ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 р. Справа№ 914/4062/14

За позовом: Державного підприємства «Стрийський вагоноремонтний завод», Львівська область, Стрийський район, м. Стрий,

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс Галичина», Львівська область, м. Дрогобич,

про: розірвання укладеного між ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» та ВАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина» Договору підряду на ремонт колісних пар зі зміною елементів від 31.07.2012 року №29-034/СВРЗ-05-05-12-50/Ю на умовах, визначених Додатковою угодою від 07.02.2013 року №2 до договору та стягнення судових витрат.

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

Від позивача: Васьків І.В. - представник (довіреність в матеріалах справи);

Від відповідача: не зявився.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені статтею 22 ГПК України, зокрема, підстави відводу судді відповідно до статті 20 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід судді не подано. Представник позивача не наполягає на фіксуванні судового процесу технічними засобами.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Державного підприємства «Стрийський вагоноремонтний завод» до Відкритого акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс Галичина» про розірвання укладеного між ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» та ВАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина» Договору підряду на ремонт колісних пар зі зміною елементів від 31.07.2012 року №29-034/СВРЗ-05-05-12-50/Ю на умовах, визначених Додатковою угодою від 07.02.2013 року №2 до договору та стягнення судових витрат.

В зв'язку із перебуванням судді Козак І.Б., на листку непрацездатності з 05.02.2015р., на підставі довідки від 05.02.2015 року про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл), справу №914/4062/14 передано судді Долінській О.З. для розгляду.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав, викладених в відповідних ухвалах суду у справі.

В судове засідання 02.04.2015 р. представник позивача з'явився, позов підтримав., вимоги ухвали суду виконав частково.

Через канцелярію суд 01.04.2015 р. подав додаткові пояснення, що з метою позасудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з листом №ЮВ-36 від 17.03.2015 р. з пропозиціями про виконання ремонту залишку колісних пар в кількості 75 штук, які позивач зобов'язаний відремонтувати за умовами Договору підряду на ремонт колісних пар зі зміною елементів від 31.07.2012 р. за №29-034/СВРЗ-05-05-12-50/Ю.

Станом на 31.03.2015 р. відповідач не повідомив про прийняте рішення за результатами розгляду пропозицій позивача. Позивач в судовому засіданні пояснив, що станом на березень 2015 р. вартість виконання підприємством ремонту однієї колісної пари на умовах, передбачених Договором підряду на ремонт колісних пар зі мною елементів №29-034/СВРЗ-05-05-12-50/Ю від 31.07.2012 р., становить 48 600,00 грн. (за умовами договору вартість становить лише 21500,00 грн.). Для додаткового підтвердження зміни істотних обставин надав копію листа №ЮВ-36 від 17.03.2015 р. та копію розрахункової калькуляції.

В судове засідання 02.04.2015 р. представник відповідача не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом, причини неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвали суду від 13.03.2015 р. не виконав.

Як вбачається із відзиву відповідача, що міститься в матеріалах справи (а.с. 74-75), то відповідач позовні вимоги не визнає і просить відмовити в позові, обґрунтовуючи наступним.

У відповідності до п.1.1. Договору, відповідач зобов'язувався виконати ремонт колісних пар зі мною елементів та передати позивачу відремонтовані колісні пари на умовах, що викладені в договорі, а позивач зобов'язувався прийняти й оплатити виконані роботи.

У відповідності до п.5.1. Договору, ціна робіт по ремонту однієї колісної пари зі мною елементів становить 21 500,00 грн., в т.ч. ПДВ, є сталою та зміні в сторону зростання не підлягає протягом всього терміну дії Договору.

У відповідності до п. 12.3. Договору, сторони засвідчують, що ними досягнуто згоди по всіх суттєвих умовах Договору.

Термін дії договору підряду №29-034/СВРЗ-05-05-12-50/Ю від 31.07.2012 р., у відповідності до п. 12.10 Договору - повного виконання своїх зобов'язань по даному Договору.

У відповідності до п. 2.2. Договору, кількість колісних пар, які підлягають ремонту згідно з цим Договором, становить 250 штук.

Станом на даний час Позивачем не відремонтовано ще 75 колісних пар.

У відповідності до листа №58-25 від 22.09.2014 р., який є в матеріалах справи, ми просили провести ремонт ще 40 шт. колісних пар в вересні - грудні 2014 р.

Не дивлячись на те, що відповідачем отриманий лист №321 від 26.08.2014 р. від позивача про неможливість виконання умов Договору підряду №29-034/СВРЗ-05-05-12-50/Ю від 31.07.2012 р. в зв'язку із значним подорожчанням комплектуючих, який також є в матеріалах справи, в грудні місяці 2014 р., позивачем було відремонтовано колісні пари по договірній ціні 21 500,00 грн., в т.ч. ПДВ:

- 23.12.2014 р. - 10 колісних пар на суму 215 000,00 грн., про що свідчить накладна №780 від 23.12.2014 р.;

- 29.12.2014 р. - 12 колісних пар на суму 258 000,00 грн., про що свідчить накладна 791 від 29.12.2014 р.;

- 31.12.2014 р. - 6 колісних пар на суму 129 000,00 грн., про що свідчить накладна №804 від 31.12.2014 р.

У відповідності до п.12.1. Договору підряду №29-034/СВРЗ-05-05-12-50/Ю від 31.07.2012 р.: «Умови можуть бути змінені або доповнені за взаємною згодою сторін».

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться».

У відповідності до ст. 525 та п. 7 ст. 193 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам процесу щодо обгрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

В судовому засіданні 02.04.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оглянувши оригінали документів, суд встановив таке.

31.07.2012 року між Державним підприємством «Стрийський вагоноремонтний завод» (надалі - позивач, підрядник) та Відкритим акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс - Галичина» (надалі - відповідач, замовник) укладено Договір підряду на ремонт колісних пар зі зміною елементів №29-034-СВР-05-05-12-50-Ю (надалі - договір), за умовами якого підрядник зобов'язувався виконати ремонт колісних пар зі зміною елементів та передати замовнику відремонтовані колісні пари (надалі - роботи), на умовах, що викладені у договорі, а замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконані роботи.

Зазначений договір укладено у письмовій формі, підписано повноважними представниками двох сторін за договором, їх підписи засвідчено печатками сторін, що відповідає вимогам статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в силу статті 204 ЦК України, є правомірним правочином.

За своєю правовою природою, основними та другорядними (не основними) ознаками, які визначені нормами чинного цивільно-господарського законодавства, зазначений договір є договором будівельного підряду у відповідності до статті 875 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 317 Господарського кодексу України, загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. договору строк виконання робіт по ремонту колісних пар зі зміною елементів по кожній партії складає 15 робочих днів з моменту письмового повідомлення замовника про його готовність передати колісні пари в ремонт на власному складі. Повідомлення надсилається підряднику за допомогою факсимільного, електронного зв'язку, або будь-яким іншим доступним методом. Партія складає 20 колісних пар. Кількість колісних пар, які підлягають ремонту згідно з цим Договором, становить 250 штук.

Розділом 4 договору встановлено обв'язки сторін, розділом 5 - ціну робіт та загальну суму договору.

Так, відповідно до пункту 4.1. договору замовник зобов'язується вчасно і без затримок надавати колісні пари в ремонт, а також оплатити підряднику роботи в розмірі та строки, встановлені договором.

Згідно пункту 4.2. договору підрядник зобов'язаний вчасно і якісно виконати роботи силами та засобами підрядника, а також здати роботи та колісні пари в порядку й строки, установлені договором.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що ціна робіт по ремонту однієї колісної пари зі зміною елементів становить 21 500 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ, є сталою та зміні в сторону зростання не підлягає протягом всього терміну дії договору.

Відповідно до пункт 5.2. договору орієнтовна загальна сума договору складає 5 375 000 грн. 00 коп., в тому числі 895 833 грн. 33 коп. податку на додану вартість.

Пунктами 6.1. - 6.3. договору сторонами встановлено, що оплата здійснюється на умовах 100 % оплати після підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт та Акту приймання-передачі колісних пар з ремонту. Платіж повинен бути здійснений протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт та Акту приймання-передачі колісних пар з ремонту і виставлення рахунку підрядником. Платежі за договором здійснюються замовником у безготівковій формі в національній валюті України - гривні, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок підрядника. Датою платежу є дата зарахування коштів на рахунок підрядника.

Відповідно до пункту 9.1. договору за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

Розділом 11 договору встановлено порядок розв'язання спорів, розділом 12 - інші умови та термін дії договору.

Так, відповідно до пункту 11.1. договору всі спори та розбіжності, які можуть виникнути із договору або у зв'язку з ним, будуть по можливості вирішуватись шляхом переговорів. Досудовий порядок врегулювання спору обов'язковий.

Пунктом 11.2. договору встановлено, що будь-який спір та/або розбіжності по договору, або в зв'язку з ним, які не можуть бути вирішені шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд та вирішення в Господарський суд по місцю знаходження відповідача.

Так, відповідно до пункту 12.1. договору, умови договору можуть бути змінені або доповнені за взаємною згодою сторін. Всі зміни та доповнення до договору дійсні, якщо вони складені в письмовій формі, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Пунктом 12.3. договору встановлено, що договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших питань, зазначених в договорі. Сторони засвідчують, що ними досягнуто згоди по всім суттєвим умовам договору. Всі попередні заяви, домовленості чи угоди між сторонами з предмету договору анулюються з моменту набрання чинності договором в частині, що суперечить умовам договору.

Згідно пункту 12.10. договору договір діє з моменту його підписання сторонами і до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору.

Додатковою угодою від 07.02.2013 року №1 до договору, сторонами у зв'язку із видачею підряднику нового Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи внесено зміни до розділу 13 договору «Юридичні адреси та банківські реквізити Сторін».

Вказану додаткову угоду до договору укладено у письмовій формі, підписано повноважними представниками двох сторін за договором, їх підписи засвідчено печатками сторін, що відповідає вимогам статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в силу статті 204 ЦК України, є правомірним правочином.

Листом від 26.08.2014 року №321 позивач у зв'язку із подорожчанням комплектуючих та паливно-мастильних матеріалів повідомив відповідача про неможливість виконання умов укладеного між сторонами договору та направив останньому проект додаткової угоди про розірвання договору (належним чином завірена копія листа та додаткової угоди до договору в матеріалах справи).

22.09.2014 року відповідачем надано відповідь на вищевказаного листа (вих. №58-25), у якій вказує на наявну заборгованість відповідача перед позивачем і просить виконати ремонт 40 шт. колісних пар по договірній ціні 21 500 грн. 00 коп. (належним чином завірена копія листа в матеріалах справи).

З підстав наведеного позивач просить суд розірвати укладений між ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» та ВАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина» Договір підряду на ремонт колісних пар зі зміною елементів від 31.07.2012 року №29-034/СВРЗ-05-05-12-50/Ю на умовах, визначених Додатковою угодою від 07.02.2013 року №2 до договору.

В підтвердження позовних вимог позивачем до матеріалів справи долучено копії розрахункових калькуляцій від травня 2012 року та від серпня 2014 року, а також за березень 2015 р. та лист від 17.03.2015 р. №ЮВ-36, що скеровувався позивачем відповідачу в порядку досудового врегулювання спору (містяться в матеріалах справи).

Окрім того, позивачем супровідним листом від 08.12.2014 року, вх. №53075/14, до матеріалів справи долучено копії актів приймання-передачі, специфікацій, додатків до договорів, а також рахунки на оплату комплектуючих та енергоносіїв, необхідних для проведення робіт.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, поданому до суду 13.01.2015 року за вх. №676/15, проти позовних вимог заперечує, вважає позов безпідставним і необґрунтованим, просить суд відмовити в його задоволенні з підстав того, що після скерування на адресу відповідача листа про неможливість виконання умов договору (від 26.08.2014 року вих. №321) позивачем і надані проводиться ремонт колісних пар за ціною, встановленою у договорі, а саме - 21 500 грн. 00 коп. В підтвердження вказаних заперечень проти позову відповідачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії видаткових накладних від 23.12.2014 року №780, від 29.12.2014 року №791 та від 31.12.2014 року №804, якими передано позивачу 28 відремонтованих за договором колісних пар.

22.01.2015 року позивачем подано додаткові пояснення (вх. №2378/15), у яких спростовує заперечення відповідача тим, що до моменту розірвання договору чи зміни його умов позивач не звільнений від виконання умов укладеного між сторонами договору, а за порушення такого виконання зобов'язаний був би сплатити штрафні санкції, встановлені розділом 9 договору.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного.

Відповідно до приписів частини першої та пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В даному випадку господарське зобов'язання виникло з Договору підряду на ремонт колісних пар зі зміною елементів від 31.07.2012 року №29-034/СВРЗ-05-05-12-50/Ю, що відповідає вимогам частини 1 статті 174 ГК України.

Статтею 175 ГК України визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно приписів статті 837 ЦК України За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Приписами частини п'ятої вказаної статті встановлено, що ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Відповідно до стаття 190 ГК України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін.

Згідно до частини 1, 2, 3 статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін: зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до частини третьої статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно частини другої статті 844 ЦК України кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Нормою частини третьої вказаної статті встановлено, що зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

З підстав наведеного суд дійшов до висновку про те, що сторонами в договорі самостійно і на власний ризик погоджено вільну тверду ціну робіт за договором підряду, а також заборону її зміни протягом всього терміну дії договору (пункт 5.1. договору), а відтак, в сторін відсутні правові підстави для її зміни. При цьому, згідно частини третьої статті 844 ЦК України, витрати по перевищенню твердого кошторису лежать на підряднику.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, у випадку, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши та дослідивши матеріали справи і подані докази, оцінив їх в сукупності та прийшов до висновку, що позов не є документально та нормативно обґрунтованим, а тому в його задоволенні суд відмовляє повністю.

Судові витрати залишаються за позивачем на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03.04.2015 р. Суддя Долінська О.З.