РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015Справа №910/358/15-г
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Цемакс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Фесем ЛТД"

про визнання недійсними договорів

Представники сторін:

від позивача: Приймак О.Ю. - представник за договором про надання правової допомоги б/н від 25.09.2014 року;

від відповідача: Лобач Р.В. - представник за довіреністю б/н від 24.12.2014 року;

Галантернік Л. І. - представник за довіреністю № 2 від 19.05.2014 року.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Цемакс" до товариства з обмеженою відповідальністю "Фесем ЛТД" про визнання недійсними договорів.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час проведення в березні 2014 року внутрішнього аудиту на підприємстві товариства з обмеженою відповідальністю "Цемакс" виявлено ряд оплат зі сторони позивача на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Фесем ЛДТ" відповідно до платіжних доручень. При цьому, жодний договір з відповідачем позивач не підписував, у зв'язку з чим подано позов про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Позивачем зазначено, що при розгляді справи №910/8420/14 в господарському суді м. Києва, відповідачем зазначено, що перший договір укладений у спрощений спосіб 24.01.2013 року шляхом виставлення рахунку-фактури №СФ-0000005 від 24.01.2013 року на суму 50 163,12 грн. замовлення Круїзу з 12.07.2013 по 27.07.2013 на користь Яковенко Наталії та Яковенко Володимира. Всі умови договору за твердженням відповідача були узгодженні шляхом електронного листування з Яковенко Н.В. через її особисту приватну пошту. Також під дану угоду було видано дві податкові накладні від 31.01.2013 та 08.04.2013, а також підписаний Акт №ОУ-0000022 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 27.07.2013 року на суму 50 163,12 грн.

Другий договір укладений в спрощений спосіб 27.05.2013 року шляхом виставлення рахунку-фактури №СФ-0000020 від 27.05.2013 року на суму 33 503,50 грн. замовлення подорожі до Великобританії з 04.08.2013 по 18.08.2013 на користь Яковенко Олексія. Всі умови договору за твердженням відповідача були узгодженні шляхом електронного листування з Яковенко Н.В. через її особисту приватну пошту. Також під дану угоду було видано податкову накладну від 30.05.2013, а також підписаний Акт №ОУ-0000027 здачі прийняття робіт (надання послуг) від 18.08.2013 року на суму 33 503, 50 грн.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд з вимогами про визнання недійсними договорів 24.01.2013 року та від 27.05.013 року укладених в спрощений спосіб.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 13.01.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 02.02.2015 року.

28.01.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

30.01.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі на виконання вимог ухвали суду від 13.01.2015 року.

В судовому засіданні 02.02.2015 року представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники відповідача не заперечували проти даного клопотання.

Представники відповідача подали документи на виконання вимог ухвали суду від 13.01.2015 року.

В судовому засіданні 02.02.2015 року оголошено перерву до 16.02.2015 року.

11.02.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав клопотання про відкладення розгляду справу.

У судове засідання16.02.2015 року представник позивача не з'явився, вимоги про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 02.02.2015 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.02.2015 року розгляд справи відкладено на 03.03.2015 року.

В судовому засіданні 03.03.2015 року представник позивача подав клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи документів.

Представники відповідача заперечували проти поданого клопотання.

Суд відмовив в задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи у зв'язку з його необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Як зазначено позивачем, під час проведення в березні 2014 року внутрішнього аудиту на підприємстві товариства з обмеженою відповідальністю "Цемакс" було виявлено ряд оплат зі сторони позивача на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Фесем ЛДТ", відповідно до наступних платіжних доручень:

- № 435 від 31.01.2013 р. на суму 4 000,00 грн. (призначення платежу: "Оплптп за послуги по консулат та орган. под. згідно рах№5 від 24.01.13 р. в т.ч. ПДВ 20% 666,67 грн.");

- № 498 від 05.04.2013 р. на суму 36 163,12 грн., (призначенням платежу: "Оплптп за послуги по консулат та орган. под. згідно рах№5 від 24.01.13 р. в т.ч. ПДВ 20% 6027,19 грн.");

- № 81 від 31.01.2013 р. на суму 10 000,00 грн. (призначення платежу: "Оплптп за послуги по консулат та орган. под. згідно рах№ 5 від 24.01.13 р. в т.ч. ПДВ 20% 1666,67 грн.");

- № 558 від 28.05.2013 р. на суму 15 000,00 грн. (призначення платежу: "Оплптп за послуги по консулат та орган. под. згідно рах№20 від 27.05.13 р. в т.ч. ПДВ 20% 2500,00 грн.");

-№ 570 від 30.05.2013 р. на суму 18 503,50 грн., з призначенням платежу: "Оплптп за послуги по консулат та орган. под. згідно рах№20 від 27.05.13 р. в т.ч. ПДВ 20% 3083,92 грн.").

