Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" березня 2015 р. Справа № 906/64/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Невальонна Н.М. (довіреність від 25.11.14)

від відповідача: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юніверсал"

про стягнення 166852,66 грн.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 166852,66 грн. за договором поставки №Чк1010741, з яких: 120286,82грн. боргу за поставлений товар; 7793,93грн. пені; 30071,71грн. штрафу; 8700,20грн. 30% річних.

Ухвалою судді Давидюка В.К. від 19.01.15 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №906/64/15.

Ухвалою від 05.03.15 суддя Тимошенко О.М. прийняв справу №906/64/15 до свого провадження та призначив судове засідання на 23.03.15.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Таким чином, відповідач не скористався своїм правом наданим йому ст.22 ГПК України, бути присутнім у судовому засіданні та надати свої заперечення по суті позову.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст.59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Юніверсал" (покупець/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгроком" (продавець/позивач) укладено Договір поставки №Чк010714/16 з відстрочкою платежу (а.с.9).

Згідно п. 1.1. Договору, позивач, як продавець, взяв на себе зобов'язання передати у власність відповідача, як покупця, (поставити) товар (насіння,добрива з мікроелементами для позакореневого підживлення,засоби захисту рослин), вказані у Специфікаціях (Додатках №№ 1-4) до Договору (далі - товар), а відповідач зобов'язався прийняти товар та оплатити його вартість.

На виконання умов Договору позивач поставив товар у кількості та асортименті, вказаних у Додатках (Специфікаціях) №№ 1-4 до договору на загальну суму 404000,00 грн. з ПДВ, що підтверджується підписаними Сторонами видатковими накладними №Чк000010 від 01.07.14 на суму 52000,00грн., №Чк000011 від 01.07.14 на суму 78000,00грн., №Чк000072 від 11.07.14 на суму 156000,00грн., №Чк000053 від 04.09.14 на суму 118000,00грн. (а.с.19-22).

Згідно п. 2.2. Договору, оплата товару проводиться в терміни, які вказані в Специфікаціях до Договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару виконав частково, тобто сплатив позивачеві 286000грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с.23-26), внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість по Специфікації на товар поставлений по останній накладній №Чк000053 від 04.09.14 в сумі 118000,00грн. 00).

Відповідно до п.3 Додатку №4 (Специфікація на товар поставлений по останній накладній №Чк000053 від 04.09.14) оплата вартості Товару в розмірі еквіваленту 9147,29 дол. США, що за курсом (міжбанк) на банківський день, що передував даті підписання специфікації, становило 118000,00 грн., здійснюється до 10.10.14 (а.с.18).

Відповідно до п. 2.3. Договору, у випадку збільшення на міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті розрахунку за товар, вартості долару США в національній валюті в порівнянні з вартістю долару США в національній валюті на банківський день, що передує даті укладання відповідної Специфікації, то неоплачена ціна Товару, яку має сплатити покупець, змінюється, покупець зобов'язаний здійснити її перерахунок самостійно за наступною формулою: С = В х (К2/К1) грн., де:

- С - кінцева ціна неоплаченого товару, що підлягає оплаті в національній валюті України, після зміни ціни такого товару по вищевказаній формулі;

- В - ціна неоплаченого товару в національній валюті України, яка підлягає зміні у зв'язку зі зміною вартості долара США по відношенню до гривні;

- К2 - вартість 1 долара США в національній валюті України за курсом продажу гривні до долара США, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними Інтернет-сторінки www.udinform.соm) на банківський день, що передує даті розрахунку за Товар (його частину);

- К1- вартість 1 долара США в національній валюті України за курсом продажу гривні до долара США, що склався на міжбанківському валютному ринку України (за даними Інтернет-сторінки www.udinform.соm) на банківський день, що передує даті підписання відповідної Специфікації.

Станом на 09.10.2014 р. (день, що передує дню оплати товару) курс продажу гривні до долару США (міжбанк) складав 13,15 грн. (роздруківка Інтернет-сторінки www.udinform.соm) (а.с.28). Станом на 02.09.2014 р. (день, що передує даті підписання специфікації) курс продажу гривні до долару США (міжбанк) складав 12,90 грн. (роздруківка Інтернет-сторінки www.udinform.соm)(а.с.27).

Отже ціна товару, яку мав сплатити відповідач в строк, визначений Додатком №4 (Специфікацією) до Договору, становить 120 286,82 грн. (118 000 грн. х (13,15/12,9).

Таким чином, станом на день подачі позову до суду сума основного боргу відповідача перед позивачем за поставлений товар по накладній №Чк000053 від 04.09.14 на суму 118000,00грн. становить 120286,82 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 543 від 27 жовтня 2014 року про оплату заборгованості, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, між сторонами виникли правовідносини на підставі укладеного договору поставки.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 120286,82грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п.5.2 договору просить стягнути з відповідача 7793,93грн. пені та 30071,71грн. штрафу (а.с.7-8).

Зі змісту ст.610 Цивільного кодексу України випливає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, порушення відповідачем строків оплати за надані послуги, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

За нормами ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.2. Договору, сторони досягли згоди, що за порушення строків (термінів) платежів покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 25% від суми несплаченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Суд, перевіривши розрахунки пені та штрафу, вважає їх нарахування правильними та такими, що підлягають задоволенню в сумі заявленій позивачем.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідача 30% річних від простроченої суми, що згідно розрахунку позивача становить 8700,20грн. (а.с.7).

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір процентів.

Відповідно до п. 5.3. Договору, у випадку прострочення покупцем платежу, покупець на вимогу продавця сплачує останньому 30 (тридцять) відсотків річних від простроченої суми.

Суд, перевіривши розрахунок суми річних, вважає його правильним та таким, що підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином , відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193 ГК України, згідно якої об'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів сплати боргу не надав, у судове засідання не з'явився.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Витрати , пов'язані з оплатою судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Юніверсал" (12401, Житомирська область, Житомирський район, с.Вереси, вул.Леніна,13Б; код 38329828) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" (юридична адреса: 02660, м. Київ, вул. Бориспільська, 7 ; адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 7, корп.2, оф.5/1; код 30530159) - 120286,82грн. боргу, 7793,93грн. пені, 30071,71грн. штрафу, 8700,20грн. 30% річних, 3337,06грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання рішення 27.03.15

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-відповідачу (рек. з повідом.)