ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 922/973/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого, Волковицької Н.О., Рогач Л.І.
за участю представників сторін:
позивачане з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином
відповідачівне з'явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу.
Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІКА-М"
на постановувід 17.12.2014 Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№922/973/14 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "АГРІКА-М"
доТовариства з обмеженою відповідальності "АГРОФАРМАХІМ"
доДержавного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" в особі філії "Лозівський кінний завод №124 Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ"
простягнення 290262,47 грн
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРІКА-М" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальності "АГРОФАРМАХІМ" та Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" в особі філії "Лозівський кінний завод №124 Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" в якому, з урахуванням заяви від 05.06.2014 про уточнення позовних вимог, просило солідарно стягнути заборгованість у розмірі 290262,47 грн, з яких: основний борг у сумі 274080,00 грн, пені у сумі 10304,73 грн, 3% річних у сумі 2314,70 грн, інфляційних втрат у сумі 3563,04 грн та судовий збір у сумі 5805,24 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2014 (суддя Колісник І.І.) позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФАРМАХІМ" та з Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІКА-М" основний борг у сумі 274080,00 грн., пеню у сумі 10304,73 грн., 3% річних у сумі 2314,70 грн, інфляційні втрати у сумі 3016,94 грн, судовий збір у сумі 5794,33 грн. В решті позову відмовлено.

За апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальності "АГРОФАРМАХІМ" судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 (головуючий суддя Іванов О.Г., Дармін М.О., Подобєд І.М.) скасоване частково.

Прийнято нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФАРМАХІМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІКА-М" основний борг у сумі 274080,00 грн, пеню у сумі 10304,73 грн, 3% річних у сумі 2314,70 грн, інфляційні втрати у сумі 3016,94 грн, судовий збір у сумі 5794,33 грн.

У задоволені позовних вимог до Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ", яке діяло в інтересах філії "Лозівський кінний завод № 124 Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" - відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРІКА-М" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.12.2014, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2014 залишити без змін.

Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції було неправильно застосовано приписи абзацу 2 частини 1 статті 1135, статті 1138 Цивільного кодексу України.

Обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши в межах вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи 29.03.2011 між Державним підприємством "Лозівський кінний завод № 124" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОФАРМАХІМ" укладено договір про спільний обробіток земельної ділянки № 2 від 29.03.2011, за умовами якого сторони зобов'язалися об'єднати зусилля для досягнення господарських цілей у сфері сільського господарства (т. 2 а.с. 36-40).

Відповідно до пункту 4.2 статуту Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ", затвердженого у новій редакції наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 16.03.2011 № 76 та зареєстрованого державним реєстратором 06.04.2011 (номер запису 2038434), Державне підприємство "Конярство України" з моменту приєднання є правонаступником прав і зобов'язань в тому числі Державного підприємства Лозівський кінний завод № 124 (т.1 а.с.195-213).

Положенням про філію "Лозівський кінний завод № 124" Державного підприємства "Конярство України" не передбачено право структурного підрозділу представляти у судах інтереси юридичної особи у якості сторони (т.1, а.с.184-194).

01.03.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОФАРМАХІМ" (відповідач-1) та Державним підприємством "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" укладено додаткову угоду № 2, якою договір про спільний обробіток земельної ділянки № 2 від 29.03.2011 виклали у новій редакції. Нова редакція договору викладена в додатку № 1 до цієї додаткової угоди (т.1, а.с.66 - 70, 71).

Відповідно до пункту 1.1 договору про спільний обробіток земельної ділянки № 2 від 29.03.2011 сторони прийняли на себе зобов'язання з метою отримання прибутку спільно обробляти земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 3786,0 га, яка знаходиться на території Кінненської сільської ради Лозівського району Харківської області, вирощувати зернові культури, олійні культури, здійснювати оптову торгівлю зерном, насінням та кормами для тварин, заготівлю, виробництво та переробку сільськогосподарської продукції, надавати послуги у сфері сільського господарства (здійснювати інші необхідні види діяльності згідно класифікатору КВЕД).

Договором про спільний обробіток земельної ділянки № 2 від 29.03.2011 сторони передбачили, що ведення справ за цим договором здійснюється за взаємною згодою сторонами, яка приймається на зборах представників сторін або шляхом письмового опитування чи за допомогою факсу (пункт 5.1 договору).

Згідно з пунктом 5.2 договору ТОВ "АГРОФАРМАХІМ" (сторона-2) діє на підставі довіреності, яку ДП "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" (сторона-1) зобов'язується видати протягом трьох календарних днів з моменту підписання даного договору.

Сторона-2 (ТОВ "АГРОФАРМАХІМ") є повноважним представником сторони-1 (ДП "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ"), виконує усі необхідні юридичні дії і акти для досягнення поставленої за договором мети, зокрема реєструє цей договір в податковому органі; відкриває поточний рахунок в банку, через який здійснює всі фінансові операції по виконанню умов договору; веде окремий податковий і бухгалтерський облік; представляє інтереси сторін по обумовленій в договорі діяльності перед третіми особами, беручи на себе відповідальність перед стороною-1 за їхні дії; в інтересах спільної діяльності укладає з третіми особами договори на здійснення охорони майна (у т.ч. майна сторони-1) (пункт 5.3 договору).

Термін дії договору про спільну діяльність відповідачі встановили між собою з моменту його підписання і до 01.03.2013. У випадку, якщо жодна зі сторін не заявить незгоди, даний договір може бути автоматично пролонгований (продовжений) сторонами ще на один рік на тих самих умовах (пункти 8.1, 8.2 договору).

Також судами встановлено, що 29.07.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРІКА-М" (позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОФАРМАХІМ" (відповідач-1, замовник) - уповноважена особа за договором про спільну діяльність №2 від 29.03.2011, укладено договір № 29/07-01 на виконання сільськогосподарських робіт (т.1 а.с.17-19), згідно пункту 1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконати сільськогосподарські роботи по збиранню сільськогосподарських культур комбайнами John Deere у кількості трьох одиниць.

Згідно з пунктом 1.3 договору види сільськогосподарських робіт, що підлягають виконанню за цим договором, їх обсяг (у гектарах), вартість та строки виконання узгоджуються сторонами в додатку № 1, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно пункту 1.4 виконавець зобов'язується забезпечити виконання обумовлених цим договором сільськогосподарських робіт, технічно справними агрегатами, а саме: пряме комбайнування соняшника; пряме комбайнування кукурудзи (з подрібнюванням фрезою).

Загальна договірна орієнтовна вартість виконання робіт на площі в цілому складає 614900,00 грн у т.ч. ПДВ 20% - 102483,33 грн (т.1, а.с.19).

Місце виконання робіт: Харківська область, Лозівський район, с. Кінне (пункт 1.5 договору-2).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що пунктом 1.2 договору на виконання сільськогосподарських робіт передбачено, що замовник зобов'язується прийняти виконані сільськогосподарські роботи та оплатити їх вартість в порядку та строки, визначені цим договором.

Також сторони передбачили, що прийом-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акта прийому-передачі виконаних робіт, що надається виконавцем замовнику після кожних зібраних 300 га сільськогосподарських культур в день закінчення робіт (пункт 2.6. договору-2).

Вартість окремих видів сільськогосподарських робіт, а також загальна вартість сільськогосподарських робіт, які виконавець зобов'язується виконати за цим договором встановлюється за погодженням сторін і зазначається в ддатку № 1 до цього договору, що ї його невід'ємною частиною

Сторони дійшли згоди, що загальна вартість сільськогосподарських робіт (зазначена у додатку № 1 до цього договору) може коригуватися у більшу або меншу сторону в залежності від обсягів сільськогосподарських робіт, які фактично були виконанні виконавцем за цим договором.

Кінцева загальна вартість сільськогосподарських робіт фіксується сторонами в акті прийому-передачі виконаних робіт, виходячи із загальної площі земель, на яких виконавцем були виконанні сільськогосподарські роботи (пункт 3.1. договору-2).

Цей договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором (пункт 5.3. договору-2).

На підтвердження виконання зобов'язань за договором № 29/07-01 від 29.07.2013 позивачем надано 13 актів приймання-передачі виконаних робіт на загальну суму 612700,00 грн з ПДВ (т.1, а.с.20 - 32).

За умовами пункту 3.2. договору на виконання сільськогосподарських робіт замовник зобов'язаний оплатити виконанні роботи протягом 14 календарних днів із дня підписання сторонами акта прийому-передачі виконаних робіт.

Відповідно до пункту 3.3 вказаного договору оплата виконаних робіт здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів, належних до сплати, на поточний рахунок виконавця.

Судами встановлено, що виконані сільськогосподарські роботи за вказаними актами оплачені частково у загальній сумі 338620,00 грн у період з 02.10.2013 по 27.12.2013, що підтверджується відповідними банківськими виписками (т.1, а.с.104 - 113), а відтак несплачена заборгованість за договором № 29/07-01 склала 274080,00 грн (612700,00 - 338620 = 274 080,00).

Місцевий господарський суд приймаючи рішення у справі про часткове задоволення позовних вимог виходив із того, що позивач на підставі договору № 29/07-01 від 29.07.2013 на виконання сільськогосподарських робіт, укладеного із ТОВ "АГРОФАРМАХІМ", що діяло у спільних інтересах із Державним підприємством "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" на підставі договору 29.03.2011 № 2 про спільну діяльність, були виконані роботи по збиранню сільськогосподарських культур на користь відповідачів.

За частиною 2 статті 1138 Цивільного кодексу України якщо договір простого товариства пов'язаний із здійсненням його учасниками підприємницької діяльності, учасники відповідають солідарно за всіма спільними зобов'язаннями незалежно від підстав їх виникнення.

Доводи відповідача-1 та філії Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" щодо набуття за цим договором зобов'язань лише для відповідача-1, а не для обох сторін за договором про спільну діяльність, суд спростував з огляду на приписи частини 3 статті 1135 Цивільного кодексу України, згідно з якою у відносинах із третіми особами учасники не можуть посилатися на обмеження прав учасника, який вчинив правочин, щодо ведення спільних справ учасників, крім випадків, коли вони доведуть, що на момент вчинення правочину третя особа знала або могла знати про наявність таких обмежень.

Жодних доказів на підтвердження того, що на момент укладення договору № 29/07-01 від 29.07.2013 на виконання сільськогосподарських робіт позивач знав або міг знати про обмеження прав ТОВ "АГРОФАРМАХІМ" як учасника договору про спільну діяльність, відповідачі суду не надали.

Апеляційний господарський суд скасовуючи частково рішення місцевого суду та відмовляючи у позові до Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ", яке діяло в інтересах філії "Лозівський кінний завод № 124" Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" виходив із наступного.

Частиною першою статті 1130 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Згідно зі статтею 1132 Цивільного кодексу України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Умовами договору про спільний обробіток земельної ділянки № 2 від 29.03.2011 передбачено спільне отримання сторонами прибутку за рахунок обробітку земельної ділянки сільськогосподарського призначення, вирощування зернових та олійних культур, здійснення оптової торгівлі зерном, насінням та кормами для тварин, заготівлі виробництва та переробки сільськогосподарської продукції, надання послуг у сфері сільського господарства (пункт 1 договору).

Згідно пункту 5.3 вказаного договору ТОВ "АГРОФАРМАХІМ" є повноважним представником Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ", виконує всі необхідні юридичні дії і акти для досягнення поставленої за договором мети, зокрема представляє інтереси сторін по обумовленій в договорі діяльності перед третіми особами тощо.

До зобов'язань ТОВ "АГРОФАРМАХІМ" входить вирішення питань фінансування виробництва, транспортування та реалізація продукції, забезпечення комерційної діяльності по реалізації виготовленої продукції (виконання робіт послуг) ведення переговорів з покупцями та укладення цивільно-правових угод.

Відповідно до статті 1131 Цивільного кодексу України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Апеляційний суд зазначив, що виходячи із наведених норм законодавства, а також змісту договору про спільний обробіток земельної ділянки № 2 від 29.03.2011 договір про спільну діяльність пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності та є договором простого товариства, але зобов'язання, що виникають із договору №29/07-01 від 29.07.2013 про збирання сільськогосподарських культур не є спільними.

Ведення спільних справ учасників врегульовано статтею 1135 Цивільного кодексу України, відповідно до частини 1 якої під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства.

Пункт 5.1 розділу 5 договору про спільний обробіток земельної ділянки № 2 від 29.03.2011 передбачає механізм ведення спільних справ за договором - за взаємною згодою сторін, яка приймається на зборах представників сторін або шляхом письмового опитування або факсом.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 1135 Цивільного кодексу України у разі спільного ведення справ для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників.

