КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. Справа№ 910/3518/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Мельниченко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Богомол О.В. ( за довіреністю)

від відповідача: Янківський С.В. ( за довіреністю)

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж-Інвест Груп"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2015р.

у справі № 910/3518/15-г (суддя: Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж-Інвест Груп"

до Прокуратури міста Києва

про звільнення майна з-під арешту

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2015р. по справі № 910/3518/15-г у прийнятті позовної заяви позивачу відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст. 62 ГПК України. Обґрунтовуючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що між сторонами у даній справі не має спору про право, а правовідносини, з яких виник спір, не мають господарського характеру.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ "Престиж-Інвест Груп" звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 18.02.2015 року скасувати, справу направити на розгляд до суду першої інстанції. Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначив, що судом першої інстанції не було враховано те, що позивач не є боржником та стороною кримінального провадження, відповідно його вимоги повинні розглядатись за правилами встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, а не в порядку передбаченим КПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2015 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу ТОВ "Престиж-Інвест Груп" та призначено справу № 910/3518/15-г до розгляду.

Представник позивача, у судовому засіданні 31.03.2015 року підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу скасувати, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами до Прокуратури міста Києва про звільнення майна з-під арешту накладеного постановою Прокуратури міста Києва у кримінальній справі № К/С 50-6217 від 22.10.2012 року та зобов'язання відповідача вилучити запис про обтяження земельної ділянки, що накладений постановою Прокуратури міста Києва у кримінальній справі № К/С 50-6217 від 22.10.2012 року, із Державного земельного кадастру.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.02.2015 року по справі № 910/3518/15-г ТОВ «Престиж-Інвест Груп» у прийнятті позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним процесуальним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, вказавши, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Проте, колегія суддів вважає доводи позивача помилковими, зважаючи на наступне.

Згідно до вимог ст. 12 ГПК України визначена підвідомчість справ господарським судам. Відтак спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 12 ГПК.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів, щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року N 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам " ).

Як передбачено п. 2 вищевказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України - господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року N 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам " передбачено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Тобто, господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року N 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам " господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту та з розглядом позовів до юридичної особи, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи (статті 60 і 87 Закону України "Про виконавче провадження " ), - за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, у випадку невідповідності приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України складу учасників спору про зняття з майна арешту, такий спір є не підвідомчим господарському суду.

Так, обов'язковою умовою підвідомчості господарському суду спору про зняття з майна арешту є участь у такому спорі суб'єктів господарювання.

Проте, відповідно до матеріалів справи видно, що позивач звернувся з вимогою про звільнення майна з-під арешту до Прокуратури міста Києва. Прокуратура України єдина централізована система органів державної влади, які відповідно до Конституції та законів України здійснюють обвинувальну, представницьку, контрольно-наглядову функції в державі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокуратура не є суб'єктом господарювання в спірних відносинах, що свідчить про непідвідомчість даного спору господарському суду.

Окрім того, судом першої інстанції вірно було встановлено, що між сторонами у даній справі не має спору про право, а правовідносини, з яких виник спір, не мають господарського характеру. Прокуратура, накладаючи арешт на майно, здійснювала свої владні функції, тобто виступала як суб'єкт владних повноважень, здійснюючи дії в порядку кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки правовідносини у даній справі не носять господарський характер, даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, а тому позивачем невірно обрано процесуальну форму звернення до суду, у зв'язку з чим судом першої інстанції правомірно було відмовлено в її прийнятті.

Також, ч.1 та ч. 3, 4 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже, чинним законодавством визначено порядок звільнення майна з під арешту.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду, з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс обґрунтовану ухвалу, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується з ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2015 року у справі № 910/3518/15-г, отже підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж-Інвест Груп" на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.02.2015 року у справі № 910/3518/15-г залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 18.02.2015 року у справі № 910/3518/15-г залишити без змін.

Матеріали справи № 910/3518/15-г повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко