РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015Справа №910/6825/14

За позовом Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дарницького району міста Києва

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан"

про зобов'язання здійснити відповідних дій

Головуючий суддя Полякова К.В.

Суддя Отрош І.М.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача: Чехоєва Н.М. (дов.№101 від 12.02.2015)

від відповідача: Дроботенко Ю.О. (дов.№15 від 28.01.2015)

СУТЬ СПОРУ:

14.04.2014 Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дарницького району міста Києва звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" про зобов'язання здійснити безкоштовну заміну не діючих талонів на талони, які дійсні для використання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2014 у справі № 910/6825/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2014, зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" здійснити безкоштовну заміну не діючих талонів Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дарницького району міста Києва на талони, які дійсні для використання.

03.12.2014 Вищим господарським судом України ухвалено постанову, якою скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2014 у справі № 910/6825/14, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2014 справа № 910/6825/14 прийнята суддею Поляковою К.В. до свого провадження та призначена до розгляду на 29.01.2015 року.

За наслідками судового засідання 29.01.2015 розгляд справи відкладено на 12.02.2015, про що винесено відповідну ухвалу суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Розпорядженням Голови Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 визначено для розгляду справи №910/6825/14 колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Полякова К.В., судді Отрош І.М., Сташків Р.Б.

Ухвалою суду від 12.02.2015 справу № 910/6825/14 прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 17.03.2015 року.

У судовому засіданні 17.03.2015 судом оголошено перерву до 31.03.2015 року.

Під час судового засідання 31.03.2015 представником позивача подано до суду додаткові документи та надано пояснення по суті спору, відповідно до яких представник просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позовній заяві.

У свою чергу, представник відповідача заперечував проти позову, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у письмовій формі та долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2013 між Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Дарницького району м. Києва (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" (яке є переможцем у відкритих конкурсних торгах, що відбулися на підставі оголошення №168066 (ПАЛ) опублікованого в Інформаційному Бюлетні "Вісних державних закупівель" 73 (816) від 16.09.2013 (учасник за договором), укладений договір №5/12 про закупівлю продуктів паливо рідинне (далі -Договір).

Надалі, 20.12.2013 сторонами підписана додаткова угода №1 до договору №5/12 від 06.12.2013, відповідно до якої сторони погодились змінити п. 3.1 Договору та викласти його у наступній редакції: ціна договору становить 586 380,00 грн., в т.ч. ПДВ - 97 730,00 грн.: з спеціального фонду 50 550,00 грн., з госпрозрахунку - 535 830,00 грн.

Відповідно до п. 1.1 Договору, учасник надає замовнику товар, а замовник сплачує за наданий товар за цінами та у термін, які зазначені у договорі, учасник надає товар замовнику на умовах, зазначених в Договорі. Обсяги надання товару може коригуватись в залежності від актуальних потреб замовника та обсягу державних коштів, виділених на фінансування даної закупівлі.

Найменування товару згідно класифікатору робіт та послуг за кодом державної класифікації - ДК 016:2010 "Паливо рідинне та газ; оливи мастильні" (бензин марки А-92). Кількість, ціна, номенклатура, асортимент товару, який постачається визначено в п.1.2 Договору, тобто: найменування товару: бензин А-92, відповідність якості до технічних вимог: ДСТУ 4839-2007, кількість (літр): 58000, ціна за літр, з ПДВ: 10,11, загальна вартість - 586 380,00 грн. з ПДВ.

Згідно п. 5.1 Договору, строк поставки (передачі) товару здійснюється учасником протягом 1-2 календарних днів з моменту отримання ним заявки (додаток №1 до Договору) встановленого зразка від замовника.

Передача талонів затверджується підписанням видаткової накладної представниками сторін та здійснюється учасником на підставі довіреності та отримання товару, оформленої замовником у встановленому з діючим законодавством порядку за місцем знаходження замовника (п. 5.3).

Передача нафтопродуктів здійснюється замовнику цілодобово по талонам учасника, що є документом обов'язкової звітності і підставою для відвантаження нафтопродуктів з АЗС, що обслуговують талони учасника. Строк дії талонів 1 місяць, у випадку спливу строку їх дії учасник здійснює їх безкоштовну заміну тільки за письмовою вимогою замовника, як передбачено п. 5.4 Договору.

Так, позивачем до матеріалів справи надано копії талонів №№ 8117, 8339, 8537, 8124, 8346, 8544, 8131, 8353, 8551, 8148, 8360, 8568, 8155, 8377, 8575, 8162, 8384, 8582, 8179, 8391, 8599, 8186, 8407, 8605, 8193, 8414, 8612, 8209, 8421, 8629, 8216, 8438, 8636, 8223, 8445, 8643, 8230, 8452, 8650, 8247, 8469, 8667, 8254, 8476, 8674, 8261, 8483, 8681, 8278, 8490, 8698, 8285, 8506, 8704, 8292, 8513, 8711, 8308, 8520, 8728, 8315, 8735, 8322, 8742, 8759, 8766, в яких значиться А-92 10 літрів та на яких значиться відтиск штемпеля із зазначенням дати - 26 березня 2014 року.

Зважаючи на вищезазначені положення договору, враховуючи закінчення терміну дії талонів станом на 18.02.2014 номіналом 10 л., кількістю 660 літрів, позивач 19.02.2014 звернувся до відповідача з листом №116 від 18.02.2014 з проханням про здійснення заміни талонів, строк дії яких закінчився (перелік наведений у позовній заяві) на талони, які дійсні для використання.

Так, оскільки у порядку досудового врегулювання спору, відповідачем не здійснено заміну талонів, Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дарницького району міста Києва звернулось із даним позовом до суду.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач наголошує на тому, що видаткова накладна №Рн131218/001 на підтвердження передачі бензину А-92 (у талонах) у кількості 5 000,00 на загальну суму 50 550,00 грн., підписана сторонами 18.12.2014 та у ній є посилання на інший договір №18/11-34 від 16.10.2013 року.

У межах розгляду справи, судом встановлено, що крім договору на закупівлю продуктів паливо рідинне №5/12 від 06.12.2013, між сторонами спору укладений договір поставки нафтопродуктів №18/11-34 від 16.10.2013, на підставі якого, ТОВ "Фірма Октан" (продавець) зобов'язаний передати КП по утриманню зелених насаджень Дарницького району м. Києва (покупець) товар (бензин А-92).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, наведені у постанові від 03.12.2014 та які зумовили скерування справи на новий розгляд, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визначається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як встановлено судом, 06.12.2013 між сторонами укладено договір №5/12 про закупівлю продуктів паливо рединне, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 665 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 629 ЦК України, яка кореспондується із ст.526 ЦК України, визначає обов'язковість виконання сторонами договору, тобто всі умови договору з моменту його укладення, який встановлено ст.640 ЦК України, стають однаково обов'язковими для виконання сторонами. Будучи пов'язані взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятися від виконання зобов'язання або змінювати його умови, крім випадків, передбачених угодою сторін або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положеннями укладеного між сторонами договору передбачено порядок передачі товару, а саме, що передача талонів затверджується підписанням видаткової накладної представниками сторін та передача нафтопродуктів здійснюється замовнику цілодобово по талонам учасника. Строк дії талонів 1 місяць, у випадку спливу строку їх дії учасник здійснює їх безкоштовну заміну тільки за письмовою вимогою замовника.

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 р. N 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді цивільних справ по першій інстанції" зазначається, що при судовому розгляді предметом доказування є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи (причини пропуску строку позовної давності та ін.) і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

До обставин, на яких сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування - це сукупність обставин, що їх необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача і заперечень відповідача.

За приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, звертаючись до суду із позовом до суду, позивач посилається на неналежне виконання умов договору №5/12 з боку відповідача щодо відмови у здійсненні заміни талонів, строк дії яких на думку позивача сплинув.

Під час розгляду справи позивачем до суду надано акт списання сировини, матеріалів, ПММ, топлива, запасних частин від 28.02.2014, складеного підприємством позивача, та з якого на думку позивача вбачається списання палива у певній кількості на виконання договору № 5/12.

На підтвердження дотримання порядку передачі товару, передбаченого умовами договору, КП по утриманню зелених насаджень Дарницького району м. Києва надано до суду видаткову накладну №Рн131218/001 на загальну суму 50 550,00 грн., підписану сторонами 18.12.2014 та в якій підставою складання такою накладної значиться інший договір, а саме №18/11-34 від 16.10.2013 року.

Також, у матеріалах справи міститься податкова накладана на підтвердження проведення проплат за товар на підставі договору поставки від 16.10.2013 №18/11-34.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили (ч. 1-2, ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Встановлення істини нерозривне з правовою оцінкою фактів, оскільки суд повинен встановлювати лише такі події і дії, яким законом надається значення юридичних фактів. Процес установлення об'єктивної істини у справі включає в себе правильне визначення предмета доказування, ретельну перевірку за допомогою доказів наявності чи відсутності кожного з такого роду фактів, оцінку досліджених доказів і встановлених обставин з неодмінним з'ясуванням правової суті установлених судом обставин справи. Порушення цієї вимоги призводить до судових помилок.

Згідно статті 36 ГПК України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Форма і зміст документів, які подаються до господарського суду, повинні відповідати вимогам чинного законодавства для цих документів. Йдеться про документи, що підтверджують вчинення юридично значущих дій. Під юридично значущими діями розуміють такі дії суб'єктів, які породжують певні юридичні наслідки. Документи бухгалтерської та податкової звітності оформляються згідно з вимогами відповідних нормативних актів тощо.

З системного аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами своєї правової позиції, щодо порушення з боку відповідача умов укладеного між ними договору, а саме договору №5/12 про закупівлю продуктів паливо рідинне. Подані позивачем докази свідчать про вчинення певних дій, регламентованих положеннями іншого договору - договір поставки нафтопродуктів №18/11-34 від 16.10.2013 року.

Крім того суд вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що ним заявлено вимоги про заміну талонів, на яких міститься штемпель із датою 26 березня 2014, у той час як із листом про заміну талонів позивач звернувся до відповідача 18.02.2014 року. Отже, позивачем, як замовником не доведено того факту, що строк дії вказаних талонів скінчився, а вказані талони є такими, що підлягають заміні за умовами договору №5/12 від 06.12.2013, строк дії якого встановлений до 31.12.2013 року.

Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Слід зазначити, що позивач самостійно визначає і обґрунтовує у позовній заяві, в чому полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і в залежності від встановлених обставин вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

При цьому, спір про право характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб'єктами правовідносин з приводу їх прав та обов'язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку.

Тобто, позивач повинен довести, що відповідач має обов'язок (який встановлений договором або законом) виконати визначені у позові зобов'язання.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що КП по утриманню зелених насаджень Дарницького району м. Києва не доведено наявності у нього порушеного відповідачем права та інтересу у правовідносинах, що виникли між ними на підставі договору №5/12 про закупівлю продуктів паливо рідинне, у зв'язку із чим суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Відповідно до приписів статті 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дарницького району міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" про зобов'язання здійснити безкоштовну заміну не діючих талонів на талони, які дійсні для використання - відмовити.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 31.03.2015 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України, після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 06.04.2015 року

Головуючий суддя К.В. Полякова

Суддя І.М. Отрош

Суддя Р.Б. Сташків