ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 910/16111/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Грейц К.В.,
суддів :Бакуліної С.В. (доповідач), Глос О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Сокар Енерджі Україна"
на постановувід 03.02.2015 Київського апеляційного господарського суду
у справі№ 910/16111/14
господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сокар Енерджі Україна"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Атріо"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Джет-1"
прозміну господарських правовідносин та відшкодування збитків
в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2:Павленко А.А. (довіреність від 08.01.2015) Старицька Ю.Ю. (довіреність від 19.02.2015) не з'явились
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Полякова К.В.) від 09.10.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Коршун Н.М., судді - Алданова С.О., Дикунська С.Я.) від 03.02.2015, у справі № 910/16111/14 в позові відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалені по справі судові акти, позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.22, 365, 525, 526, 1131, 1134 ЦК України, ст.ст.193, 224 ГК України, ст.ст.1, 107, 109 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач-1 повністю заперечує викладені в ній доводи.

Відповідач-2 не скористався наданим процесуальним правом на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника позивача, який підтримав викладені в ній доводи, заперечення на касаційну скаргу представника відповідача-1, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сокар Енерджі Україна" (надалі - ТОВ "Сокар", позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Атріо" (надалі - ТОВ "Фірма "Атріо", відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Джет-1" (надалі - ТОВ "Джет-1", відповідач 2) про зобов'язання відповідача 2 як керівного підприємства за договором про спільну діяльність (податковий номер 568363399) вчинити дії з передачі у власність позивачу автозаправного комплексу, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 11; стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 на користь позивача 511 816,93 грн збитків. Позовні вимоги вмотивовані посиланням на обставини, відповідно до яких відповідачі неналежно виконують обов'язки за договором про спільну діяльність в частині, зокрема, затягування із проведенням державної реєстрації права власності на нерухоме майно (побудований АЗК), що унеможливлює досягнення цілей спільної діяльності та постановку на баланс позивачу автозаправного комплексу; збитки утворились у зв'язку з недоотриманням зменшення податкових зобов'язань із сплати податку на прибуток за рахунок амортизаційних відрахувань.

Відмовляючи в позові, суди правомірно виходили із такого.

04.11.2010 між ТОВ "Фірма Атріо", ТОВ "Джет-1" та ТОВ "Сокар Енерджі Україна" укладено Договір про спільну діяльність (простого товариства), за умовами якого сторони без створення юридичної особи зобов'язуються шляхом об'єднання своїх зусиль та майна, що належить сторонам на відповідних правових підставах, спільно діяти для досягнення такої спільної господарської цілі, як будівництво та експлуатація на визначеній земельній ділянці автозаправного комплексу (надалі - Договір).

Пунктом 3 Договору сторонами визначено вклади і частки у спільне майно кожної із них, а саме зазначено, що вкладом ТОВ "Фірми Атріо" є належне йому право користування земельною ділянкою за Договором оренди земельних ділянок від 26.01.2005 із виокремленням частки фірми у спільній діяльності у розмірі 0,5%; вкладом ТОВ "Джет-1" є професійні звички, навички та вміння, ділова репутація та ділові зв'язки, організація робіт по проведенню будівництва, забезпечення будівництва матеріалами, устаткуванням та послугами, із зазначенням частки у спільній діяльності у розмірі 0,5%; вкладом ТОВ "Сокар Енерджі Україна" є грошові кошти у розмірі 30400000,00 грн із визначенням частки у спільній діяльності у розмірі 99%.

Відповідно до п.4.1.2. Договору ТОВ "Фірма Атріо" за цим Договором зобов'язується здійснити, зокрема, всі процедури та дії, що мають юридичне значення, пов'язані з погодженням проектно-кошторисної та іншої документації по будівництву, введення до експлуатації, реєстрації та оформлення права власності автозаправний комплекс, а також сприяти подальшому оформленню права власності на земельну ділянку, на якій він розміщений.

Згідно з п.5.1.1. та п.5.1.7. Договору до обов'язків ТОВ "Джет-1" належать: в строк протягом 10 (десяти) днів з моменту набрання чинності цим Договором негайно провести наступні дії: - здійснити реєстрацію Договору про спільну діяльність Сторін в органах ДГІА України; - відкрити в банківській установі - ПАТ "Морській Транспортний Банк" окремий Поточний рахунок для внесення вкладів та забезпечення фінансування витрат по спільній діяльності; - укласти договір генерального підряду на будівництво автозаправного комплексу з ТОВ "РГВС" та будівельного менеджменту з ТОВ "Прайм Девелопмент"; забезпечити після закінчення будівництва введення в експлуатацію автозаправного комплексу шляхом підписання відповідного акту та належним чином оформити документацію, пов'язану з будівництвом автозаправного комплексу.

У п.6. Договору визначено, що ТОВ "Сокар Енерджі Україна" зобов'язується затвердити проектно-кошторисну документацію, план-графік робіт та своєчасно і в повному обсязі розпочати та проводити фінансування спільної діяльності, згідно з затвердженою сторонами Програмою робіт.

Пунктом 8.1. Договору сторони передбачили, що внесене сторонами майно, яким вони володіли на праві власності, вироблена у результаті спільної діяльності продукція, а також інше майно, створене або придбане сторонами в результаті спільної діяльності, складає їх спільну часткову власність. Внесене сторонами майно, яким вони володіли на підставі інших, ніж право власності, використовується в інтересах сторін та є їхнім спільним майном.

Як передбачено п.9.1. Договору, частки у спільному майні - Автозаправному комплексі на земельній ділянці за адресою: місто Київ, Велика кільцева дорога, Південна Борщагівка в напрямку Теремки 1, який буде створено на виконання цього Договору, у наступному розмірі: ТОВ "Сокар Енерджі Україна" - 99%, ТОВ "Джет-1" - 0,5%, ТОВ "Фірма Атріо" - 0,5%.

Відповідно до п.9.2. Договору після введення автозаправного комплексу в експлуатацію та оформлення реєстраційної документації, будь-яка із сторін має право відступити (продати) належну їй частку у спільному майні. При цьому, п.9.3. передбачено, що сторони за цим Договором мають першочергове право на викуп частки іншої сторони.

За умовами п.10.1. Договору спільні витрати та збитки сторін покриваються за рахунок спільного майна сторін, отриманого в результаті спільної діяльності.

Як передбачено ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з положеннями ст.526 ЦК України.

В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Відповідно до ст.1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Згідно зі ст.1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

В силу ч.1 ст.1134 ЦК України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном.

Як передбачено ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1, 2 ст.358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Як вбачається з останньої редакції позовних вимог, а саме заяви про уточнення позовних вимог від 01.09.2014, позивач просить суд зобов'язати ТОВ "Джет-1", як керівне підприємство за Договором, вчинити дії з передачі у власність ТОВ "Сокар Енерджі Україна" автозаправного комплексу, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 11.

Касаційна інстанція погоджується з тим, що позивач обрав не вірний спосіб захисту, оскільки ТОВ "Джет-1" є співвласником комплексу, тоді як позивач просить передати йому у власність автозаправний комплекс з причин не виконання відповідачем 2 взятих на себе зобов'язань за даним договором, що суперечить положенням ч.1 ст.356, ст.1134 ЦК України, відповідно до яких внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном.

Вірним є і те, що позивач просить зобов'язати відповідача 2 здійснити на свою користь дії які, відповідно до п.5 Договору, він не зобов'язувався здійснити.

Також, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму спричинених збитків, обґрунтовуючи їх протиправною бездіяльністю відповідачів, що спричинило недоотримання позивачем зменшення податкових зобов'язань із сплати податку на прибуток у розмірі 511 816,93 грн.

Так, відповідно до ч.1 ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За приписами ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Тобто, обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, наявність порушення з боку цієї особи причинно-наслідкового зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Таким чином, збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

Підставою для відшкодування понесених збитків є доведений розмір, спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, наявність прямого причинно-наслідкового зв'язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої, вина правопорушника.

Судами встановлено, що позивачем не доведено наявності в діях відповідачів всіх елементів складу цивільного правопорушення.

Крім того, судами встановлено, що Договором не передбачено строк, протягом якого відповідачі повинні виконати взяті на себе зобов'язання.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного та рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди в порядку статей 43, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України розглядаючи справу, розглянули всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази, вірно застосували норми матеріального та процесуального права, відтак їх висновки про задоволення позовних вимог є обґрунтованими та відповідають чинному законодавству.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи, в зв'язку з чим підстав для скасування прийнятих у справі рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокар Енерджі Україна" Залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 у справі № 910/16111/14 залишити без змін.

Головуючий-суддя К.Грейц

Судді С.Бакуліна

О.Глос