номер провадження справи 19/40/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 Справа № 905/4017/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ» (юридична адреса: 83001, м. Донецьк, б. Шевченка, 11; поштова адреса: 51413, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Тернівська, 15)

до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, м. Краматорськ)

про стягнення 11219450,04 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: Заброда Ю.Ю. - представник за довіреністю № 10/82 від 15.09.14.

Від відповідача: не з'явився

Рішення винесено 02.04.15., після оголошених на підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України перерв з 24.03.15. по 31.03.15. та з 31.03.15. по 02.04.15.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України № 28-р від 02.09.14. «Про зміну територіальної підсудності господарських справ" на підставі подання Державної судової адміністрації України № 8-4166/14 від 26.08.14 та № 8-4211/14 від 29.08.14., ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», ст. 34 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється такими судами, зокрема, підсудних господарському суду Донецької області, господарським судом Запорізької області.

До Господарського суду Запорізької області 16.02.15. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ» надійшли матеріали справи № 905/4017/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ» до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про стягнення 11219450,04 грн. заборгованості за Договором про постачання електричної енергії № 30200000 від 19.12.08.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Договору та норм вимог чинного законодавства України прострочив оплату вартості електричної енергії, внаслідок чого у Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» виникла заборгованість.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.10., справу № 905/4017/14 передано на розгляд судді Давиденко І.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.02.15. прийнято справу № 905/4017/14 до свого провадження та присвоїти їй номер провадження 19/40/15, справі присвоєно номер провадження 19/49/14, судове засідання призначено на 24.03.15. о 10-30.

10.03.15. від відповідача через Відділ документального забезпечення господарського суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, в зв'язку з виникненням форс-мажорних обставин, внаслідок проведення на території Донецької області антитерористичної операції у Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» зявились труднощіз виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 24.03.15. оголошено перерву до 31.03.15.

31.03.15. від відповідача через Відділ документального забезпечення господарського суду надійшли письмові заперечення на відзив відповідача, відповідно до яких вказано, що висновок Донецької торгово-промислової палати України, який надав відповідач, не підтверджує факт настання для відповідача форс-мажорних обставин; наявність встановленого факту не направлення відповідачем та не отримання позивачем листа № 17/894 від 24.06.14. та висновку Донецької торгово-промислової палати України, отже ненастання для відповідача форс-мажорних обставин; чинне законодавство України не містять жодної норми щодо зменшення суми основного боргу; не сплата відповідачем заборгованості за поставлену електричну енергію тягне за собою настання для позивача дуже скрутного фінансового становища; в зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості, негативні наслідки наступають не тільки для позивача, а і для підприємств, які здійснюють господарську діяльність з генерації електричної енергії.

В судовому засіданні 31.03.15. на підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 02.04.15. о 11-30.

Представник позивача в судовому засіданні 02.04.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 02.04.15. не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.11., у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідач є належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи і його неявка не перешкоджає вирішенню даного спору.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 905/4017/14.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

19.12.08. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Інвест» в подальшому замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ» (далі - Постачальник) та Відкритим акціонерним товариством «Енергомашспецсталь» (в подальшому перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» (далі - Споживач) був укладений Договір № 3 0200 000 про постачання електричної енергії (далі -Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для задоволення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 452000 кВА, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі, згідно з умовами цього Договру.

Згідно з п. 2.3.3 Договору, одним з обов'язків Споживача є оплата Постачальнику вартості електричної енергії, згідно з додатком «Порядок розрахунків» (Додаток № 2).

Пунктом 7.6 Договору встановлено, що обчислення обсягів та вартості поставленої активної електроенергії, умови та порядок здійснення розрахунків узгоджується сторонами додатком «Порядок розрахунків».