При цьому, жодних договорів із відповідачем позивач не підписував, а призначення платежу «Оплптп за послуги по консулат та орган, под. згідно рах №5 від 24.01.2013 та №20 від 27.05.2013» носить незрозумілий характер, оскільки позивач не замовляв у відповідача жодних консультаційних послуг та організацій подорожей, так як в свої діяльності позивач такі послуги не потребує.

Враховуючи дані обставини ТОВ «Цемакс» (позивач) в травні 2014 року подав позовну заяву до ТОВ «Фесем ЛТД» (відповідач) про стягнення безпідставно отриманих коштів. 07.05.2014 року ухвалою Господарського суду м. Києва було порушено провадження у справі №910/8420/14 за даною позовною заявою.

За словами позивача, отримавши позовну заяву у справі №910/8420/14 відповідач подав відзив та ряд документів з яких стверджує, що між ним та позивачем укладено два договору про надання туристичних послуг в спрощений спосіб.

Надані в судовому засіданні відповідачем документи в бухгалтерському обліку позивача були відсутні, а отримавши їх копії та пред'явивши їх директору підприємства Полежакі Т.І., остання заявила, що таких послуг позивач не замовляв, документи бачить в перше, а підпис директора ТОВ «Цемакс» в Актах здачі прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000022 від 27.07.2013 року на суму 50 163,12 грн. та №ОУ-0000027 від 18.08.2013 року на суму 33 503,50 грн. належить не їй, щодо оригінальності печатки то без експертного дослідження дане питання вирішити не має можливості. Крім зазначеного директор ТОВ «Цемакс» повідомляє, що в позивача відсутня електронна скринька для листування, а листування з контрагентами відбувається або поштовим пересиланням або по факсу .

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що на думку позивача, оскільки правочини зі сторони позивача жоден законний представник в будь-який спосіб не підписав та не погодив умови договору, тому ведення переписки з особою, яка будучи працівником позивача, вчиняючи злочин, домовилась з відповідачем оплатити її особисту поїздку вважати дійсним не можливим. А тому просить визнати правочини недійсними.

В силу статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

У відповідності до положень ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України). Аналогічні положення містяться і в статті 180 Господарського кодексу України.

Суд не погоджується з твердження позивача щодо того, що під час укладення спірних договорів між сторонами не було погоджено істотних умов подорожей. Оскільки, спростуванням цього є наявні в матеріалах справи письмові докази на підтвердження фактичних обставин щодо погодження істотних умов, а також, зазначені факти встановлені у справі №910/8420/14.

Крім того, відповідно до абз. 2 підпункт 2.2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 року, так само за загальним правилом не є підставою для визнання недійсним відсутність у договорі істотних умов.

Також, позивач зазначає, що, оскільки ваучери було видано відповідачем на ім'я Яковенка Н.В., тому ваучер як письмова форма договору свідчить про укладення договору на туристичне обслуговування відповідачем саме з Яковенко Н.В., а не з позивачем.

Проте, такі твердження позивача не спростовують наявність господарських відносин з ним, оскільки, по-перше, відповідно до п.1.2 п.1 Інструкції «Про порядок оформлення ваучера на надання туристичних послуг та його використання», затвердженої Наказом Держтурадміністрації України № 50 від 06.06.2005 р., ваучер - документ, який є підставою і гарантією для отримання туристом оплаченої послуги або комплексу послуг у суб'єкта туристичної діяльності, що надає послуги.

Саме тому, ваучер має містити дані безпосереднього споживача туристичних послуг - фізичної особи згідно з вимогами статті 23 Закону України «Про туризм». При цьому, перелік обов'язкових даних, що мають міститися у ваучері згідно зазначеної статті, не передбачає відображення відомостей ані про замовника послуг, ані про джерело фінансування цих послуг.

По-друге, реквізити видавників ваучерів свідчать про їх оформлення не відповідачем, а безпосередніми суб'єктами надання послуг, а саме:

- по подорожі «Круїз» видавником круїзних ваучерів на розміщення в каюті на Яковенко Наталію та Яковенка Володимира є компанія Holland America Line, ваучер HTL 336953 на проживання в готелі «Казанова» в Барселоні видано компанією Ancodes, електронні авіаквитки видано ТОВ «Авіаліній Візз Ер Україна», а забезпечення подорожі «Круїз» здійснювалося туристичним оператором ПП «Антарес Тур» згідно заявки відповідача (турагента) від 24.01.2013 року;

- по подорожі до Великобританії видавником ваучера на проживання та запрошення в Кембрідж від 25.07.2013 року є компанія Studio Cambridge, електронний авіаквиток (Київ- Лондон-Київ) видано Авіакомпанією British Airways, а забезпечення подорожі до Великобританії здійснювалося туристичним оператором ТОВ «Тревелінг Онлайн».

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, твердження позивача про видання відповідачем ваучерів та інших документів для здійснення подорожей спростованими.

А тому, посилання позивача на зазначені документи як на докази укладення договору у письмовій формі між відповідачем та Яковенко Н.В є безпідставним та необгрунтованим.

Рішенням господарського суду м. Києва від 29.10.2014 року у справі №910/8420/14, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 року досліджено та встановлено обставини на які посилається позивач у даній справі та надана правова оцінка, а саме.

Судами встановлено, що позивачем були замовлені послуги по організації подорожі до Великобританії та подорожі "Круїз", що підтверджується наступним.

Шляхом обміну електронними листами погоджені істотні умови подорожі: дати, кількість подорожуючих, трансфер, розміщення в готелях, харчування, програма туристичного обслуговування, екскурсійна програма, вартість туристичного продукту, порядок оплати, термін перебування за кордоном, форма розрахунку та інше.

По платіжному дорученню № 435 від 31.01.2013 року відповідачем отримано часткову попередню оплату від позивача в сумі 4 000,00 грн. згідно рахунку-фактури № СФ-0000005 від 24 січня 2013 року на суму 50 163,12 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по особовому рахунку відповідача.

В подальшому, по платіжному дорученню № 81 від 31.01.2013 року, в якості доплати по рахунку-фактурі № СФ-0000005 від 24 січня 2013 року, відповідачем отримано від позивача кошти в сумі 10 000,00 грн., що також підтверджується наявною у матеріалах справи копією банківської виписки по особовому рахунку відповідача.

В подальшому, по платіжному дорученню № 498 від 08.04.2013 року відповідачем отримано від позивача кошти в сумі 36 163,12 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по особовому рахунку відповідача.

На виконання прийнятих зобов'язань перед позивачем, враховуючи наявність договірних відносин відповідача з Приватним підприємством "Антарес ТУР" на підставі Агентського договору №6 08 АНТ -А від 24 січня 2013 року (далі - Агентський договір), відповідачем перераховано кошти ПрАТ "Антарес Тур" в розмірі 8 230,00 грн., що також підтверджується копією банківської виписки по особовому рахунку відповідача.

Крім того, відповідачем були перераховані кошти авіакомпанії Wizz Air Ukraine Airlines LLC за авіаквитки в сумі 4 604,00 грн. згідно коду підтвердження UY8B5A від 12.02.2013 року та кошти в розмірі 2 344,00 грн. згідно коду підтвердження E6KQTZ за Яковенко Наталію та Яковенко Володимира.

12.04.2014 р. відповідачем було перераховано кошти туроператору в сумі 29 722,00 згідно рахунку № СФ-0000317 від 09.04.2013 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківською випискою по особовому рахунку відповідача

Після цього, відповідачем було оформлено та надано представникові Яковенко Наталії:

- круїзний ваучер на розміщення в каюті на Яковенко Наталію та Яковенка Володимира;

- електронні авіаквитки: на Яковенко Наталію, Яковенка Володимира;

- ваучер HTL 336953 на проживання в готелі в Барселоні з 26.07.13 по 27.06.13 року на Яковенка Володимира;

- багажна квитанція;

- пам'ятка пасажиру по подорожі на борту лайнера компанії HOLLAND AMERICA LINE.

В подальшому, між відповідачем та туроператором був підписаний Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000362 на суму 37 952,00 грн.

Крім того, між позивачем та відповідачем було підписано Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000022 б/д, з якого вбачається, що відповідачем в повному обсязі виконані роботи (надані послуги) по рахунку № СФ-0000005 від 24.01.2013 р. (послуги по організації подорожі та консультації) на суму 50 163,12 грн., з урахуванням ПДВ.

В подальшому, шляхом обміну електронними листами з представником позивача, між сторонами було узгоджено суттєві умови подорожі до Великобританії.

Після цього, по платіжному дорученню № 558 від 28.05.2013 року відповідачем отримано від позивача кошти в сумі 15 000,00 грн. по рахунку-фактурі № СФ-0000020 від 27.05.2013 року на суму 33 503,50 грн.

По платіжному дорученню № 570 від 30.05.2013 року відповідачем отримано від позивача кошти в сумі 18 503,50 грн. по рахунку-фактурі №СФ-0000020 від 27.05.2013 року на суму 33 503,50 грн.

На виконання прийнятих зобов'язань перед позивачем, враховуючи наявність договірних відносин відповідача з ТОВ "Тревелінг онлайн" на підставі Агентського договору № 38/29.08.2012 від 30.08.2012 р., відповідачем перераховано кошти туроператору по платіжному дорученню № 96 від 29.05.2013 року в сумі 15 000,00 грн. згідно з рахунком № 45 від 27.05.2013 року на суму 30 943,00 грн.

Крім того, відповідачем було перераховано туроператору кошти в сумі 15 943,00 грн. в якості доплати за організацію подорожі та консультації до Великобританії згідно з рахунком № 45 від 27.05.2013 р. без ПДВ.

В подальшому, між відповідачем та туроператором було підписано Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 00000015 б/д, з якого вбачається, що туроператором в повному обсязі виконані роботи (надані послуги) по рахунку № СФ-0000009 27.05.2013 р. (послуги по організації подорожі до Великобританії) на суму 30 943,00 грн.

Крім того, між позивачем та відповідачем було підписано Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000027 б/д, з якого вбачається, що відповідачем в повному обсязі виконані роботи (надані послуги) по рахунку № СФ-0000020 від 27.05.2013 р. (послуги по організації подорожі та консультації) на суму 30 503,50 грн., з урахуванням ПДВ.

Судами встановлено, що додані позивачем (ТОВ «Цемакс») до позовної заяви банківські виписки по особовому рахунку позивача є первинними документами, а відповідно і належними та допустимими доказами, що підвереджують факт здійснення господарських операцій.

Судами встановлено, що шляхом електронного листування між позивачем та відповідачем, згідно з приписами ст. 207 Цивільного кодексу України, було укладено договір на користь третіх осіб, в даному випадку, на користь Яковенко Наталії та Яковенка Володимира.

З матеріалів справи вбачається, що електронна переписка з приводу організації подорожей велась між представником відповідача та Яковенко Н.В., що свідчить про те, що зазначений договір було укладено з боку позивача особою з перевищенням своїх повноважень.

В матеріалах справи наявні копії Фінансових звітів суб'єкта малого підприємництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Цемакс", підписаних керівником позивача Полежакою Т.І., що також свідчить про наступне схвалення позивачем договору, укладеного з відповідачем з перевищенням повноважень.

Таким чином, судами встановлено наявність між сторонами договірних відносин на користь третьої особи з надання послуг з організації подорожей та консультацій, на підставі якого між сторонами виникли певні зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У пункті 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

З огляду на вищевикладене, а також, беручи до уваги встановлений факт укладення договорів на користь третьої особи, які в подальшому схвалені позивачем, тому, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними договорів від 24.01.2013 року та від 27.05.2013 року укладених в спрощений спосіб.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір та витрати на послуги адвоката, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст.ст. 33, 34, ч.3 ст. 35, ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 26.03.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий