РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015Справа №910/21671/14
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Фізичної особи-підприємця Левчука Дмитра Сергійовича до Приватного акціонерного товариства "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" про стягнення 264 163,72 грн., за участю представників позивача - Крусь Л.В., довіреність №б/н від 21.11.2014 року, Левчука Д.С., відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивач звернувся з позовом до господарського суду міста Києва з вимогою до відповідача про стягнення 184 000,00 грн. основного боргу, 12 688,70 грн. пені, 4 130,35 грн. 3% річних, 23 344,67 грн. інфляційних втрат та 40 000,00 грн. моральної шкоди у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати наданих послуг за договором транспортного перевезення від 29.08.2013 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.10.2014 року прийнято справу до провадження та призначено розгляд справи на 27.10.2014 року.

24.10.2014 року до канцелярії суду надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" до Фізичної особи-підприємця Левчука Дмитра Сергійовича про визнання недійсним договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.10.2014 року вищевказаний зустрічний позов повернуто Приватному акціонерному товариству "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" на підставі п. 4 ч.1 ст.63 ГПК України.

10.11.2014 року в судовому засіданні представником відповідача надано заяву про застосування строків позовної давності.

У судовому засіданні 10.11.2014 р. оголошувалась перерва на 24.11.2014р.

У судовому засіданні 24.11.2014 р. оголошувалась перерва на 26.11.2014р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.11.2014 року провадження у справі було зупинено до вирішення іншої пов'язаної з нею справи № 911/4851/14.

24.02.2015 року позивач звернувся до суду з клопотанням про поновлення провадження у справі № 910/21671/14 у зв'язку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 18.03.2015 року.

В судовому засіданні 18.03.2015 року оголошено перерву на 23.03.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання 18.03.2015 року не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.08.2013р. між Приватним акціонерним товариством «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Левчуком Дмитром Сергійовичем (виконавець) укладено договір транспортного перевезення, відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати замовнику послуги з транспортного перевезення вантажу - зерно сої, зерно кукурудзи, мінеральні добрива та вода транспортом марки КАМАЗ, ДАФ, кількість 3 машини, на пальному виконавця.

Згідно п. 1.2. договору територія надання послуг - Житомирська, Київська, Черкаська та Вінницька обл., маршрути визначаються в товарно-транспортних накладних або подорожніх листах.

Пунктами 2.1-2.3. договору сторони погодили, що ціна послуг залежить від кілометражу, що проходить автотранспорт виконавця за кожною товарно-транспортною накладною або подорожнім листом.

01.10.2013р. між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої п. 2.2. договору викладено в наступній редакції: « 2.2. Вартість перевезення 1т становить 81, 16 грн. без ПДВ».

Згідно п. 2.5. договору оплата наданих послуг здійснюється перерахуванням грошових коштів на поточний банківський рахунок виконавця в термін не більш 10 банківських днів з дати підписання акту передачі-приймання наданих послуг.

Термін виконання послуг встановлюється з 10.09.2013р. до 31.12.2013р. і остаточно уточнюється замовником протягом дії договору, в залежності від погодних умов (п. 4.1. договору).

Договір згідно п. 7.1. набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013р.

Поясненнями позивача, товарно-транспортними накладними, які містяться в матеріалах справи та актом передачі-приймання робіт від 30.12.2013 року, який підписаний уповноваженими представниками обох сторін, стверджується факт виконання позивачем послуг транспортного перевезення за період з 10.10.2013 року по 11.12.2013 року за договором від 29.08.2013 року на загальну суму 252 684,70 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором перевезення, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати наданих послуг та має перед позивачем заборгованість у сумі 184 000,00 грн., з урахуванням часткової оплати.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Згідно з положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором перевезення у розмірі 184 000,00 грн. обґрунтовані.

Відповідачем було заявлено про пропущення позивачем строку позовної давності звернення до суду.

Статтями 256, 257 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. ст. 260, 261 Цивільного кодексу України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення встановлюється шестимісячний строк.

Згідно ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно акту приймання-передачі робіт від 30.12.2013 року право на позов у позивача виникло 16.01.2014 року.

Проте, відповідач вчинив дію, що свідчать про визнання ним свого боргу та перериває строк позовної давності, а саме: 11.04.2014 року частково сплатив за послуги транспортного перевезення у сумі 20 602,86 грн., що підтверджується банківською випискою №16566, яка міститься в матеріалах справи. Тобто строк позовної давності розпочинається заново 11.04.2014 року, а закінчується 11.10.2014 року.

З даним позовом позивач звернувся до суду 08.10.2014 року.

Тому строк позовної давності позивачем не пропущено і його порушене право підлягає захисту.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором перевезення у розмірі 184 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно п. 5.1. договору у випадку прострочення оплати послуг, що виконані виконавцем, замовник сплачує виконавцю штрафні санкції у вигляді пені в розмірі облікової ставки НБУ, що нараховується на суму боргу, за весь період прострочення оплати.

Позовні вимоги в частині стягнення 12 688,70 грн. пені у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з оплати наданих послуг на підставі ст. 230 ГК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, позов в частині стягнення 3 % річних у сумі 4 130,35 грн. та інфляційних втрат у розмірі 23 344,67 грн. обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивачем не надано доказів понесення ним моральної шкоди, а тому вимога про стягнення з відповідача 40 000,00 грн. моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" (02225, м. Київ, вул. Ніколаєва, буд.7; код 33939991) на користь Фізичної особи-підприємця Левчука Дмитра Сергійовича (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Головатого, буд. 89, кв. 154; ідентифікаційний номер ) 184 000 (сто вісімдесят чотири тисячі) грн. 00 коп. основного боргу, 12 688 (дванадцять тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн. 70 коп. пені, 4 130 (чотири тисячі сто тридцять) грн. 35 коп. 3% річних, 23 344 (двадцять три тисячі триста сорок чотири) грн. 67 коп. інфляційних втрат та 4 483 (чотири тисячі чотириста вісімдесят три) грн. 28 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 27.03.2015р.

Суддя С.О. Чебикіна