Пунктом 3.2 Додатку № 2 до Договору передбачено, що відповідач до 6 числа поточного місяця, сплачує суму остаточного рахунку за попередній розрахунковий період.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідач за період з квітня 2014 р. по травень 2014 р. заборгованість за електричну енергію не оплатив, чим порушив умови Договору та вимоги чинного законодавства України, в зв'язку з чим заборгованість відповідача перед Постачальником склала 11219450,04 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України та ст. 275 Господарського кодексу України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Пунктом 9.4 Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з моменту досягнення згоди по всім суттєвим умовам договору та укладається в строк до 31.12.09. включно. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

В зв'язку з тим, що в матеріалах справи відсутні звернення сторін чи заяви про припинення дії Договору, судом встановлено, що цей Договір був автоматично продовженим на той саме строк і на тих самих умовах.

Судом встановлено, що свої зобов'язання за Договором позивачем виконано у повному обсязі, а саме, відповідачу за період з квітня 2014 р. по травень 2014 р. постачалась електрична енергія на загальну суму 11219450,04 грн., що підтверджуються двосторонньо підписаними сторонами актами про покази розрахункових приладів обліку та виставленими відповідачу і отриманими ни рахунками № 35/30200000 від 30.04.14. та № 35/30200000 від 31.05.14., належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи та не заперечується відповідачем.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом встановлено, що відповідачем вартість отриманої за період з квітня 2014 р. по травень 2014 р. електричної енергії на загальну суму 11219450,04 грн. оплачена не була.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що сторонами в Договорі було узгоджено, що вони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов'язань за цим Договором, якщо воно є результатом дії обставин непереборної сили. До обставин непереборної сили належать, зокрема, оголошена на неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, масові заворушення тощо. Термін виконання зобов'язань за цим Договором відкладається в такому разі на строк дії обставин непереборної сили (п. 4.3.1 Договору).

Відповідно до Указу Президента України № 405/2014 від 14.04.14. Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13.04.14. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» було розпочато антитерористичну операцію.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.14. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.14. № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.14. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.14. № 405/2014.

Проведення на території Донецької області антитерористичної операції та воєнні зіткнення призвели до нестабільності в роботі підприємства відповідача.

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Як вбачається з висновку Донецької торгово-промислової палати № 1029/12.12-03 від 19.06.14. по факту невиконання зобов'язань за Договором, невиконання зобов'язань виникло в період дії антитерористичної операції на території Донецької області, при наявності фактів озброєних зіткнень, відсутності можливості вільного та небезпечного пересування та здійснення поставок на територію Донецької області, блокування органів влади, озброєного захвату території аеропорту та іншого, та по своєму характеру не залежало від волевиявлення Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», інших сторін та третіх осіб, в зв'язку з чим, дані обставини визнані форс-мажорними, тобто не передбаченими та такими, що знаходяться зовні контролю та перешкоджають своєчасному виконанню договірних обставин.

Моментом початку виникнення форс-мажорних обставин по виконанню зобов'язань для Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» визначена дата - 14.04.14.

Станом на 18.06.14. антитерористична операція продовжується, а отже момент припинення дій непереборної сили не настав.

Пунктом 4.3.2 Договору сторонами узгоджено, що сторона, для якої виконання зобов'язань стало неможливим унаслідок дії обставин непереборної сили, має не пізніше ніж через п'ять календарних днів письмово повідомити іншу сторону про початок, тривалість та вірогідну дату припинення дії обставин непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» листом № 17/894 від 24.06.14. повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ» про виникнення форс-мажорних обставин, що призводять до несвоєчасного виконання зобов'язань та направило позивачу висновок Донецької торгово-промислової палати, про що свідчать витяг з журналу реєстрації вихідної кореспонденції Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» та фіскальний чек від 25.06.14.

Належним чином завірені копія зазначених вище документів містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання п. 4.3.2 Договору виконане своє зобов'язання належним чином, в зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що строк виконання зобов'язання у відповідача, згідно Договору не наступив, в зв'язку з тривалістю форс-мажорних обставин у державі.

Доказів оскарження зазначеного вище висновку Донецької торгово-промислової палати матеріали справи не містять.

Крім того, слід зазначити, що Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» не звільняється від виконання своїх зобов'язань за Договором, а відкладається строк виконання такого зобов'язання на строк дії обставин непереборної сили.

Заперечення позивача, які викладені у письмовому запереченні до відзиву на позовну заяву, спростовуються викладеним вище.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ» не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.04.15.

Суддя І.В. Давиденко