КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2015 р. Справа№ 910/24221/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи-3: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2014

у справі № 910/24221/14 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

1. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голубнича Ольга Василівна

2. Відділ державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області

3. Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Тернопільській області

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та про його скасування

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" (далі - позивач або ТОВ "Скайбуд М") звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" (далі - відповідач або ТОВ "Український лізинговий фонд") про визнання виконавчого напису, вчиненого 16.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою Ольгою Василівниою, зареєстрованого в реєстрі за № 1615 (далі - спірний виконавчий напис), таким, що не підлягає виконанню та про його скасування.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голубничу Ольгу Василівну (далі - Нотаріус);

- відділ державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області.

Як вбачається з матеріалів справи, останній надіслав на адресу суду лист від 18.11.2014 за № 18955/07-40/8, у якому повідомив про передачу виконавчого провадження з виконання спірного виконавчого напису до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Тернопільській області (далі - Відділ примусового виконання рішень), а тому ухвалою суду від 26.11.2014 Відділ примусового виконання рішень було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 у позові відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду по цій справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до довідки про автоматичний ролзподіл справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" у справі № 910/24221/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 12.03.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.03.2015 розгляд справи відкладено на 26.03.2015 у зв'язку з неявкою сторін.

У судове засідання, призначене на 26.03.2015, учасники судового процесу не з"явились, причини неявки суду невідомі.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2015, 12.03.2015 у справі № 910/24221/14 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі учасників судового процесу.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.02.2013 між ТОВ "Український лізинговий фонд" (лізингодавець) та ТОВ "Скайбуд М" (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №836/02/13-В (далі - Договір лізингу), відповідно до якого предметом лізингу є напівпричіп BODEX KIS 3W, 2013 року випуску, загальною вартістю 377520,00 грн., у т.ч. ПДВ 62920 грн.

Специфікація предмета лізингу визначена у додатку № 2 до Договору лізингу.

Згідно з пунктом 5 Договору лізингу строк лізингу становить 60 місяців з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі.

У додатку № 1 до Договору лізингу сторони передбачили графік внесення лізингових платежів, у якому встановили розміри, а також дати нарахування та оплати лізингових платежів.

Додатком № 3 до Договору лізингу є Загальні умови договору фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 1.1 Загальних умов Договору лізингу, лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння і користування з правом викупу майно (Предмет лізингу), найменування і характеристики якого вказані в Специфікації (додаток №2 до Договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти Предмет лізингу, оплачувати лізингові платежі, зазначені в Графіку внесення лізингових платежів (додаток № 1 до Договору), а також інші платежі відповідно до умов даного Договору.

Відповідно до пункту 2.1 Загальних умов Договору лізингу, всі платежі за Договором лізингоодержувач зобов'язаний здійснювати в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця. Лізингоодержувач зобов'язаний оплачувати лізингові платежі незалежно від виставлення та отримання рахунків лізингодавця. У разі необхідності, рахунки на оплату можуть надаватися лізингодавцем по факсу та/або на e-mail лізингоодержувача. Лізингові платежі включають: платежі в погашення (компенсацію) вартості предмета лізингу і винагороду (комісію) лізингодавця за наданий в лізинг предмет лізингу.

Згідно з пунктом 2.4 Загальних умов Договору лізингу, всі чергові лізингові платежі лізингоодержувач зобов'язаний оплачувати не пізніше дати, встановленої для їх оплати відповідно до графи 2 Графіка платежів в сумі, зазначеній у графі 6 Графіка платежів.

Датою здійснення лізингового платежу вважається дата фактичного надходження коштів на банківський рахунок лізингодавця (пункт 2.7 Загальних умов Договору лізингу).

Пунктом 11.1 Загальних умов Договору лізингу передбачено, що дія договору припиняється повним виконанням сторонами його умов, а також в інших випадках, передбачених Договором та чинним законодавством.

Так, відповідно до пункту 11.2 Загальних умов Договору лізингу лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей Договір (відмовитися від цього Договору) та вилучити Предмет лізингу у випадках, коли ліингоодержувач, зокрема, не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) і/або інший платіж, передбачений Договором, та прострочення оплати становить більше 30 (тридцяти) днів від настання строку платежу, встановленого Графіком платежів або Загальними умовами.

Згідно з пунктом 11.3 Загальних умов Договору лізингу в разі виникнення будь-якого з підстав, передбачених пунктами 11.2.1-11.2.8 цих Загальних умов, лізингодавець направляє лізингоодержувачу повідомлення з вимогою усунути існуючі порушення або достроково викупити Предмет лізингу, сплативши лізингодавцю суму викупу, розраховану відповідно до статті 8 Загальних умов.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням ТОВ "Скайбуд М" своїх зобов'язань за Договором лізингу в частині сплати 22.05.2014 та 22.06.2014 чергових лізингових платежів, 03.07.2014 ТОВ "Український лізинговий фонд" звернулось до лізингоодержувача з листом-вимогою вих. № 141-УПК від 30.06.2014, у якому просило сплатити заборгованість за укладеним між сторонами Договором лізингу в загальній сумі 22163,24 грн. (з яких: 19582,84 грн. борг за лізинговими платежами; 292,71 грн. пеня та 2287,69 грн. штраф) та попередило, що у випадку несплати вказаної заборгованості або викупу предмета лізингу протягом 20 днів з дати направлення вказаного листа-вимоги, ТОВ "Український лізинговий фонд" буде змушене,зокрема, відмовитись від Договору лізингу.

Вказаний лист-вимога був відправлений на адресу позивача, вказану в Договорі лізингу, а саме: 48271, Тернопільська обл., Гусятинський р-н, с. Коцюбинці, вул. Містечок, 21 А, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком поштового відділення.

Пунктом 11.4 Загальних умов Договору лізингу встановлено, що у разі, якщо протягом 20 календарних днів від дати направлення лізингоодержувачу повідомлення згідно пункту 11.3 Загальних умов, лізингоодержувач не усуне визначені в повідомленні порушення або не викупить Предмет лізингу, сплативши лізингодавцю суму викупу згідно пункту 8.5 Загальних умов, лізингодавець направляє на юридичну адресу лізингоотримувача цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від Договору (його розірвання) і повернення Предмета лізингу із зазначенням терміну та місця його передачі лізингодавцю. Лізингоодержувач зобов'язаний за свій кошт, протягом терміну, передбаченого в повідомленні, повернути Предмет лізингу лізингодавцю за адресою, вказаною в повідомленні. При цьому у разі відмови лізингоодержувача від передачі (повернення) Предмета лізингу лізингодавцю, лізингодавєць має право самостійно вилучити Предмет лізингу з місця зберігання/знаходження або ремонту без будь-яких дозволів лізингоодержувача (у тому числі, але не виключно, у беззаперечному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або відповідного рішення суду) з покладанням на лізингоодержувача понесених витрат.

Матеріали справи свідчать про те, що у зв'язку з невиконанням ТОВ "Скайбуд М" вимог лізингодавця, викладених у вищевказаному листі-вимозі вих. № 141-УПК від 30.06.2014, 03.09.2014 відповідач направив на вищевказану адресу позивача повідомлення № 508-УПК від 02.09.2014 про відмову від Договору лізингу, у якому вимагав протягом семи днів з моменту направлення даного повідомлення повернути предмет лізингу.

Зазначене повідомлення про відмову від Договору лізингу було отримане позивачем 15.09.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (вих. № 04 0).

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову (частина 3 статті 7 Закону України "Про фінансовий лізинг").

Зважаючи на те, що позивач не виконав вимог, зазначених відповідачем у повідомленні про відмову від Договору лізингу вих. № 508-УПК від 02.09.2014, останній скористався свої правом щодо безспірного вилучення предмету лізингу та звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голубничої Ольги Василівни із заявою б/н від 15.09.2014 про вчинення виконавчого напису на Договорі лізингу у зв'язку з несплатою лізингоодержувачем належним чином лізингових платежів більш ніж 30 днів.

