РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015Справа №910/4466/15-г
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомДержавного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи"
доДержавного підприємства "Льодові арени"
простягнення 62 573 грн 49 коп.
Представники:
від позивача: Кравченко І.В., довіреність від 11.12.2014
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.02.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи" з вимогами до Державного підприємства "Льодові арени" про стягнення 62 573 грн 49 коп. заборгованості за договором на проведення експертизи №21-1760-13 від 09.09.2013.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору на проведення експертизи №21-1760-13 від 09.09.2013 не виконав зобов'язання з оплати робіт, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 45 948 грн 00 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1 786 грн 31 коп. 3% річних, 3 009 грн 91 коп. пені та 11 829 грн 27 коп. інфляційних втрат за порушення терміну оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2015 порушено провадження у справі № 910/4466/15-г, розгляд справи призначений на 24.03.2015.

24.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи до матеріалів справи.

У судове засідання 24.03.2015 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання 24.03.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 24.03.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

09.09.2013 між Державним підприємством "Льодові арени" (замовник за договором) та Державним підприємством "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи" (виконавець за договором) укладено договір на незаплановані відновлювальні роботи ліфтів №21-1760-13, відповідно до умов якого замовник доручає виконавцю провести експертизу проекту будівництва щодо дотримання вимог до міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, у тому числі до доступності осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, санітарного і епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, енергозбереження та енергоефективності, пожежної, техногенної, ядерної та радіаційної безпек та кошторисної частини на проекті будівництва "Тренувальна база з баскетболу по проспекту Маршала Жукова, 2Б у м. Харкові" (пункт 1.1. договору).

Згідно з пунктом 2.2. договору вартість проведення експертизи складає 45 948 грн 00 коп. з ПДВ, що також закріплено у прококолв погодження договірної ціни (додаток №1 до договору).

Експертиза за договором проводиться у строк 30 календарних днів (пункт 4.1. договору).

Пунктом 5.1. договору встановлено, що приймання замовником виконаних робіт оформлюється актом приймання-передачі виконаних робіт, який замовник зобов'язаний підписати та передати виконавцю на момент отримання звіту.

У відповідності до пункту 2.4. замовник у строк не більше п'яти календарних днів з дня підписання акту приймання-передачі виконаних робіт зобов'язується у відповідності з цим актом здійснити на користь виконавця оплату у розмірі 100% вартості виконаних робіт за договором.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, 10.10.2013 між сторонами підписано акт прийому-передачі робіт за договором №21-1760-13 від 09.09.2013 на суму 45 948 грн 00 коп. з ПДВ, які відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором не оплатив належним чином.

22.05.2014 позивач направив відповідачу претензію про сплату за виконані роботи №65, яку відповідач отримав 26.05.2014 (повідомлення про вручення наявне в матеріалах справи), проте станом на час звернення позивача до суду заборгованість не сплатив

30.01.2015 позивач направив відповідачу підписаний зі свого боку акт звіряння взаємних розрахунків, який відповідач отримав 04.02.2015 (повідомлення про вручення наявне в матеріалах справи), проте відповідач вказаний акт не підписав та позивачу не повернув.

Позивач станом на час розгляду справи підтверджує наявність у відповідача заборгованості за виконані роботи в розмірі 45 948 грн 00 коп. Вказана обставина відповідачем не заперечується, про що надана довідка б/н від 24.03.2015 про розмір заборгованості перед позивачем.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем доведено належним чином, а відповідачем не спростовано факту існування у останнього заборгованості за виконанні роботи.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати виконаних робіт, вимоги позивача про стягнення з відповідача 45 948 грн 00 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1 786 грн 31 коп. 3% річних, 11 829 грн 27 коп. інфляційних втрат та 3 009 грн 91 коп. пені за порушення терміну оплати.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено, що нарахування позивачем здійснено вірно, з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому суд задовольняє вимоги про стягнення 1 786 грн 31 коп. 3% річних та 11 829 грн 27 коп. інфляційних втрат в повному обсязі.

Стосовно нарахованої відповідачеві пені за порушення строків оплати суд зазначає наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6.2. договору у разі порушення строків виконання зобов'язань за договором винна сторона сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості робіт за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до пункту 6.2. договору.

Позивачем вірно нараховано відповідачеві 3 009 грн 91 коп. пені за період з 16.10.2013 по 16.04.2014, а отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 009 грн 91 коп. пені підлягають задоволенню.

Відповідач правом на судовий захист не скористався, підстав для звільнення його від відповідальності суду не навів, контрозрахунку суми позову не надав.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Льодові арени" (01001, м. Київ, Спортивна площа, буд. 1, ідентифікаційний код 37264681) на користь Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, ідентифікаційний код 35691621) основний борг у розмірі 45 948 (сорок п'ять тисяч дев'ятсот сорок вісім) грн 00 коп., 1 786 (одна тисяча сімсот вісімдесят шість) грн 31 коп. 3% річних, 3 009 (три тисячі дев'ять) грн 91 коп. пені, 11 829 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять дев'ять) грн 27 коп. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 30.03.2015

Суддя Н.Б. Плотницька