номер провадження справи 19/16/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 Справа № 908/454/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг» (04176, м. Київ, вул. Електриків, 26; фактична адреса: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 8, оф. 33)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд» (83001, м. Донецьк, вул. Пушкіна, 9; поштова адреса: 85304, Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Соціалістична, 5-А, а/с № 10)

про стягнення 23902,69 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: Бессараб Р.В. - представник за довіреністю № б/н від 06.10.14.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 26.01.15. звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг» з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд» про стягнення 23902,69 грн. заборгованості за Договором фінансового лізингу № 170/11-АВТ від 15.08.11., з яких: 21582,08 грн. - суми основного боргу, 2320,61 грн. - пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем прострочено сплату лізингових платежів за Договором № 170/11-АВТ фінансового лізингу від 15.08.11., в зв'язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд» виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.01.15. порушено провадження у справі № 908/454/15-г, справі присвоєно номер провадження 19/16/15, судове засідання призначено на 19.02.15. о 10-50.

Представником позивача 19.02.15. подано письмові пояснення до позовної заяви з детальним розрахунком заявлених позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання 19.02.15. не з'явився, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі № 908/454/15-г від 29.01.15. не виконав, але від нього через канцелярію господарського суду 16.02.15. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю представника відповідача бути присутнім в судовому засіданні та зобов'язання позивача надіслати на адресу відповідача копію позовної заяви: 85304, м. Красноармійськ, вул. Соціалістична, 5-А, а/с № 10.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.02.15. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи № 908/454/15-г відкладено на 24.03.15. о 10-45.

В судовому засіданні 24.03.15. представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг» задовольнити повністю.

Через канцелярію Господарського суду Запорізької області від відповідача 17.03.15. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору, в зв'язку з неможливістю представнику відповідача бути присутнім в судовому засіданні 24.03.15. та подачі витребуваних судом документів.

Вказане вище клопотання відповідача залишено судом без задоволення, оскільки наявні в матеріалах справи документи є достатніми для вирішення даного спору, а витребувані документи відповідач має можливість направити поштою, але він не скористався своїм правом.

Відповідно до п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.11. зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідач є належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи та його неявка не перешкоджала вирішенню даного спору.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/454/15-г.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

15.08.11. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг» (далі - Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд» (далі - Лізингоодержувач) укладено Договір № 170/11-АВТ фінансового лізингу (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору в редакції Додаткового договору № 1 від 06.09.11. сторонами встановлено, що предметом даного Договору є надання Лізингодавцем в платне володіння та користування на умовах фінансового лізингу Лізингоодержувачу майна Трактор МТЗ-82.126, загальною вартістю 326650,13 грн. (Предмет лізингу).

Пунктом 1.3 Договору встановлено, що строк користування Предметом лізингу становить 36 місяців з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були належним чином виконані умови Договору та передано відповідачу предмет лізингу, про що свідчить двосторонньо підписаний 21.09.11. сторонами та скріплений печатками підприємств акт прийому-передачі майна за Договором № 170/11-АВТ від 15.08.11., належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати Лізингодавцю лізингові платежі відповідно до Графіку сплати лізингових платежів (додаток № 1 до Договору) та на умовах даного Договору.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України належним чином не виконав свої зобов'язання в частині внесення лізингових платежів № 35-37, згідно Графіка, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 21582,08 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ч. 2 ст. 806 Цивільного кодексу України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як було встановлено вище, п. 2.1 Договору передбачено, що Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати Лізингодавцю лізингові платежі відповідно до Графіку сплати лізингових платежів (додаток № 1 до Договору) та на умовах даного Договору.

Відповідно до Графіку сплати лізингових платежів, що є Додатком № 1 до Договору в редакції Додаткового Договору № 1 від 06.09.11. встановлено, що днями сплати неоплачених відповідачем лізингових періодів є: № 35 - 20.07.14. в розмірі 7328,59 грн., № 36 - 20.08.14. в розмірі 7200,14 грн., № 37 - 20.09.14. в розмірі 7053,35 грн.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за Договором Лізингодавцем виконано в повному обсязі, а саме, передано відповідачу предмет лізингу, що підтверджується двосторонньо підписаним представниками Лізингоодержувача та Лізингодавця, скріпленим печатками підприємств актом прийому-передачі предмету лізингу від 21.09.11. до Договору, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання в частині оплати лізингових періодів № 35-37, відповідно до Графіку, не виконав в повному обсязі, в зв'язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд» виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг» по сплаті лізингових платежів в розмірі 21582,08 грн.

Приписами п. 12.1 Договору сторонами погоджено, що даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і стає обов'язковим для сторін. Дія Договору продовжується до моменту повного та належного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що даний Договір є чинним, в зв'язку з неповним виконанням Лізингоодержувачем своїх зобов'язань в частині належної оплати лізингових платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати заборгованості, про яку заявлено в позовній заяві, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд» за неналежне виконання умов Договору становить 21582,08 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 21582,08 грн. заборгованості.

Також позивач на підставі п. 6.4.1 Договору просить суд стягнути з відповідача 2320,61 грн. - пені.

Пунктом 6.4.1 Договору сторони передбачили, що у випадку прострочення сплати лізингового платежу або сплати його не в повному обсязі, Лізингоодержувачвиплачує Лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, від несплаченої суми платежів за кожен день прострочення від дня виникнення такого прострочення до повного погашення заборгованості, та відшкодує збитки, завдані Лізингодавцю, понад зазначену пеню.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2320,61 грн. (за обґрунтованим розрахунком позивача).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міко-Фуд» (83001, м. Донецьк, вул. Пушкіна, 9; поштова адреса: 85304, Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Соціалістична, 5-А, а/с № 10) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Богдан-Лізинг» (04176, м. Київ, вул. Електриків, 26; фактична адреса: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 8, оф. 33) 21582 (двадцять одну тисячу п'ятсот вісімдесят дві) грн. 08 коп. - основного боргу, 2320 (дві тисячі триста двадцять) грн. 61 коп. - пені, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.03.15.

Суддя І.В. Давиденко