ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2015 р. Справа № 19/109

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

стягувач - не з'явився

боржник - Замкової М.О. за довіреністю № 45 від 25.12.2014 р.

ДВС України Бережної О.В. за довіреністю № 4.1-14/41/49 від 26.01.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "по газопостачанню та газифікації "Луганськ газ" (вх. № 1780 Х/3-11) на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.01.2015 р., винесену за результатами розгляду скарги ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" м. Луганськ про визнання незаконних дій та скасування постанови Державної виконавчої служби України про стягнення з боржника виконавчого збору по справі № 19/109

за позовом ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" м. Харків

до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" м. Луганськ

про стягнення 14 643 873,18 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.01.2015 р. по справі № 19/109 (суддя Буракова А.М.) в задоволенні скарги ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" м. Луганськ (вх. № 270) про визнання недійсною постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.05.2014 року ВП №11847324 у розмірі 154 931,97 грн. - відмовлено.

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" з даною ухвалою місцевого господарського суду не погодилось, подало апеляційну скаргу, в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати недійсною постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.05.2014 ВП № 11847324 у сумі 154931,97 грн.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що, виходячи з положень Закону України "Про виконавче провадження" питання про стягнення виконавчого збору поставлено в пряму залежність від здійснення державним виконавцем заходів та дій з примусового виконання судового рішення .

Відповідно до статті 27 частини З Закону України "Про виконавче провадження" у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

При цьому, як вказує боржник, державним виконавцем не здійснювались дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду, а боржник добровільно виконав рішення в повному обсязі, у зв'язку з чим підстави для стягнення виконавчого збору були відсутні.

Крім того, висновком, який не відповідає обставинам справи, на думку боржника, є зазначення судом першої інстанції про наявність непогашеного боргу станом на 27.05.2014 р.

Апелянт стверджує, що боржником самостійно поза заходами примусового стягнення з боку ВПВР ДВС України та без порушень умов добровільного виконання рішення, зазначене зобов'язання було припинено шляхом погашення боргу у сумі 13 095 954,48 грн. згідно журналу-ордеру за рахунком № 68212 з 01.01.2004 року по 31.07.2012 року по договору № ДГ-3-36 від 09.01.2001 та припинення грошового зобов'язання у сумі 1 549 319,70 грн.. що підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2014 по 27.05.2014 між ПАТ "Луганськгаз" та ПАТ «Укртрансгаз», складеним відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті України, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 року № 22. Крім того, боржник зазначає, що жодних витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, ДВС понесено не було, що додатково підтверджує факт відсутності заходів примусового стягнення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30.03.2015 р.

В судове засідання, призначене на 30.03.2015 р. представник стягувача не з'явився, хоча у відповідності до вимог чинного законодавства про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції вжито необхідних заходів для належного повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду справи, а положення ч. 2 ст. 121-2 ГПК України визначають, що неявка стягувача в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, а також з огляду на передбачений ст. 102 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представників стягувача за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи боржника, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, рішенням господарського суду Луганської області від 29.11.2004 по справі № 19/109 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 13 095 954,48 грн., 3% річних - 382 114,84 грн., інфляційних витрат - 1 165 539,54 грн., витрат по держмиту - 156,86 грн. та судових витрат - 108,06 грн.

Вказаним рішенням господарського суду Луганської області від 29.11.2004 року по справі № 19/109, зазначену суму боргу було розстрочено з січня 2005 року по грудень 2008 року.

На виконання зазначеного рішення стягувачу видано судовий наказ № 19/109 від 17.12.2004р.

23.08.2005 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 439/3 на підставі наказу Господарського суду Луганської області від 17.12.2004 року №19/109 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (Боржник) на користь ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (далі - Стягувач) заборгованість у сумі 13 095 954,48 грн., 3% річних у сумі 382 114,84 грн., інфляційні витрати у сумі 1 165 539,94 грн., витрати на державне мито у сумі 155,86 грн., судові витрати у сумі 108,06 грн., всього: 14 643 873,18 грн. (том. 1, арк.с. 17)

Як встановлено колегією суддів, боржника було внесено до реєстру підприємств паливно - енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості згідно з Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Постановою за № 439/3 від 14.12.2005 року було зупинено виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Луганської області № 19/109 виданого 17.12.2004року - до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємством паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Згідно ст. 3 п. 3.4 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 1 січня 2014 року.

З урахуванням викладеного 31.01.2014 року державним виконавцем відділу виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 11847324.

Разом з тим, 03.02.2014 року боржнику була надіслана вимога державного виконавця, відповідно до якої боржника зобов'язано на протязі 3-х днів з моменту отримання вказаної вимоги надати відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (04053, м Київ, вул. Артема, 73) інформацію, в тому числі про розмір сплачених коштів та зобов'язано боржника провести взаєморозрахунок із стягувачем за вищезазначеним судовим рішенням з наданням належним чином засвідчених копій відповідних документів.

Листом за № 01-02-54/852 від 13.02.2014 року, боржником було повідомлено ДВС України про те, що станом на 31.12.2013р., відповідно до акту звіряння розрахунків від 31.12.2013, який складений між ПАТ "Луганськгаз" та ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", сума заборгованості за рішенням Господарського суду Луганської області від 29.11.2004 по справі №19/109 сплачено частково та залишається не сплаченою сума заборгованості в розмірі 1 549 319,70 грн.

Окрім того, вказаним листом боржник повідомив, що ПАТ "Луганськгаз" в порядку ст.121 ГПК України та ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" звернулось до Господарського суду Луганської області з заявою від 13.02.2014 №01-02-54/852 про розстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області від 29.11.2004 по справі №19/109, шляхом сплати частини заборгованості, рівними частинами, починаючи з березня 2014 року.

03.04.2014 року відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. (том 1, арк.с. 39).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 05.05.2014 року по справі №19/109 у задоволенні ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" про розстрочку виконання рішення господарського суду Луганської області від 29.11.2004 по справі № 19/109 шляхом сплати частини заборгованості, залишеної непогашеною станом на 31.12.2013 в розмірі 1 549 319,70 грн. протягом 36 місяців із щомісячною сплатою платежів рівними частинами в розмірі 43036,65 грн. з останнім платежем 43 036,95 грн., починаючи з травня 2014 року - відмовлено.

12.05.2014 року Постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження № ВП 11847324.

12.05.2014 року Постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було замінено назву сторони у виконавчому провадженні, а саме: Дочірню компанію "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", (м Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 30019801), його правонаступником ПАТ "Укртрансгаз" (м Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 30019801).

29.05.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Так, вказаною постановою зазначено, що дане виконавче провадження було відкрите 23.08.2005 року, та постановою від 23.08.2005 року боржнику встановлено семиденний строк на добровільне виконання рішення суду. На вимогу державного виконавця від 03.02.2014 № 14-0-35-128/5-63/12 ПАТ "Луганськгаз" надав відповідь за підписом заступника Голови правління з фінансово-економічних питань Прийма С.М. від 13 02.2014 № 01-02-54/852, до якої додано акт звірки станом на 31.12.2013р. між стягувачем та боржником, за яким залишок боргу становить 1 549 319,70 грн., разом з тим в наданий для добровільного виконання строк - рішення суду боржником не виконано, а тому з урахуванням положень ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження", з боржника стягнуто виконавчий збір в розмірі 154 931,97 грн. (том 1, арк.с. 46)

Окрім того, 29.05.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було винесено постанову про арешт коштів боржника. (том 2, арк.с. 61-62).

Не погоджуючись з вказаними діями державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, щодо накладення на боржника виконавчого збору та накладення арешту на рахунки, боржник звернувся з відповідними скаргами на дії державної виконавчої служби в порядку ст. 121-2 ГПК України.

Так, оскаржуючи дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, щодо накладення на боржника виконавчого збору в розмірі 154 931,97 грн., боржник вважає, що ним було виконано рішення господарського суду Луганської області поза будь-якими заходами примусового характеру з боку ВПВР ДВС України. В підтвердження цього, він посилається на те, що згідно Акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2014 по 27.05.2014 між ПАТ "Луганськгаз" та ПАТ "Укртрансгаз" за договором № ДГ-3-36 від 01.01.2001 року за рішенням суду від 29.11.2004 у справі № 19/109 (наказ Господарського суду Луганської області від 17.12.2004 №19/109), залишок заборгованості у розмірі 1 549 319,70 грн. станом на 27.05.2014 відсутній.

Боржником самостійно поза заходами примусового стягнення з боку ВПВР ДВС України та без порушень умов добровільного виконання рішення, зазначене зобов'язання було припинено шляхом:

- погашення боргу у сумі 13 095 954,48 грн. згідно журналу-ордеру за рахунком № 68212 з 01.01.2004 року по 31.07.2012 року по договору № ДГ-3-36 від 09.01.2001;

- припинення грошового зобов'язання у сумі 1 549 319,70 грн., що, на думку боржника,підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2014 по 27.05.2014 між ПАТ "Луганськгаз" та ПАТ "Укртрансгаз".

Як стверджує боржник, 27.05.2014 вих. № 01-02-54/2483/1 начальнику ВПВР ДВС України направлено заяву про закінчення зазначеного виконавчого провадження з документами на підтвердження факту відсутності заборгованості за рішенням суду, яка отримана ДВС України 12.06.2014 за вх. № 14-0-34-3385.

Оцінюючи встановлені факти і відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що правова позиція боржника не ґрунтується на законі.

Так, вже на стадії розгляду спору в Харківському апеляційному господарському суді боржником були надані докази, з яких вбачається, що виконання грошового зобов'язання в розмірі 1 549 319,70 грн. відбулося шляхом зміни призначення платежу (боржником було змінено призначення платежу і грошові кошти були спрямовані саме на погашення вищезазначеного боргу).

Таким чином, колегія суддів погоджується із твердженнями боржника про те, що виконання зобов'язання в цій частині відбулося.

Однак, відповідно до приписів законодавства, одного факту виконання недостатньо для прийняття державним виконавцем рішення про відсутність підстав до стягнення виконавчого збору.

Так, згідно приписів ч.3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Аналіз гіпотези норми ч.3 ст. 27 Закону свідчить про те, що підстави для стягнення виконавчого збору відсутні за сукупності таких умов:

- повного виконання рішення до початку його примусового виконання;

- надання боржником державному виконавцю документального підтвердження виконання рішення у повному обсязі.

- обидві умови у спірних правовідносинах відсутні.

Так, Державною виконавчою службою, ще у 2005 році було відкрите виконавче провадження.

У період з 2005 року по 31.01.2014 рік виконавче провадження було зупинено державним виконавцем, у зв'язку з дією Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Строк на добровільне виконання витік 2005 р.

Колегія суддів підкреслює, що перебування підприємства в стані мораторію на час витікання строку на добровільне виконання не скасовує того факту, що строк, відпущений на добровільне виконання, витік, і рішення у добровільному порядку не виконане. Очевидним є той факт, що стан мораторію ніяк не перешкоджає добровільному виконанню судового рішення боржником.

В січні 2014 р. строк мораторію витік, рішення боржником виконано в повному обсязі не було, що не заперечує і сам боржник.

В даному випадку застосуванню підлягають приписи ч.1 ст. 28 Закону, де зазначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

29.05.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Колегія суддів підкреслює, що матеріали справи не містять жодних доказів того факту, що на час винесення цієї постанови (29.05.2014 р.) боржник повідомив державного виконавця про здійснене виконання судового рішення.

Відповідно до матеріалів справи, перше таке повідомлення було направлене державному виконавцю 12.06.2014 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, за наведених вище умов державний виконавець не мав права не виносити постанови про стягнення виконавчого збору.

З урахуванням вищенаведеного,, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога боржника про визнання недійсною постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.05.2014 року ВП №11847324 у розмірі 154 931,97 грн. є такою, що не ґрунтується на Законі, а отже не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні скарги боржника та залишення без змін оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102 п. 1 ст. 103, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "по газопостачанню та газифікації "Луганськ газ" на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.01.2015 р. по справі № 19/109 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 20.01.2015 р. по справі № 19/109 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 06.04.15

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.