ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 910/12194/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Гончарука П.А. (головуючого, доповідача),

Кондратової І.Д.,

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" на рішення господарського суду міста Києва від 6 листопада 2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21 січня 2015 року у справі № 910/12194/14 за позовом комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерськжитло" до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" про стягнення суми, -

Встановив:

У червні 2014 року комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерськжитло" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" про стягнення 336747,18 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору № 32-5 від 29 червня 2010 року в частині домовленостей щодо компенсації витрат позивача, пов'язаних зі збором та обліком платежів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 6 листопада 2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21 січня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 279318,47 грн. заборгованості, 5586,37 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постановлені у справі судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до місцевого господарського суду.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити оскаржувані судові рішення у справі без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, вказуючи на безпідставність викладених в ній доводів.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення проти них, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями та вбачається з матеріалів справи, 29 червня 2010 року сторонами укладено договір № 32-5, з відповідним протоколом розбіжностей, який підписаний сторонами та скріплений їх печатками, про надання послуг зі збирання, вивезення та захоронення побутових відходів, крім токсичних та особливо небезпечних, який погоджено Головним управлінням комунального господарства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). За договором виконавець надає замовнику послуги зі збирання з місць розташування контейнерів, вивезенню та утилізації або захороненню побутових відходів, крім токсичних та особливо небезпечних, які накопичуються в зоні обслуговування замовника, з дотриманням нормативно-правових актів у сфері послуг з вивезення побутових відходів на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.4 договору 4 % з суми, яка надійшла на розрахунковий рахунок виконавця за вивезення побутових відходів на умовах даного договору, залишається у замовника на компенсацію витрат, пов'язаних зі збором та обліком платежів, про що складається відповідний акт наданих послуг та проводяться розрахунки згідно чинного законодавства.

На виконання умов договору відповідачем надавались позивачу послуги з вивезення та утилізації відходів, про що складались акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за період з 31 серпня 2010 по 30 квітня 2014, загальна вартість яких становить 8665399,65 грн.

30 липня 2010 року сторонами у справі та комунальним підприємством "ГІОЦ" укладено договір № 56-5 про надання послуг, за яким комунальне підприємство "ГІОЦ", як виконавець, приймає на себе зобов'язання кожного банківського дня проводити розщеплення платежів, які надійшли на розподільчий рахунок від населення за житлово-комунальні послуги, та перераховувати кошти за послуги з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів, відповідно до діючих тарифів, згідно з дислокацією, в порядку та розмірах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до інформації, наданої комунальним підприємством "ГІОЦ", про зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача, сплачених мешканцями комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерськжитло" за вивіз сміття, за період з 1 вересня 2010 року по 30 квітня 2014 року зараховано 7934706,31 грн.

Оскільки орендарі та власники нежитлових приміщень сплачують за надані відповідачем послуги саме позивачу, який перераховує їх потім на розрахунковий рахунок відповідача, то за вказаний позовних період відповідачу також зараховано грошові кошти в сумі 730693,34 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, наявними в матеріалах справи.

Відповідний акт наданих послуг, як передбачено умовами договору № 32-5, направлявся позивачем відповідачу, проте, залишений останнім поза увагою, а грошові кошти в розмірі 4 % від загальної суми, що надійшла відповідачу на його розрахунковий рахунок як плата за надані послуги, позивачу не перераховані.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача компенсації витрат останнього, пов'язаних зі збором та обліком платежів.

Розглядаючи заявлені вимоги по суті, господарський суд першої інстанції, керуючись нормами ст.ст. 11, 509, 530, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", встановивши, що за період з 31 серпня по 30 квітня 2014 року на розрахунковий рахунок відповідача за надані ним послуги зараховано 8665399,65 грн., з яких за домовленістю сторін на користь позивача має бути вирахувано 4 %, що становить 336747,17 грн., дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, враховуючи положення ст.ст. 257, 261 Цивільного кодексу України, відповідну заяву відповідача про застосування позовної давності, встановивши, що відлік заборгованості відповідача має починатись з травня 2011 року, оскільки позивач звернувся до суду у червні 2014 року, суд, здійснивши перерахунок заборгованості, дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивача 279318,47 грн.

З таким рішенням господарського суду першої інстанції погодився й апеляційний господарський суд, залишивши його без змін з тих же мотивів.

Висновок попередніх судових інстанцій про наявність правових підстав для визнання заявлених позовних вимог правомірними та їх часткового задоволення є законним, обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам і наявним матеріалам справи.

Доводи касаційної скарги щодо порушення судами норм ст.ст. 253-255 Цивільного кодексу України ґрунтуються на неправильному розумінні та тлумаченні скаржником зазначених положень матеріального права, а інші твердження відповідача, зазначені в касаційній скарзі, зводяться до оцінки наявних у справі доказів, встановлення та переоцінка яких, в силу вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, не входить до компетенції суду касаційної інстанції, при цьому, такі доводи були предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, зважаючи на зміст поданої відповідачем апеляційної скарги, і їм надана правильна правова оцінка, а тому, зазначене скаржником не може бути підставою для зміни або скасування постановлених у справі оскаржуваних судових рішень.

З огляду на викладене, прийняті у справі рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційної інстанції слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 6 листопада 2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21 січня 2015 року у справі № 910/12194/14 - без змін.

Головуючий Гончарук П.А.

Судді Кондратова І.Д.

Стратієнко Л.В.