КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. Справа№ 910/27905/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

при секретарі Філімонова І.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Будінженермережа-2"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.15року (повний текст якого складено 05.02.20154р.)

у справі №910/27905/14 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва"

до Приватного акціонерного товариства "Будінженермережа-2"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

Товариство з обмеженою відповідальністю "ХОРСТ"

про стягнення 220 259, 10 грн.

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва" до Приватного акціонерного товариства "Будінженермережа-2" про стягнення 220 259, 10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором субпідряду № 15 від 15.07.2011 р. щодо розрахунку за виконану роботу.

Рішенням господарського суду м. Києва по справі № 910/27905/14 від 02.02.2015 р. позовні вимоги Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва" задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Будінженермережа-2" (03126, м. Київ, проспект Відрадний, буд. 107, ідентифікаційний код - 04013376), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення на користь Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва" (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 30, ідентифікаційний код - 31868786) 209 246 (двісті дев'ять тисяч двісті сорок шість) грн. 15 коп. - основного боргу та 4 184 (чотири тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 92 коп. - судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Вище зазначене рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідно до договору субпідряду № 15 від 15.07.2011 р. позивачем було виконано весь спектр обумовлених робіт на загальну суму 607 721, 71 грн., однак відповідачем зобов'язання по оплаті за здійснені роботи виконані не були, у результаті чого у відповідача утворилась заборгованість у заявленому позивачем розмірі. Оскільки доказів погашення суми заборгованості відповідачем надано не було, суд визнав за правомірне задоволення вказаної позовної вимоги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 02.02.2015 року у справі № 910/27905/14, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Господарського суду м. Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 31.03.2015 року у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Апелянт в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду м. Києва від 02.02.2015 року у справі № 910/27905/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду м. Києва від 02.02.2015 року у справі № 910/27905/14.

Представник третьої особи в судове засідання 31.03.2015 року не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника третьої особи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вірно було встановлено судом першої інстанції 29.04.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ХОРСТ" (далі - замовник) та Приватним акціонерним товариством "Будінженермережа-2" (далі - підрядник) укладено договір субпідряду № 12. Умовами якого передбачено, що підрядник зобов'язується своїми або залученими силами і засобами виконати комплекс робіт з прокладення інженерних мереж водопроводу, госппобутової каналізації та дощової каналізації відповідно до вимог проектної документації та проекту виконаних робіт, у визначені даним договором строки, та передати виконані роботи замовнику, а замовник зобов'язується надати підряднику фронт робіт, проектну документацію, забезпечити своєчасне фінансування робіт, приймання виконаних позивачем робіт. Об'єкт та адреса місця виконання робіт - Житлові будинки по вул. Баумана № 25, 27, 29 в Шевченківському районі м. Києва.

Статтею 1.8 договору передбачено, що підрядник має право на власний розсуд обирати субпідрядників, які будуть залучені до виконання робіт, проте підрядник відповідає за дії (бездіяльність) своїх субпідрядників як за свої власні. Підрядник несе майнову відповідальність перед замовником за якість робіт виконаних його субпідрядником.

15.07.2011 р. між Комунальним підприємством "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва" та Приватним акціонерним товариством "Будінженермережа-2" укладено договір субпідряду № 15, умовами якого передбачено, що позивач зобов'язується своїми або залученими силами і засобами виконати комплекс робіт з відновлення асфальтобетонного покриття відповідно до вимог проектної документації та проекту виконання робіт, у визначені даним договором строки, та передати виконані роботи відповідачу, зобов'язується надати позивачу фронт робіт, проектну документацію, забезпечити своєчасне фінансування робіт, приймання виконаних позивачем робіт. Об'єкт та адреса місця виконання робіт - Житлові будинки по вул. Баумана № 25, 27, 29 в Шевченківському районі м. Києва.

Згідно ст. 1.2. п. 1 договору, загальна вартість договору складається з вартості робіт та матеріалів, що деталізується сторонами у додатку № 1 до даного договору, до якого входить також локальний кошторис, і становить 592 368, 40 грн., у тому числі ПДВ (20 %) - 98 728, 07 грн.

У відповідності ст. 1.2 п. 2 договору, вартість окремих видів робіт, їх обсяги встановлюються кошторисами, які розробляються відповідно до проектної документації на роботи та затверджуються сторонами та оформлюються у формі додатків до даного договору.

У ст. 1.4. п.п. 1, 1.1, 1.2, 1.3. договору зазначено, що відповідач здійснює передплату за матеріали у розмірі 30 % від їх загальної вартості за даним договором.

Проміжна оплата фактично виконаних робіт здійснюється відповідачем у кінці кожного календарного місяця на підставі актів виконаних робіт, підписаними сторонами.

Остаточний розрахунок за договором здійснюється відповідачем лише після підписання сторонами акту виконаних робіт, яким підтверджується їх виконання у повному обсязі, та за умови виконання позивачем усіх його зобов'язань за договором.

Остаточний розрахунок за виконані роботи з позивачем буде здійснений після повного розрахунку замовника з відповідачем.

У відповідності до п. 6 ст. 1.4. договору, за надання послуг генерального підряду, відповідач утримує з платежів, належних позивачу до сплати за даним договором, 5 % від вартості виконаних позивачем робіт без урахування вартості матеріалів і обладнання, які були використані під час виконання позивачем договору. Таке утримання обов'язково відображається в кожному з акті прийому-передачі виконаних робіт, а також у довідці за ф. КБ-3.

Прийом - передача фактично виконаних позивачем робіт оформлюється двосторонніми актами виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт (ф. КБ-2в, ф. КБ-3). Акти виконаних робіт повинні подаватися не пізніше 23-го числа звітного місяця. Відповідач зобов'язаний розглянути надані позивачем акти виконаних робіт протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту їх надання та (або) прийняти виконані роботи, або надати позивачу письмову мотивовану відмову у прийнятті виконаних робіт із зазначенням переліку виявлених недоліків (ст. 1.9 п. 1 договору).

Згідно п. 4. ст. 1.9. договору, підставою для здійснення остаточних розрахунків між сторонами є акт виконаних робіт, яким підтверджується виконання усіх робіт за договором у повному обсязі.

19.10.2011 р. між Комунальним підприємством "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва" та Приватним акціонерним товариством "Будінженермережа-2" укладено додаткову угоду №1 до договору № 15 від 15.07.2011 р., на предмет виконання та оплати додаткових робіт з відновлення асфальтованого покриття на об'єкті "Житлові будинки по вул. Баумана № 25, 27, 29 в Шевченківському районі м. Києва".

Вартість додаткових ремонтних робіт без урахування ПДВ становить: 12 794, 42 грн., ПДВ - 2 558, 89 грн. Загальна орієнтована вартість додаткових ремонтних робіт з урахуванням ПДВ - 15 353, 31 грн.

Загальна вартість робіт по договору № 15 від 15.07.2011 р. складає 607 721, 71 грн., в тому числі ПДВ - 101 286, 95 грн.

Фактично позивачем були виконані підрядні роботи згідно договору на загальну суму 607 721, 71 грн., а відповідачем прийняті виконані роботи, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт № 456 за серпень 2011 р., № 574 за жовтень 2011 р. та довідками про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати за серпень 2011 р. та за жовтень 2011 р., які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками (копії в матеріалах справи).

Відповідач за виконані підрядні роботи розрахувався частково у розмірі 387 462, 61 грн., що підтверджується карткою рахунку № 361 про рух коштів за 01.01.2011 р. - 08.12.2014 р. та банківськими виписками (наявні в матеріалах справи), внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 220 259, 10 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті виконаних згідно Договору обсягу будівельних робіт, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 220 259, 10 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник (ч. 1 ст. 838 ЦК України).

Частина друга статті 838 Цивільного кодексу України встановлює механізм взаємовідносин між учасниками правовідносин генерального підряду. Тільки генеральний підрядник має відносини як з замовником, так і з субпідрядником. Він же відповідає перед замовником за виконання, належне виконання зобов'язань останнім і за виконання замовником своїх обов'язків за договором.

Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 ЦК України і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Окрім того статтею 1 ЦК України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують бездіяльність замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Отже, з огляду на вищенаведені положення законодавства, правовідносини між ТОВ «Хорст» та Приватним акціонерним товариством "Будінженермережа-2" (сторони за договором підряду №12 від 29.04.2011 р.) не можуть впливати на права Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва", який в спірних правовідносинах фактично є субпідрядником.

Таким чином, приймаючи оскаржуване судове рішення, місцевий господарський суд дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, дійшов вірного висновку про те, що договірна умова про залежність остаточного розрахунку за виконані роботи між сторонами по справі від здійснення повного розрахунку замовника з генеральним підрядником не позбавляє ПАТ «Будінженермережа-2» обов'язку здійснити оплату за виконані позивачем, згідно умов укладеного договору субпідряду 15 від 15.07.2011 року, роботи.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зі змісту договору вбачається що, відповідно до п. 4.1. договору розрахунки проводяться шляхом оплат замовником після пред'явлення підрядником акту виконаних робіт, підтвердженого підписом та печаткою уповноважених осіб і представників закладів освіти.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і позивача, який повинен був довести належними засобами доказування факт порушення відповідачем його прав.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи за результатами виконаного позивачем обсягу робіт між сторонами по справі були підписані акти приймання виконаних будівельних робіт № 456 за серпень 2011 р., № 574 за жовтень 2011 р. Виконані роботи були прийняті відповідачем без зауважень, доказів іншого матеріали справи не містять.

Як було достовірно встановлено місцевим господарським судом та не спростовано стороною відповідача по справі у зв'язку з неналежним виконанням умов договору у останнього перед позивачем утворилася заборгованість за виконані роботи у розмірі 220 259, 10 грн.

Також, суд відзначає, що пунктом 6 ст. 1.4. договору сторони погодили за надання послуг генерального підряду, відповідач утримує з платежів, належних позивачу до сплати за даним договором, 5 % від вартості виконаних позивачем робіт без урахування вартості матеріалів і обладнання, які були використані під час виконання позивачем договору. Таке утримання обов'язково відображається в кожному з акті прийому-передачі виконаних робіт, а також у довідці за ф. КБ-3.

З наявних в матеріалах справи актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати, судом не вбачається утримання 5 % від вартості виконаних позивачем робіт, враховуючи те, що останнє є обов'язковою умовою п. 6 ст. 1.4. договору.

Отже з огляду на відсутність будь-якої доказової бази на підтвердження оплати заборгованості та з урахування п. 6 ст. 14 договору, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 209 246,15 грн.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що в рішенні суду повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, отже рішення відповідає вимогам чинного законодавства України, ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, підстав для його скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Будінженермережа-2" залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 02.02.2015 року у справі № 910/27905/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/27905/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко