ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015 р. Справа№ 914/4507/14

Господарський суд Львівської області у складі судді Гутьєвої В.В.

при секретарі Петровській Н.Я.

розглянув матеріали справи за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла "Айсберг", м. Львів

про стягнення заборгованості на суму 206 435,00 грн.

за участю представників:

від позивача: Деленко Б.В. - представник

від відповідача: Білик П.Б. - представник

Відповідно до ст.20 ГПК України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: Позов заявлено Публічним акціонерним товариством "Львівобленерго" до Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла "Айсберг" про стягнення заборгованості на суму 206 435,00 грн.

Ухвалою суду від 26.12.2014 р. (суддя Шпакович О.Ф.) позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 10.02.2015 р.

Підстави відкладення розгляду справи викладені в ухвалі суду від 10.02.2015 р. Розгляд справи призначений на 23.02.2015 р.

23.02.2015 р. проведено повторний автоматизований розподіл справи № 914/4507/14 у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Шпакович О.Ф. За результатами автоматизованого розподілу справ, справу № 914/4507/14 передано на розгляд судді Гутьєвій В.В.

Ухвалою суду від 23.02.2015 р. справу № 914/4507/14 прийнято та призначено до розгляду на 10.03.2015 р.

Підстави відкладення розгляду справи викладені в ухвалі суду від 10.03.2015 р.

25.03.2015 р. представник позивача у судове засідання з'явився, вимоги суду, викладені в ухвалі від 26.12.2014 р. виконав частково, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та поясненнях, наданих в судовому засіданні.

25.03.2015 р. представник відповідача у судове засідання з'явився, вимоги суду, викладені в ухвалі від 26.12.2014 р. виконав частково, подав на адресу суду клопотання про зменшення розміру неустойки на 90 % та про розстрочку заборгованості строком на 3 роки, у судовому засіданні просив задоволити клопотання про зменшення розміру неустойки на 90 % та про розстрочку заборгованості строком на 3 роки.

Представник позивача у судовому засідання заперечив щодо задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки на 90 % та клопотання про розстрочку заборгованості строком на 3 роки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача та представника відповідача, суд встановив:

26.12.2007 р. між ВАТ «Львівобленерго» (надалі - позивачем) та ЛМКП «Айсберг» (надалі - відповідачем) укладено договір про постачання електричної енергії № 63009.

Згідно з п. 1.1.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю зазначеною в додатку № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Відповідно до п. 2.2.2 договору постачальник зобов'язався постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах та відповідно до умов договору та додатків до нього.

Згідно з п. 2.3.3 договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 «Порядок розрахунків» та № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Відповідно до п. 1 додатку № 2 «Порядок розрахунків» до договору розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з договором про постачання електричної енергії. Згідно з п. 2 додатку № 2 до договору розрахунковим періодом вважається період з 18 числа попереднього місяця до 17 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного.

Пунктом 4 додатку № 2 «Порядок розрахунків» передбачено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку відповідно до даних про фактичне споживання, визначених за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Згідно з п. 6 додатку № 2 «Порядок розрахунків» до договору сторони домовились, що тривалість оплати отриманих відповідачем рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання за укладеним договором, що підтверджується актами про використану електроенергію та виставленими рахунками з червня до листопада 2014 р., копії яких додані до матеріалів справи.

В порушення умов договору відповідач не здійснив повної оплати за поставлену активну електричну енергію, згідно з виставленими рахунками, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 163 444,95 грн. Позивач просить стягнути з відповідача 163 444,95 грн. - основного боргу, 15 060,51 грн. - пені, 4 706,74 грн. - 3 % річних, 23 222,80 грн. - втрат від інфляції.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Як передбачено ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" та ПКЕЕ, затверджених Національною комісією регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 р. (із змінами та доповненнями) постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, який укладається між споживачем та постачальником електричної енергії.

У відповідності із ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач повністю виконав зобов'язання відповідно до укладеного договору, що підтверджується актами про використану електроенергію та виставленими рахунками з червня до листопада 2014 р.

Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за укладеним договором виникла заборгованість, яка на момент подачі позовної заяви становила 163 444,95 грн.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що за кожний день прострочення оплати за договором споживачу нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Враховуючи вимоги Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та п. 4.2.1 договору проведено нарахування пені в сумі 15 060,51 грн.

Положеннями ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем нараховано пеню в розмірі 15 060,51 грн. за період з 01.06.2014 р. до 01.11.2014 р.

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 р. передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені, який передбачений п. 4.2.1 договору відповідає вимогам Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з нього на 90 %. Своє клопотання обґрунтовує винятковими обставинами, викладеними у клопотанні та доданими доказами, посилаючись, зокрема на те, що на відповідач перебуває у вкрай складному фінансовому становищі, що підтверджується довідкою від 25 березня 2015 року за № 162 про розмір загальної кредиторської заборгованості ЛМКП «Айсберг», котра станом на 01.03.2015 р. становить 512,3 тисяч грн., сума пені заявлена до стягнення становить 15 060, 51 грн. є досить великою. Крім того, відповідач зазначає, що ЛМКП «Айсберг» надає житлово-комунальні послуги споживачам, складне фінансове становище підприємства зумовлено несплатою споживачами грошових коштів за надані житлово-комунальні послуги, загальна дебіторська заборгованість щодо ЛМКП «Айсберг» станом на 01.03.2015 р. становить 915,5 тисяч грн., що підтверджується довідкою від 25 березня 2015 року за № 163.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Згідно з п. 3.17.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе частково задоволити клопотання відповідача, зменшивши розмір пені на 50 %. Таким чином, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 7 530,25 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведеної норми позивач просить стягнути з відповідача 23 222,80 грн. - втрат від інфляції та 4 706,74 грн. - 3 % річних. Вимога позивача про стягнення з відповідача 23 222,80 грн. - втрат від інфляції та 4 706,74 грн. - 3 % річних є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Відповідач подав клопотання про розстрочку заборгованості строком на 3 роки у зв'язку з тим, що відповідач перебуває у вкрай складному фінансовому становищі, що підтверджується довідкою від 25 березня 2015 року про розмір загальної кредиторської заборгованості щодо ЛМКП «Айсберг», котра станом на 01.03.2015 р. становить 512,3 тисяч грн. Також відповідач посилається на те, що сума заявлена до стягнення є дуже великою, а одноразове звернення стягнення цієї суми призведе до зупинення діяльності Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла "Айсберг", яке надає житлово-комунальні послуги на встановленій території району міста Львова, зумовить неможливість погашення заборгованості за іншими платежами, податками та зборами, тому, стягнення суми боргу без розстрочки виконання рішення суду лише ускладнить виконання рішення або зробить його неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для розстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк встановлений господарським судом. Заява про відстрочку виконання рішення розглядається за правилами ГПК України, тому заявник повинен надати докази наявності обставин, що передбачені ст. 121 ГПК України.

Крім того, у п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи обставини справи, визнання боргу відповідачем, беручи до уваги складне фінансове становище відповідача, суд вважає за можливе частково задоволити клопотання відповідача та розстрочити виконання рішення суду на 9 місяців, шляхом сплати відповідачем - Львівським міським комунальним підприємством по обслуговуванню та ремонту житла "Айсберг" заборгованості перед позивачем починаючи з квітня 2015 р. до грудня 2015 р. включно.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши зібрані у справі докази, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, cуд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані частково, підлягають до задоволення в частині стягнення 163 444,65 грн. - основного боргу, 7 530,25 грн. - пені, 4 706,74 грн. - 3 % річних, 23 222,80 грн. - втрат від інфляції. В задоволенні решти вимог необхідно відмовити.

Відповідно до абз. 4 п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки. Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, суд, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладає судові витрати на відповідача в розмірі 4 128,70 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 12, 33, 34, 49, 82, 82-1, 83, 84, 85, 115, 116, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла "Айсберг" (79007, м. Львів, пр. Свободи, 39; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3; ) суму у розмірі 203 033,44 грн. з них: 163 444,95 грн. - основного боргу; 7 530,25 грн. - пені; 4 706,74 грн. - 3 % річних; 23 222,80 грн. - втрат від інфляції; 4 128,70 грн. - судового збору.

3. Розстрочити виконання судового рішення терміном на дев'ять місяців шляхом сплати Львівським міським комунальним підприємством по обслуговуванню та ремонту житла "Айсберг" (79007, м. Львів, пр. Свободи, 39; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Львівобленерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3; ) суми в розмірі 203 033,44 грн. наступним чином:

- квітень 2015 р. - 22 559, 27 грн.;

- травень 2015 р. - 22 559, 27 грн.;

- червень 2015 р. - 22 559, 27 грн.;

- липень 2015 р. - 22 559, 27 грн.;

- серпень 2015 р. - 22 559, 27 грн.;

- вересень 2015 р. - 22 559, 27 грн.;

- жовтень 2015 р. - 22 559, 27 грн.;

- листопад 2015 р. - 22 559, 27 грн.;

- грудень 2015 р. - 22 559, 27 грн.

4. В задоволенні решти вимог відмовити.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст. 91-93 ГПК України.

У судовому засіданні 25.03.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 27.03.2015 р.

Суддя Гутьєва В.В.