Отже, посилання позивача на те, що спірний виконавчий напис був вчинений всупереч умовам Договору лізингу, спростовуються вищевказаними матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що до вищевказаної заяви від 15.09.2014 відповідач надав Нотаріусу, зокрема:

- довідку про стан взаєморозрахунків станом на 15.09.2014;

- Договір лізингу;

- лист-вимогу вих. № 141-УПК від 30.06.2014;

- доказ відправки листа-вимоги позивачу;

- повідомлення про відмову (розірвання) від договору вих. № 508-УПК від 02.09.2014;

- доказ відправки повідомлення про відмову (розірвання) від договору позивачу;

- завірену копію неоплачених рахунків.

Матеріали справи свідчать про те, що на підставі вищевказаних документів Нотаріусом 16.09.2014 було вчинено спірний виконавчий напис, яким зобов'язано ТОВ "Скайбуд М" повернути ТОВ "Український лізинговий фонд" майно - BODEX KIS 3WS, 2013 року випуску; шасі № SU90333GHDSBU1073, реєстраційний номер АА7667ХО, вартістю 377520 грн., що передане в користування на підставі Договору лізингу та підлягає поверненню за невиплачені лізингові платежі за період з 22.06.2014 по 15.09.2014 у розмірі 39249,57 грн.

Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Спірний виконавчий напис не містить вимог щодо стягнення грошової заборгованості.

У даному випадку йдеться про іншу відповідальність боржника, а саме про обов'язок повернути предмет лізингу.

Таким чином, згідно з вимогами статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус мав встановити безспірність саме обов'язку повернути предмет лізингу.

Згідно з частиною 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат" перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3.2, 3.5 глави 16 Порядку про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5; зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595) безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому Переліку.

Згідно з пунктом 1 зазначеного Переліку для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, пунктом 8 цього Переліку передбачено, що за договорами лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об'єкта лізингу, для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал договору лізингу;

б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний виконавчий напис був вчинений Нотаріусом на підставі заяви про вчинення виконавчого напису б/н від 15.09.2014, розрахунку заборгованості та пені по сплаті лізингових платежів станом на 15.09.2014, довідки про стан взаєморозрахунків станом на 15.09.2014, несплачених рахунків-фактур № 30414 від 23.06.2014 на суму 6497,38 грн. № 35624 від 22.07.2014 на суму 6386,47 грн., № 40343 від 22.08.2014 на суму 14788,44 грн. та № 40344 від 22.08.2014 на суму 11577,28 грн., Договору лізингу, листа-вимоги вих. № 141-УПК від 30.06.2014 (разом з описом вкладення в цінний лист №865, фіскальним чеком № 3244 поштового відділення та повідомленням про вручення № 04 5), повідомлення про відмову (розірвання) від Договору лізингу вих. № 508-УПК від 02.09.2014 (разом з описом вкладення в цінний лист №970, фіскальним чеком № 2788 поштового відділення та повідомленням про вручення № 04 0).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що нотаріус отримав всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, визначені пунктом 8 Переліку.

З огляду на наведене, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідністі поданих документів Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є необґрунтованим.

Як зазначалось вище, згідно з вимогами статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус мав встановити безспірність обов'язку повернути предмет лізингу.

Матеріали справи свідчать про те, що Нотаріус, враховуючи вище наведені фактичні обставини справи, встановив наявність у позивача заборгованості за лізинговими платежами, а також те, що Договір лізингу був правомірно розірваний відповідачем в односторонньому порядку. Відтак, згідно зі статтею 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" обов'язок позивача повернути предмет лізингу є безспірним.

При цьому розмір грошового боргу, вказаний у спірному виконавчому написі, має інформативний характер, оскільки в даному випадку за виконавчим написом повертається лише предмет лізингу, а не сама заборгованість.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайбуд М" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 у справі № 910/24221/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/24221/14 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська