ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа № 922/5472/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.

при секретарі Литвиновій К.О.

за участю представників:

позивача - Бахолдіної М.А. за довіреністю №08-11/4652/2-14 від 24.12.2014 р.,

відповідача - Мойсеєвої І.Ю. за довіреністю від 06.01.2015 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх. №624Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 13.01.2015 р. у справі № 922/5472/14

за позовом Харківської міської ради, м. Харків

до Приватного підприємства "Вацикпрон", м. Харків

про стягнення 34 419,70 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.01.2015 р. у справі №922/5472/14 (суддя Шарко Л.В.) відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі.

Харківська міська рада не погодилась з зазначеним рішенням місцевого господарського суду, звернулась до Харкіського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з врахуванням обгрунтування апеляційної скарги (вх. №1358 від 29.01.2015 р.), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 13.01.2015 р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. вказує на безпідставність посилання місцевого господарського суду на умисне затягування позивачем процедури оформлення договору оренди землі.

Також скаржник зазначає про те, що позивач жодних вимог про стягнення збитків та майнової шкоди на підставі ст. 22 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України в даній справі не заявляв, а тому посилання суду на їх застосування є необґрунтованими.

Крім того, заявник наголошує на цілком правомірному та обґрунтованому розрахунку суми недоотриманого доходу у відповідності з нормами чинного законодавства та прийнятими у відповідності з ними рішеннями органів місцевого самоврядування.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено до розгляду на 03.03.2015 р. Відстрочено заявнику сплату судового збору до 03.03.2015 р.

З матеріалів справи вбачається, що 29.01.2015 р. до суду скаржником було надіслано оригінал платіжного доручення №7 від 20.01.2015 р.про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (вх. №3223 від 26.02.2015 р.) заперечує проти доводів скарги, вважає, що ним було вчинено усі дії, спрямовані на оформлення відповідних документів, необхідних для укладення договору та самого договору оренди землі, наполягає на відсутності своєї вини у заподіянні збитків позивачу.

Також відповідач зауважує, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами наявність в діях Приватного підприємства "Вацикпрон" складу господарського правопорушення, що виключає можливість застосування до нього такого виду відповідальності як відшкодування шкоди у вигляді упущеної вигоди.

На думку відповідача, рішення місцевого господарського суду є законним, обгрунтованим, прийнятим при повному з'ясуванні усіх обставин справи з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому він просить апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення господарського суду Харківської області від 13.01.2015 р. у справі №922/5472/14 залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін.

В судовому засіданні 03.03.2014 р. за клопотанням представника відповідача розгляд справи було відкладено на 24.03.2015 р.

В судове засідання 24.03.2015 р. прибули представники сторін та надали пояснення у справі.

Позивач підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач вважає рішення місцевого господарського суду від 13.01.2015 р. обґрунтованим та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: з рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2005 р. у справі №53/240-05 про визнання дійсним договору купівлі-продажу будівлі, укладеного 06.12.2003 р. між Приватним підприємством "Вацикпрон" (далі - ПП "Вацикпрон") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Боні", та з витягу №9187241 від 06.12.2005 р. з реєстру КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації, Приватне підприємство "Вацикрон" є власником нежитлової будівлі загальною площею 21,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 35 (сад ім. Т.Г.Шевченка, 2-га черга, дитяче кафе з літнім майданчиком) на земельній ділянці площею 38,00 кв.м.

Рішенням Харківської міської ради (XLIV сесія IV скликання) №256/05 від 23.12.2005 р. "Про надання згоди на розробку проектів відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" Приватному підприємству "Вацикрон" було надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки площею орієнтовано 0,0038 га по вул. Сумській, 35 (Дзержинський район) для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі кафе з літнім майданчиком (надалі - земельна ділянка).

19.09.2006 р. між Приватним підприємством фірмою "Лік" та Приватним підприємством "Вацикпрон" укладено договір №576 на виконання технічних звітів по земельно-кадастровим роботам до проекту відведення земельних ділянок для оформлення документів на передачу у користування (для юридичних осіб), за умовами якого Приватне підприємство фірма "Лік" від імені Приватного підприємства "Вацикпрон" вчиняло дії з оформлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.09.2010 р. у справі № 29/161-10 відмовлено у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради до ПП "Вацикпрон" щодо примусового звільнення земельної ділянки загальною площею 0,0323 га по вул. Сумській, 35 (Дзержинський район) у м. Харкові (яка є предметом розгляду у даній справі) від будь-якого нерухомого майна шляхом його знесення та повернення вказаної земельної ділянки територіальній громаді м. Харкова з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.

У процесі розгляду справи було встановлено, що ПП "Вацикпрон" здійснювались усі необхідні дії щодо розробки проекту відведення земельної ділянки по вул. Сумській, 35, що підтверджено належними та допустимими доказами. Вказане рішення набуло законної сили.

Рішенням Харківської міської ради (48 сесія 5 скликання) № 247/10 від 22.09.2010 р. "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд", з урахуванням додатку 1 до вказаного рішення було: 1) затверджено проект відведення земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд ПП "Вацикпрон"; 2) згідно з пунктом 44.1. надано ПП "Вацикпрон" в оренду строком до 01.09.2015 р. земельну ділянку площею 0,0042 га за рахунок земель рекреаційного призначення по вул. Сумській, 35 (Дзержинський район) для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі кафе з літнім майданчиком.

У Державному земельному кадастрі земельну ділянку зареєстровано лише 26.12.2013 р., тоді ж було присвоєно земельній ділянці кадастровий номер, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.12.2013 р.

04.02.2014 р. між ПП фірмою "Лік" (надалі - "виконавець") та ПП "Вацикпрон" ("замовник") укладено договір №409-90 про інформаційно-консультаційне обслуговування, предметом якого було надання консультаційних послуг з питань нормативної грошової оцінки земельних ділянок, виготовлення проекту розрахунку з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремих земельних ділянок для подальшої передачі замовником на виконання витягу Управління Держкомзему м. Харкова.

На виконання умов договору №409-90 від 14.02.2014 р. було отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 929/14 21.03.2014 р.

01.04.2014 р. ПП "Вацикпрон" звернулось до Департаменту земельних відносин з заявою про виконання розрахунку орендної плати та оформлення договору оренди земельної ділянки.

У зв'язку з відсутністю відповіді Департаменту земельних відносин 11.11.2014 р. відповідач звернувся до позивача з запитом про надання інформації щодо того, на якому етапі знаходиться оформлення договору оренди землі по вул. Сумській, 35 у м. Харкові.

Листом №13914/9-14 від 18.11.2014 р. ПП "Вацикпрон" було повідомлено про те, що Департаментом земельних відносин підготовлено проект договору оренди земельної ділянки за вказаною адресою. Під час перевірки та погодження вказаного проекту договору оренди землі в юридичному департаменті встановлено, що ПП "Вацикпрон" протягом тривалого строку (з 2005 р.) використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів на землю та не сплачує плату за земельну ділянку відповідно до вимог чинного законодавства, чим спричинює збитки територіальній громаді м. Харкова.

Також позивачем у листі зазначено, що після підготовки відповідного позову проект договору оренди землі буде передано до Департаменту земельних відносин.

28.11.2014 р. Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Вацикпрон" доходів, одержаних внаслідок набуття та використання майна за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави.

В обґрунтування позову заявник посилався на положення ст. ст. 14-16 Закону України "Про оренду землі", ст. ст.125, 126, 206 Земельного кодексу України, ст. ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України, п.п. 14.1.72, 14.1.147 п. 1 ст. 14, п.п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 , п. 288.1 статті 288 Податкового кодексу України.

25.12.2014 р. між сторонами у справі було укладено договір оренди землі та передано його на державну реєстрацію.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.01.2015 р. у справі №922/5472/14 (суддя Шарко Л.В.) відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі.

Рішення мотивовано недоведеністю факту безпідставності набуття або використання спірної земельної ділянки, та відповідно, відсутністю правових підстав для відшкодування не отриманого позивачем доходу на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що у даному випадку не може йти мова про наявність факту набуття та збереження майна без достатньої правової підстави, оскільки правовою підставою для передання земельної ділянки у користування відповідача є приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України та рішення Харківської міської ради (48 сесія 5 скликання) № 247/10 від 22.09.2010 р.

Також господарський суд першої інстанції в обгрунтування своїх висновків посилався на те, що, згідно з п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України в редакції станом на день звернення з позовом до суду, єдиною підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди земельної ділянки, проте, позивачем, всупереч приписам частини 4 ст. 623 Цивільного кодексу України, не доведено факту вчинення відповідних заходів щодо укладення договору оренди земельної ділянки з відповідачем або вчинення будь-яких дій, спрямованих на уникнення збитків, які, за твердженням позивача, завдані йому користуванням відповідачем земельною ділянкою без достатніх правових підстав.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України (надалі - ЦКУ) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави, зокрема, застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з ч. 1. ст.1214 ЦКУ особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Однією з обов'язкових умов застування даної норми права є встановлення відсутності правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Статтею 11 Цивільного кодексу України унормовано перелік підстав виникнення цивільних прав та обов'язків. Так, згідно з ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч. 1 ст.123 Земельного кодексу України (далі - ЗКУ) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, правовою підставою для передання земельної ділянки у користування відповідача є рішення Харківської міської ради (48 сесія 5 скликання) № 247/10 від 22.09.2010 р.

Крім того, як вже було наведено, земельна ділянка перейшла до відповідача у зв'язку з визнанням судом дійсним договору купівлі-продажу будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 35 на земельній ділянці площею 38,00 кв.м., від 06.12.2003 р., оскільки, згідно з ч. 2 ст.120 ЗКУ, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Також колегія суддів зазначає наступне.

Норми глави 83 Цивільного кодексу України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" та статті 1212 Цивільного кодексу України, зокрема, можуть бути застосовані тоді, коли дії набувача майна можуть кваліфікуватися як правопорушення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 06.11.2014 р. у справі №922/1087/14, де вказано, що вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статті 22 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 224 Господарського кодексу України. Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

Згідно з абзацом 3 п.п. 3.4. п. 3 постанови пленуму ВГСУ № 6 від 17.05.2011 р. з виникненням прав власності на будівлю чи споруду у юридичної особи виникає право одержати земельну ділянку в користування, а розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені законом, зобов'язаний відповідний повноважний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. Тому відсутність у такої особи переоформлених на її ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне зайняття земельної ділянки. З урахуванням викладеного, в таких випадках положення статті 212 ЗК України застосуванню не підлягають.

Якщо у розгляді справи буде з'ясовано обставини, зазначені в абзаці третьому підпункту 3.4 пункту 3 цієї постанови, і що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюваних документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.

Позивачем не доведено наявність вищевказаних елементів цивільного правопорушення в діях відповідача, більш того, у своїй апеляційній скарзі він зазначає, що не стверджує, що відповідач набув земельну ділянку незаконно, але вказує, що відповідач належним чином не оформив свої права на земельну ділянку, а також зауважує, що він жодних вимог про стягнення збитків та майнової шкоди в даному провадженні не заявляв.

Отже, з зазначеного можна зробити висновок, що дії відповідача з набуття земельної ділянки, як наслідок придбання у власність будівлі, не порушують норми права, передбачені чинним законодавством, а тому ці дії з набуття земельної ділянки не є протиправними.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним.

За приписами ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст.16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України в редакції станом на день звернення з позовом до суду унормовано, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Заявник наводить у скарзі, що відповідно до пункту 5 рішення Харківської міської ради від 22.09.2010 р. №247/10, особам, яким надано в оренду земельні ділянки, необхідно було не пізніше ніж у місячний термін з дня прийняття рішення звернутись до управління земельних відносин Департаменту містобудуванняя, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради для оформлення договорів оренди землі. Проте, відповідачем дані вимоги виконані не були.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотною умовою договору оренди землі, зокрема, є об'єкт оренди ( місце розташування та розмір земельної ділянки).

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, передана згідно з рішенням Харківської міської ради №247/10 від 22.09.2010 р. у користування ПП "Вакципрон", була не сформована та не зареєстрована в Державному земельному кадастрі.

Згідно зі ст.79-1 ЗКУ формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов договору №576 від 19.09.2006 р., Приватним підприємством "Лік" було виконано зобов'язання щодо погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами 02.03.2007 р. та 05.06.2012 р. відповідно.

Загалом земельна ділянка стала об'єктом цивільних прав лише 26.12.2013 р. після присвоєння їй кадастрового номеру та внесення відповідних даних до Державного земельного кадастру; виконання робіт щодо присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру також виконувалось Приватним підприємством "Лік".

Для визначення розміру податку та орендної плати відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (стаття 23 Закону України "Про оцінку земель").

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки визначає вартість квадратного метра певної земельної ділянки.

04.02.2014 р. між ПП фірмою "Лік" та ПП "Вацикпрон" укладено договір №409-90 про інформаційно-консультаційне обслуговування, предметом якого було надання консультаційних послуг з питань нормативної грошової оцінки земельних ділянок, виготовлення проекту розрахунку з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремих земельних ділянок для подальшої передачі замовником на виконання витягу Управління Держкомзему м. Харкова.

Граничні межі розміру орендної плати встановлені пунктом 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) та обчислюються, виходячи з розміру земельного податку.

Базою оподаткування для визначення земельного податку та орендної плати є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації (п.п. 271.1. п. 271.1 ст. 271 ПКУ).

21.03.2014 р. на виконання умов договору №409-90 відповідачем було отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 929/14, а 01.04.2014 р. ПП "Вацикпрон" звернулось до Департаменту земельних відносин з заявою про виконання розрахунку орендної плати та оформлення договору оренди земельної ділянки.

Як вже зазначалось вище, договір оренди землі між позивачем та відповідачем було укладено після звернення Харківської міської ради з позовом до господарського суду, а саме 25.12.2014 р., та передано на державну реєстрацію.

Крім того, колегією суддів з'ясовано, що позивач не дотримався приписів ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України, згідно з якою при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання, та не навів фактів вчинення відповідних заходів щодо укладення договору оренди земельної ділянки з відповідачем або вчинення будь-яких дій, спрямованих на уникнення збитків, які, за твердженням позивача, завдані йому користуванням відповідачем земельною ділянкою без достатніх правових підстав.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Підсумовуючи вищезазначене, враховуючи, що позивач у своїй апеляційній скарзі згоден з твердженням, що підставою для розрахунку орендної плати є договір оренди земельної ділянки, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно безпідставності вимоги позивача про стягнення не отриманого доходу у вигляді орендної плати, оскільки єдиною підставою для нарахування орендної плати за користування земельною ділянкою, що перебуває у комунальній власності, є договір оренди землі, відсутній на час подання позову до суду, тобто, позивач просив стягнути дохід, нарахування та отримання якого без укладення відповідного договору оренди законом не передбачено.

Також, позивачем не надано суду доказів того, що відповідач ухилявся від укладення договору оренди, або ж іншим чином перешкоджав діям позивача щодо направлення та узгодження такого договору, у зв'язку з чим, що позивачем не доведено суду факт порушення своїх законних прав та інтересів з боку відповідача, тому суд не вбачає наявності в діях відповідача такого елементу господарського правопорушення, як причинно-наслідковий зв'язок між дією та наслідком.

Стосовно зробленого позивачем розрахунку розміру недоотриманого доходу у вигляді орендної плати за період з 01.10.2011 р. по 01.01.2014 р. колегія суддів вважає за необхідне вказати на те, що він зроблений в односторонньому порядку, в той час, як має бути узгоджений сторонами під час укладення договору оренди земельної ділянки (є істотною умовою договору), тому не приймає до уваги твердження завника скарги про те, що сума недоотриманого доходу була розрахована цілком правомірно та обгрунтовано.

Таким чином, колегія суддів не вбачає вини відповідача у тому, що договір оренди землі було укладено лише 25.12.2014 р. та констатує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку господарського суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 13.01.2014 р. у справі №922/5472/14 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права, отже, підстави для його скасування відсутні, в зв'язку з чим апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради, м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської бласті від 13.01.2015 р. у справі №922/5472/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 30.03.2015 р.

Головуючий суддя Гетьман Р.А.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Лакіза В.В.