ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.03.15р. Справа № 904/764/15

За позовом Дочірнього підприємства "Васильківкатеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго", п. Васильківка, Дніпропетровська обл.

до Комунального закладу "Васильківська центральна районна лікарня", п. Васильківка, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості в сумі 49 734, 29 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: Буляк О.Г., дов. № 188 від 18.06.14 року, представник;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство "Васильківкатеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 37 989, 74 грн., що складають суму заборгованості за договором № 1-ТГВ від 01.01.2011 р., 8 509, 70 грн. - інфляції, 3 234, 85 грн. - річних.

Відповідач вимоги позивача не визнав, заявивши про пропуск строку позовної давності.

26.03.15 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2011 р. між Обласним комунальним підприємством „Дніпротеплоенерго" „Васильківкатеплоенерго", правонаступником якого є Дочірнє підприємство „Васильківкатеплоенерго" Комунального підприємства „Дніпротеплоенерго" (Постачальник; Позивач) та Комунальним закладом „Васильківська центральна районна лікарня" (Споживач; Відповідач) укладено договір № 1 ТГВ на відпуск теплової енергії для потреб опалення (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного Договору, Постачальник згідно Сніп 2.04.07-86 „Теплові мережі" здійснює відпуск теплової енергії для потреб центрального опалення, ГВС, по об'єктам, розташованих за адресами: Васильківка, вул. Крупська, 76, від джерела теплопостачання.

В п. 8.1. Договору сторони узгодили, що Договір укладений на строк з 01 січня 2011 р. по 31 грудня 2011 р. Строк дії договору автоматично вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо ні одна із сторін не виявить бажання розірвати його, повідомивши іншу сторону в письмовому вигляді не пізніше місяця до закінчення строку дії Договору.

Виконуючи умови Договору, у період з січня по грудень 2011 р., позивач здійснив відпуск теплової енергії відповідачу на загальну суму 776 597, 59 грн., що підтверджується виставленими рахунками-фактури, копії яких залучені до матеріалів справи (а.с. 12-23).

Згідно п.п. 5.1., 5.2. Договору, при відсутності приладу обліку або проектних навантажень Споживач оплачує фактично спожиту теплову енергію з врахуванням фактичної температури зовнішнього повітря згідно розрахунку до Договору в наступному порядку:

- розрахунковим періодом для оплати теплової енергії є календарний місяць;

- в перших числах місяця Споживачу пред'являється рахунок на оплату теплової енергії по показникам , передбачених п. 1.3. Договору.

Споживач здійснює 80% передплату за теплову енергію згідно встановлених планових показників - щомісячно. Кінцевий розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється Споживачем в трьохденний термін з моменту отримання рахунку від постачальника.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач неналежним чином виконав зобов'язання щодо оплати за отриману теплову енергію, здійснивши розрахунки частково в сумі 738 607, 85 грн.

Доказів оплати заборгованості в сумі 37 989, 74 грн., на момент розгляду спору, відповідач не надав.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення заборгованості на зазначену вище суму, слід визнати обґрунтованими.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних за період з 01.03.2012 р. по 01.02.2015 р. складає 3 234, 85 грн., сума інфляції за період з березня 2012 р. по лютий 2015 р. складає 8 509, 70 грн.

Відповідно до 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається із матеріалів справи, оплата за спожиту теплову енергію в грудні 2011 року в сумі 56 084, 66 грн. повинна бути здійснена відповідачем, у відповідності до п. 5.2. Договору, в триденний строк з моменту отримання рахунку-фактури № 246 від 23.12.2011 р.

Проте, відповідачем 29.12.2011 р. здійснено лише часткову оплату зазначеного вище рахунку.

При викладених обставинах, загальний строк позовної давності у три роки сплив 30.12.2014 р.

Позивач з позовом до суду звернувся 05.02.15 р., тобто поза межами вказаного строку.

Відповідно до ст. 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на майно тощо).

Статтею 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем надано відзив, де останній просить застосувати строк позовної давності.

Поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем не вказано.

З огляду на викладене вимоги позивача задоволенню не підлягають, у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 267 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено: 31.03.15 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко