ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа № 911/392/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Технософт-плюс»

про стягнення 16 977,01грн.

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Яндульський Д.В. (довіреність №3025-О від 17.09.2012);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технософт-плюс» (далі ТОВ «Технософт-плюс») про стягнення 16 977,01грн, що складається з:

- 7 895,39грн заборгованості за кредитом;

- 6286,54грн процентів за період з 07.05.2013 по 26.12.2014;

- 2 162,81грн пені за період з 07.05.2013 по 26.12.2014;

- 632,27грн комісії за користування кредитом з 07.05.2013 по 26.12.2014.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором б/н від 20.05.2011 банківського обслуговування в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, комісії у строк та у розмірі, встановлені таким договором.

Відповідач у справі - ТОВ «Технософт-плюс» відзиву по суті заявлених вимог не надав.

Розгляд зазначеної справи здійснено без участі представника відповідача та за відсутності його відзиву на позов, враховуючи наступне:

- копія ухвали господарського суду Київської області від 05.02.2015 про порушення провадження у даній справі направлена відповідачу 09.02.2015 та отримана ним 11.02.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №453 (а.с.58-59);

- копія ухвали господарського суду Київської області від 06.03.2015 про відкладення розгляду справи направлена за тією ж адресою відповідача, що підтверджується відміткою на зворотному боці ухвали (а.с.191-192, зворот);

- розгляд даної справи вже відкладався за клопотанням відповідача (а.с.63,194), який вдруге не з'явився в судове засідання та не подав доказів поважності причин неявки в судове засідання, що відбулось 06.03.2015;

- клопотань про відкладення розгляду справи, призначеного на 24.03.2015, від відповідача не надходило;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

20.05.2011 ПАТ КБ "Приватбанк" (далі - банк) та ТОВ «Технософт-плюс» (далі - клієнт) підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, згідно якої відповідач погодився з "Умовами та правилами надання банківських послуг", тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування (а.с.30).

Відповідно до вказаної заяви, відповідач (клієнт) приєднався і зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг (далі - Умови), тарифах відповідача - договорі банківського обслуговування у цілому.

При цьому, у заяві про відкриття поточного рахунку від 20.05.2011 сторони погодили, що відносини між банком і клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до договору, так і шляхом обміну інформацією/погодження з банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.pb.ua чи інший інтернет-/SMS-ресурс, вказаний банком).

Згідно з п. 3.2.1.1.16 Умов, при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису; підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. При цьому, як визначено відповідною нормою, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що підписавши заяву про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки, відповідач приєднався і зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тарифах, що фактично складають договір банківського обслуговування у цілому.

Отже, укладений сторонами кредитний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Згідно заяви від 20.05.2011 відповідачу відкрито поточний рахунок №4088 та картковий рахунок №3732 (а.с.30)

Відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - "кредит") надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - "ліміт"); про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Як визначено відповідним пунктом, банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку.

Як визначено п. 3.2.1.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Згідно з п. 3.2.1.1.5. Умов, кредитний ліміт являє собою суму грошових коштів, в межах якої банк здійснює оплату розрахункових документів клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку.

Пунктом 3.2.1.1.6 Умов передбачено, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку; підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Відповідно до умов договору банківського обслуговування 20.05.2011, відповідачу встановлено кредитний ліміт на його поточний рахунок у національній валюті у сумі 1300,00грн, що підтверджується довідкою вих. № 08.7.0.0.0/39 від 13.01.2015 про розмір встановлених кредитних лімітів (а.с.46).

У подальшому, як вбачається з вказаної довідки, 16.05.2012, 06.06.2012 та 04.03.2013 встановлений відповідачу кредитний ліміт збільшено до 5000,00грн, 10500,00грн та 12500,00грн відповідно.

Пунктом 3.2.1.1.8. Умов передбачено, що проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, чи у будь-якій іншій формі - "Угода"). При належному виконанні клієнтом зобов'язань, передбачених "Умовами та правилами надання банківських послуг", за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування ліміту, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування ліміту може бути продовжено банком на той самий строк.

Як встановлено судом, відповідно до умов договору позивачем протягом періоду дії договору надавались кредитні кошти шляхом дебетування поточного рахунку, що підтверджується випискою з рахунку №4088 (а.с.65-110).

Відповідно до п. 3.2.1.4.1 Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Так, згідно з п. 3.2.1.4.1.1. Умов, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню "), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

У випадку не обнуління дебетового сальдо в одну з дат періоду, у якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, у якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки у розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню (п. 3.2.1.4.1.2 Умов).

Пунктом 3.2.1.4.1.3 Умов встановлено, що у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, у який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань, клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Як визначено відповідним пунктом Умов, у разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році; сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.2.1.4.1.4 Умов).

Як визначено Умовами, розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році; розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом; день повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається (п. 3.2.1.4.9. Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.4.4 Умов, клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до пп. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

Як встановлено під час розгляду справи, відповідач свої зобов'язання за договором банківського обслуговування від 20.05.2011 перед ПАТ КБ "Приватбанк" у повному обсязі не виконував, в зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитом у сумі 7895,39грн, процентами за користування кредитом у сумі 6286,54грн, комісією за користування кредитом (винагорода банку) у сумі 632,27грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з банківського рахунку відповідача (а.с.66-186).

В зв'язку з наявністю вказаної заборгованості, 04.12.2014 позивач направив на адресу відповідача претензію № 10520KIERS045 від 01.08.2014, що підтверджується фіскальним чеком № 1043 від 10.08.2014 про відправлення за списком згрупованих поштових відправлень № 12910 та описом вкладення у цінний лист від 10.08.2014 (а.с.55-56), у якій просив відповідача негайно погасити прострочену заборгованість у повному обсязі у сумі 13436,00грн, що включає пеню у розмірі 711,46грн.

Доказів надання відповіді на претензію або здійснення оплат під час розгляду даної справи не надано.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем зобов'язань в частині повернення кредиту, сплати відсотків та комісії, застосування відповідальності у вигляді пені за порушення зобов'язань за договором банківського обслуговування.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення договору про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач, в порушення умов договору банківського обслуговування від 20.05.2011, зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та комісії не виконував, хоча строк їх виконання настав, він є таким, що порушив взяті на себе зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також не надання відповідачем суду доказів виконання зобов'язань за кредитним договором щодо сплати кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, комісії, заявлені вимоги в частині стягнення 7895,39грн заборгованості за кредитом, 6286,54грн заборгованості по процентах за користування кредитом та 632,27грн заборгованості по комісії за користування кредитом є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені, нарахованої на заборгованість за кредитом, процентами за користування кредитом та комісією за загальний період з 07.05.2013 по 28.12.2014.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

Пунктом 3.2.1.5.1 Умов передбачено, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пп. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених пп. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої пп. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 3.2.1.5.4. Умов передбачено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Отже, Умовами, до яких приєднався відповідач, підписавши заяву, змінено загальне правило, визначене ч.6 ст.232 ГК України, щодо припинення нарахування пені через шість місяців, що відповідає чинному законодавству, зокрема, відповідній нормі, яка встановлює можливість змінити загальне правило, шляхом визначення інших умов договором.

Враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок пені є правильним, господарський суд дійшов висновку про задоволення вимог в частині стягнення з відповідача 2162,81грн пені.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у розмірі 1827,00грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технософт-плюс» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 20.05.2011, у сумі 16 977,01грн (з яких: 7895,39грн заборгованість за кредитом, 6286,54грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 2162,81грн пені, 632,27грн заборгованість по комісії за користування кредитом), а також 1827,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.03.2015

Суддя Ейвазова А.Р.