 59 Закону визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст. 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

У застосуванні припису ч.1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також ч.2 ст. 47 цього Закону господарським судам слід враховувати, що ними передбачені строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України, які не можуть бути відновлені.

Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів.

Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

З огляду на те, що спірне рішення №52/01-р/к отримано позивачем 10.06.2014, враховуючи, що строк на оскарження сплив 10.08.2014, а позивач подав позов 29.09.2014, ним пропущено строк оскарження рішення №52/01-р/к до суду.

Витяг з журналу обліку реєстрації вхідної кореспонденції ТОВ «Центрбудсервіс» від 21.11.2014 не є належним доказом отримання позивачем рішення №52/01-р/к 20.08.2014, оскільки є одностороннім документом внутрішнього характеру.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудсервіс» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2014 у справі №910/20998/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/20998/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Л.М. Ропій

Н.Ф. Калатай