КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2015 р. Справа№ 910/12320/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Ретерук Н.О. - дов. № 2997D/2014 від 13.10.2014р.

від відповідача: Мазуренко О.П. - дов. № 13-11-1952 від 06.02.2015р.

від третьої особи: Ордін О.В. - дов б/н від 01.10.2014р.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2014р. (повний текст підписано 13.10.2014р.)

у справі № 910/12320/13 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія

«Універсальна»

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю

«ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості»

про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 177 918, 93 грн.

В судовому засіданні 18.03.2015р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В 2013р. Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 177 918, 93 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2014р. у справі №910/12320/13 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального та матеріального права, рішення прийнято з неправильним з'ясуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» 10.12.2014р. передано на розгляд судді Скрипці І.М.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2014р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2014р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 28.01.2015р.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015р. залучено до участі у справі №910/12320/13 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості», продовжено строк розгляду справи на 15 днів та у відповідності до ст. 77 ГПК України відкладено розгляд справи на 18.02.2015р.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз на 18.03.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 18.03.2015р. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 18.03.2015р. заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи в судовому засіданні апеляційної інстанції 18.03.2015р. надав пояснення по суті спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2009р. між Відкритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна», яке в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (позивач, страховик за договором), Товариством з обмеженою відповідальністю «Т.М.К. Інвест», назву якого згідно додаткової угоди № 1 від 28.09.2009р. замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Сі Бі Ель» (страхувальник за договором) укладено договір добровільного страхування майна № 2210/200/000175, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, зазначеним в п. 3.1. договору, а саме адміністративна будівля без оздоблення (нежиле приміщення № 111 (літ. А), що знаходиться в будинку № 59, розташованому по вул. Жилянській, у м. Києві. Загальна площа 435, 40 кв. м.), внутрішнє та зовнішнє оздоблення.

Відповідно до п. 2.1. договору страховим випадком є знищення, пошкодження чи втрата застрахованого майна, зокрема, внаслідок впливу води (рідини) з водопровідних, каналізаційних,опалювальних систем, з сусідніх приміщень, системи пожежогасіння, включаючи їх помилкове спрацювання.

Судом встановлено, що 24.01.2010р. в м. Києві по вул. Жилянській, 59 було затоплено нежитлове приміщення № 111, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Сі Бі Ель», внаслідок витікання теплоносія з другого поверху будівлі, з приміщення вентиляційної камери.

Актом № 29/01 огляду приміщення та встановлення стану оздоблення від 29.01.2010р., складеного комісією за участю, зокрема представників ВАТ «СК «Універсальна» (страховик) та ТОВ «Сі Бі Ель» (страхувальник), підтверджено пошкодження оздоблення та майна (інженерних систем та інше).

Відповідно до Звіту від 25.03.2010р. з визначення вартості матеріального збитку, завданого страхувальнику через пошкодження застрахового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 59, оф. 111, складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», сукупна вартість збитку, завданого страхувальнику, складає 237 067, 00 грн. , в т. ч. ПДВ, в поточних цінах та відповідає вартості завданого збитку з урахуванням технічного стану майна.

Страховим актом № зазначену подію позивачем визнано страховим випадком і згідно розрахунку суми страхового відшкодування призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 171 728,13 грн.

Позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором добровільного страхування майна № 2210/200/000175 від 14.08.2009р., за наявності згоди вигодонабувача (лист № 033-02/8258 від 17.12.2010р.) здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 171 728,13 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 6452 від 29.12.2010р. на суму 42 932, 00 грн., № 7233 від 13.01.2011р. на суму 42 932, 00 грн., № 8022 від 21.01.2011р. на суму 42 932, 00 грн. та № 8376 від 28.01.2011р. на суму 42 932,13 грн. (належним чином завірені копії наявні в матеріалах справи).

Матеріалами справи підтверджується, що з початку Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», як страховик, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором страхування майна № 2210/200/000175 від 14.08.2009р., звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про відшкодування збитків в порядку регресу, завданих власнику приміщення, у межах фактично виплаченого страхового відшкодування до управителя будинку, де знаходиться застраховане майно - Товариства з обмеженою відповідальністю «Порядок.ОК. Управління та експлуатація нерухомості», згідно укладеного договору ДХ 111 Н-07/06 відносин власника приміщень житлового комплексу та управителя від 01.07.2006р.

Так, у межах розгляду господарської справи №22/400 за вищезазначеним позовом, судом було призначено комплексну судову інженерно-технічну експертизу, за результатами якої експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складено висновок № 2123/2124/12-46 від 21.02.2013 року.

В даному висновку експерти зазначили, що існує причинно-наслідковий зв'язок між діями (бездіяльністю) посадових осіб ВАТ «КБ «Надра» (або спеціально уповноваженого власником на експлуатацію і утримання приміщення № 201 особи) та настанням події аварії на мережах централізованого опалення та вентиляції, яка мала місце 24.01.2010р. в будинку №59 по вулиці Жилянській в місті Києві, внаслідок якої відбулась розгерметизація теплообмінника калориферу в приточно-витяжній камері (П-3; П-7) з наступним залиттям приміщення № 111 на першому поверсі даного будинку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2013р. у справі № 22/400 у задоволенні позову до ТОВ «Порядок.ОК. Управління та експлуатація нерухомості» було відмовлено у зв'язку з відсутністю причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) посадових осіб ТОВ «Порядок.ОК. Управління та експлуатація нерухомості» та настанням події, аварії на мережах централізованого опалення та вентиляції, яка мала місце 24.01.2010р. з наступним залиттям застрахованого приміщення.

Посилаючись на вищевикладене, позивач звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 171 728, 13 грн. виплаченого страхового відшкодування та 6 190,80 грн. вартості проведеної експертизи у межах справи №22/400.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 16 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування (ч. 17 ст. 9 ЗУ «Про страхування»).

Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, права і обов'язки, що склалися між сторонами спору, виникли з позадоговірного зобов'язання, а саме із зобов'язання, спричиненого заподіянням шкоди.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавала шкоди (цивільне правопорушення).

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, елементами якого є :

а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Тобто відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду". Загалом нормативне опосередкування презумпції невинуватості при розгляді справ про адміністративні правопорушення має фрагментарний характер - особа вважається невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, доки її вина не буде доведена у передбаченому законом порядку і зафіксована постановою, що набула чинності.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому розмір збитків (шкоди) має довести сторона, яка їх зазнала, а відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів цивільного правопорушення звільняє заподіювача шкоди від відповідальності.

Виходячи з цього, позивач повинен довести, що завдана шкода нежитловому приміщенню № 111 за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд 59, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Сі Бі Ель», та застраховане позивачем, настала з вини відповідача.

Так, з метою з'ясування причин та характеру пошкоджень, які мали місце в нежитловому приміщення № 111 за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд 59, в межах розгляду господарської справи №22/400 судом було призначено комплексну судову інженерно-технічну експертизу, за результатами якої експертами Київського науково-дослідного інституту ту судових експертиз складено висновок № 2123/2124/12-46 від 21.02.2013р.

Згідно даного висновку експертами встановлено, що:

- причиною виходу з ладу (розгерметизації) 24.01.2010р. калорифера системи вентиляції, що був розташований в приміщенні венткамери (П-3; П-7) на 2-му поверсі будинку № 59 по вул. Жилянській у м. Києві, стало замерзання під впливом низької температури зовнішнього повітря у його теплообміннику теплоносія (води) за відсутності його циркуляції, що була раніше припинена в результаті виникнення аварійної ситуації в приміщенні № 201 (руйнування запірної арматури системи централізованого опалення).

Наслідком виходу з ладу калорифера системи вентиляції 24.01.2010р. стало потрапляння води у нежитлове приміщення № 111, що розташоване в будинку № 59 по вул. Жилянській у м. Києві.

- аварійні ситуації, що мали місце 24.01.2010р. в приміщеннях житлового будинку № 59 по вул. Жилянській в м. Києві у вигляді виходу з ладу (розмерзання) корпусу крану системи централізованого опалення в приміщенні № 201 та теплообмінника калорифера системи вентиляції в приточно-витяжній камері (П-3; П-7) відповідно до класифікаційних ознак ДКП [ДК 019:2010 Класифікатор надзвичайних ситуацій], можливо класифікувати як аварію об'єктового значення, яка носить каскадний характер (виникнення другої аварійної ситуації відбулося та було зумовлено виникненням першої).

Причиною виникнення каскадної аварії об'єктового значення, яка мала місце 24.01.2010р. в будинку № 59 по вул. Жилянській в м. Києві на мережах централізованого опалення та вентиляції, внаслідок якої відбулась розгерметизація теплообмінника калориферу в приточно-витяжній камері (П-3; П-7) з наступним залиттям приміщення № 111 на першому поверсі даного будинку, стало порушення температурно-вологісного режиму в приміщенні № 201 в результаті невідповідності заходів із його утримання та експлуатації вимогам п. 2.8.1, 2.8.2, 2.8.3, 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76.

При цьому, експерти зазначили, що існує причинно-наслідковий зв'язок між діями (бездіяльністю) посадових осіб ВАТ «КБ «Надра» (або спеціально уповноваженого власником на експлуатацію і утримання приміщення № 201 особи) та настанням події аварії на мережах централізованого опалення та вентиляції, яка мала місце 24.01.2010р. в будинку №59 по вулиці Жилянській в місті Києві, внаслідок якої відбулась розгерметизація теплообмінника калориферу в приточно-витяжній камері (П-3; П-7) з наступним залиттям приміщення № 111 на першому поверсі даного будинку.

Так, судом встановлено, що приміщення № 201 за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд 59, дійсно належить Публічному акціонерному товариству «Комерційни банк «Надра» на праві власності згідно договору купівлі-продажу нежилих приміщень № 1621 від 24.07.2008р.

Згідно висновку експертів залиття нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд 59, яке застраховане позивачем, відбулося внаслідок виходу з ладу (розгерметизації) калорифера системи вентиляції, що був розташований в приміщенні венткамери (П-3; П-7) на 2-му поверсі будинку № 59 по вул. Жилянській у м. Києві, яке згідно пояснень третьої особи є об'єктом спільної сумісної власності всіх власників нерухомості в будинку, оскільки є приміщенням, де знаходиться технічне обладнання.

Експертами зазначено, що причиною даної аварії, яка має каскадний характер і внаслідок якої відбулась розгерметизація теплообмінника калориферу в приточно-витяжній камері (П-3; П-7) з наступним залиттям приміщення № 111 на першому поверсі будинку № 59 по вул. Жилянській в м. Києві, стало порушення температурно-вологісного режиму в приміщенні № 201.

При цьому, з наданого представником позивача плану 2-го поверху будинку № 59 по вул. Жилянській в м. Києві вбачається, що приміщення № 201, яке належить відповідачеві, та приміщення № 219, через яке є доступ до приміщення венткамери (П-3; П-7), де відбулась розгерметизація теплообмінника калориферу, знаходяться в різних кінцях будівлі.

Однак, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що аварія в приміщенні відповідача № 201, яка мала місце раніше, що в подальшому стала причиною виникнення каскадної аварії об'єктового значення на мережах централізованого опалення та вентиляції, внаслідок якої відбулась розгерметизація теплообмінника калориферу в приточно-витяжній камері (П-3; П-7) з наступним залиттям приміщення № 111, виникла з вини відповідача.

Посилання позивача на ігнорування відповідачем листів обслуговуючої організації ТОВ «ПОРЯД.ОК. Управління та експлуатація нерухомості» вих. № 200 від 17.06.2009р. та вих. № 339 від 28.09.2009р. про необхідності проведення оздоблювальних робіт та робіт з утеплення, що на думку позивача, стало причиною аварії, яка відбулась в приміщенні відповідача № 201, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять жодних актів обстеження приміщення відповідача № 201, які б підтверджували зниження температури в приміщенні відповідача та дійсну необхідність його утеплення.

Крім того, з наявної в матеріалах справи постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 01.02.2010р. вбачається, що навмисного пошкодження калорифера системи вентиляції не було, витікання теплоносія трапилось в результаті виходу з ладу калорифера системи вентиляції 24.01.2010р. Вказані матеріали не підтверджують і не спростовують наявність чи відсутність вини ПАТ КБ «Надра».

Таким чином, враховуючи те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено винну відповідача у виникненні аварії в приміщенні № 201, що в подальшому стало причиною виникнення каскадної аварії об'єктового значення на мережах централізованого опалення та вентиляції, внаслідок якої відбулась розгерметизація теплообмінника калориферу в приточно-витяжній камері (П-3; П-7) з наступним залиттям приміщення № 111, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимоги позивача про стягнення з відповідача шкоди у розмірі 171 728, 13 грн. є необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача вартості проведеної в межах господарського справи № 22/400 експертизи у розмірі 6 190, 80 грн., колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарських відносин.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України.

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 177 918, 93 грн., у зв'язку з недоведеністю вини відповідача, колегія судів погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 6 190, 80 грн. вартості проведення експертного дослідження, які були присуджені до стягнення Господарським судом міста Києва у справі № 22/400 від 11.04.2013р.

Щодо клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з положеннями ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 та 5 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила та за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Одночасно суд відзначає, що за змістом статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права.

Відповідно до п. 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Оскільки у межах розгляду даної справи, судом встановлено відсутність підстав для відшкодування за рахунок відповідача матеріальної шкоди у розмірі 177 918, 93 грн. та 6 190, 80 грн. вартості проведення експертного дослідження, заява відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Крім того, колегія суддів вважає з необхідне зазначити, що 05.02.2015р. Правлінням Національного Банку України прийнято постанову № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного банку «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних».

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015р. прийнято рішення № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра», відповідно до якого в ПАТ «Комерційний банк «Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, а саме з 06.02.2015р. до 05.05.2015р. Призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Комерційний банк «Надра» - Стрюкову Ірину Олександрівну.

Так, зокрема, відповідно до абзацу 3 пункту 2 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду, має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Згідно ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів);

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Згідно статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Оскільки у ПАТ «Комерційний банк «Надра»» було введено тимчасову адміністрацію, будь-які вимоги про стягнення коштів з відповідача є вимогами кредитора, задоволення яких, відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не здійснюється.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення від 07.10.2014р.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2014р. у справі № 910/12320/13 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2014р. у справі № 910/12320/13 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/12320/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала