ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа № 918/204/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Павленка Є.В., розглянувши матеріали справи за позовом публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (далі - Банк) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - Підприємець) про стягнення заборгованості в сумі 12 144 грн. 51 коп.,

за участі представників:

позивача: Шевчук Г.Є. за дов. від 22 травня 2014 року № 7297,

відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2015 року Банк звернувся до господарського суду Рівненської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що 6 лютого 2014 року між ним та Підприємцем було укладено договір про надання овердрафту № 11-14. На виконання даної угоди Банк надав позичальнику у власність грошові кошти у національній валюті. Оскільки Підприємець свої зобов'язання за спірним правочином виконав не в повному обсязі, позивач, посилаючись на статті 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), просив суд стягнути з Підприємця 9 884 грн. 07 коп. заборгованості за кредитом, 2 104 грн. 54 коп. заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом, 155 грн. 67 коп. заборгованості по поточним процентам за користування кредитом, а також 0 грн. 23 коп. пені, нарахованої за несвоєчасне проведення розрахунків за спірним договором.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 11 березня 2015 року порушено провадження у справі № 918/204/15, розгляд якої було призначено на 24 березня 2015 року.

До початку призначеного судового засідання через канцелярію суду надійшла заява Банку від 18 березня 2015 року, у якій останній просив суд припинити провадження у даній справі у зв'язку з відсутністю предмету спору (а.с. 25-29). В обґрунтування даної заяви позивач посилався на те, що заборгованість відповідача за договором про надання овердрафту від 6 лютого 2014 року за № 11-14 була погашена останнім у добровільному порядку.

У судовому засіданні 24 березня 2015 року представник позивача повідомив, що спірна сума заборгованості відповідача була повністю сплачена останнім у лютому 2015 року, тобто до моменту звернення Банку до господарського суду Рівненської області з даним позовом. Таку неузгодженість дій вказаний представник пояснив відсутністю власного юридичного департаменту Банку. Водночас останній підтвердив факт відсутності заборгованості Підприємця перед позивачем за спірним договором.

У призначене судове засідання відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника, витребуваних судом документів не надав.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова).

Ухвала суду про порушення провадження у даній справі була надіслана відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а саме: 33018, АДРЕСА_1. Проте вказане поштове відправлення було повернуто підприємством поштового зв'язку з посиланням на закінчення терміну його зберігання (а.с. 22-24).

Отже, за змістом вищезазначеної норми Підприємець завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового засідання. Крім того, останньому надавалося достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та додаткових документів.

Також, при поданні до господарського суду Рівненської області даної позовної заяви Банком було надано докази направлення цієї заяви та доданих до неї документів відповідачу. Так, з долученого опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку, який підтверджує надання позивачу послуг поштового зв'язку, вбачається, що матеріали позовної заяви з усіма доданими до неї документами були направлені відповідачу у справі 4 березня 2015 року, про що свідчить відбиток календарного штемпеля, проставлений працівником відділення поштового зв'язку на вказаному описі вкладення, та відповідні відомості про дату проведення операції, відображені у вищезазначеному розрахунковому документі.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що у Підприємця було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та надання відповідного відзиву на позовну заяву Банку.

Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що явка уповноваженого представника відповідача у судове засідання обов'язковою не визнавалася, а у матеріалах справи наявні всі документи, необхідні для її повного, всебічного та об'єктивного розгляду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданих Банком оригіналам цих документів, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

6 лютого 2014 року між Підприємцем та Банком був укладений договір про надання овердрафту № 11-14, за умовами якого останній зобов'язався надати позичальнику овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті, а відповідач, у свою чергу, - повернути даний овердрафт і сплатити проценти та комісії за користування ним (а.с. 9-11).

Вказаний договір підписаний уповноваженим представником Банку та Підприємцем, а також скріплений печаткою позивача.

Пунктом 2.1 договору визначено, що Банк надає позичальнику овердрафт, а останній приймає його на наступних умовах: максимальний ліміт заборгованості по овердрафту (максимальна сума, в межах якої позичальник може здійснювати платежі протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на ньому) у розмірі 20 000 грн. 00 коп. встановлюється на поточний рахунок відповідача НОМЕР_1.

У пункті 2.2.1 спірної угоди сторони передбачили, що у разі невиконання вимог, передбачених у пункті 2.5.1 цього договору, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється із розрахунку на 2 % вище діючої, починаючи з 1-го числа наступного місяця після місяця, в якому було не дотримано цієї умови. У подальшому при виконанні позичальником вищезазначеної вимоги, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на попередньому рівні починаючи з 1-го числа наступного місяця після місяця, в якому було виконано дану умову. Така заміна розміру процентів додаткового погодження сторонами не потребує.

Датою остаточного повернення овердрафту є 5 лютого 2015 року (пункт 2.4 спірного правочину).

Відповідно до пункту 2.5 цього договору обов'язковий рівень щомісячних надходжень на поточний рахунок, на якому встановлено овердрафт, визначений на рівні не менше 20 000 грн. 00 коп. При цьому до складу таких надходжень включаються кошти, які зараховані на цей рахунок внаслідок проведення позичальником оборотів за кредитом поточних розрахунків, за виключенням оборотів транзитного характеру, пов'язаних із внутрішніми операціями клієнта та Банку, надходжень, пов'язаних з отриманням кредитних коштів, у тому числі з інших банківських установ, а також за виключенням надходжень у вигляді повернення коштів за контрактом у зв'язку із його невиконанням або надлишково/помилково сплаченим та інше.

Згідно з пунктами 2.8 та 2.9 договору підставою надання Банком овердрафту є подання позичальником у Банк розрахункових документів на суму, що перевищує залишок коштів на його поточному рахунку. Датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку).

Відповідно до пункту 4.1 договору позичальник зобов'язаний повернути Банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього.

Згідно п. 10.1 договору останній набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань.

Судом встановлено що Банк надав позичальнику овердрафт у розмірі 20 000 грн. 00 коп., що підтверджується наявними у матеріалах справи документами та усними поясненнями представника позивача, наданими у судовому засіданні 24 березня 2015 року.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за спірним договором також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення Банком умов даної угоди.

Як було зазначено вище, у своїй заяві від 18 березня 2015 року Банк просив суд припинити провадження у даній справі у зв'язку з відсутністю предмету спору. На підтвердження вищезазначених обставин позивачем до даної заяви було долучено довідку від 23 березня 2015 року, зі змісту якої вбачається, що станом на 7 лютого 2015 року Підприємець повністю виконав свої договірні зобов'язання перед позивачем за договором про надання овердрафту від 6 лютого 2014 року за № 11-14.

Водночас судом встановлено, що Банк звернувся до господарського суду Рівненської області з даним позовом 10 березня 2015 року, що підтверджується відбитком вхідного штампу господарського суду Рівненської області, який міститься на першій сторінці його позовної заяви (а.с. 2).

Частиною 1 статті 64 ГПК України встановлено, що суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні.

Провадження у даній справі відповідно до приписів вищезазначених норм було порушено ухвалою суду від 11 березня 2015 року.

Згідно з пунктом 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

З вищезазначених норм приписів чинного законодавства вбачається, що провадження у справі підлягає припиненню у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної процесуальної норми можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 4.4 Постанови.

Судом встановлено, що сума заборгованості відповідача, яка виникла на підставі договору про надання овердрафту від 6 лютого 2014 року № 11-14, була повністю сплачена відповідачем до дня надходження позовної заяви Банку до господарського суду Рівненської області та порушення провадження у даній справі. Вказаний факт також був підтверджений і представником самого Банку у судовому засіданні 24 березня 2015 року, про що в протокол даного судового засідання були внесені відповідні відомості (а.с. 30).

За таких обставин, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог Банку в зв'язку з їх необґрунтованістю.

Згідно з частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27 березня 2015 року

Суддя Є.В. Павленко