Пункт 5.2 розділу 5 договору про спільний обробіток земельної ділянки № 2 від 29.03.2011 року передбачає ще один механізм ведення спільних справ за договором - стороною-2 на підставі довіреності, яку Державне підприємство "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" зобов'язується видати протягом 3 календарних днів з моменту підписання даного договору.

Відповідно до частини 2 статті 1135 Цивільного кодексу України у відносинах із третіми особами повноваження учасника вчиняти правочини від імені всіх учасників посвідчуються довіреністю, виданою йому іншими учасниками, або договором простого товариства.

Розділ 5 "Введення спільних справ" договору про спільний обробіток земельної ділянки № 2 від 29.03.2011 передбачає тільки один єдиний вид договорів, які укладаються в інтересах спільної діяльності стороною-2 (ТОВ "АГРОФАРМАХІМ") - договір на здійснення охорони майна, право на укладення інших договорів в інтересах спільної діяльності - відсутнє.

Вказані пункти розділу 5 договору про спільний обробіток земельної ділянки № 2 від 29.03.2011 не визнані недійсними, а тому підлягають застосуванню.

Також апеляційним судом встановлено, що договором простого товариства повноваження ТОВ "АГРОФАРМАХІМ" у відносинах із третіми особами вчиняти правочини від імені всіх учасників, а саме від імені ДП "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" не посвідчено.

Крім того, відсутня взаємна згода Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ", яка була б прийнята на зборах представників сторін або шляхом письмового опитування, або факсом, на укладання з позивачем договору № 29/07-01 від 29.07.2013 про збирання сільськогосподарських культур.

З огляду на вказані обставини апеляційний суд дійшов висновку, що єдиною підставою для здійснення діяльності та покладених обов'язків на ТОВ "АГРОФАРМАХІМ" в рамках договору №2 про спільний обробіток земельної ділянки від 29.03.2011 є довіреність, видана Державним підприємством "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ".

Із наявних матеріалів справи апеляційний суд встановив, що Державне підприємство "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" не видавало ТОВ "АГРОФАРМАХІМ" будь-якої довіреності, а тому останній не мав права вчиняти будь-які дії, як уповноважений представник по договору про спільний обробіток земельної ділянки. Про те, що така довіреність не видавалась підтверджуються і поясненнями ДП "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ".

Також апеляційний суд погодився з доводами відповідача -1 про те, що договір № 29/07-01 від 29.07.2013 про збирання сільськогосподарських культур, не укладався спільно двома учасниками, а укладався тільки одним учасником ТОВ "АГРОФАРМАХІМ" без реалізації механізму, зазначеного у розділі 5 договору про спільний обробіток земельної ділянки № 2 від 29.03.2011, а тому правові наслідки за цим договором отримані тільки ТОВ "АГРОФАРМАХІМ" представник, якого прийняв участь у його підписанні, і тільки один учасник - відповідач-1 має зобов'язання за цим договором.

Колегія суддів не погодилась із доводами позивача про те, що при укладанні договору № 29/07-01 на виконання сільськогосподарських робіт від 29.07.2013 стороною замовником в цьому договорі виступала не окрема юридична особа, а просте товариство в складі двох юридичних осіб, поєднаних договором про спільну діяльність, інтереси якої представляв спеціальний представник Милокостий В.В., оскільки ані в преамбулі вищезазначеного договору, ані у реквізитах договору, не зазначено про це, а договір підписаний громадянином Милокостим В.В., довіреність якому видана не всіма учасниками простого товариства, а лише одним з них - ТОВ "АГРОФАРМАХІМ".

Отже Державне підприємство "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" не створювало зобов'язання, які пов'язують його з позивачем, ТОВ "АГРІКА-М".

А відтак, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що відповідач-1 укладав спірний договір про збирання сільськогосподарських культур як самостійна юридична особа, а отже на підставі статті 96 Цивільного кодексу України повинен самостійно відповідати за своїми зобов'язаннями, в зв'язку з чим вимогу позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості не задовольнила.

Також колегія суддів апеляційного суду не погодилась з висновком місцевого суду про відсутність доказів на підтвердження того, що на момент укладення договору № 29/07-01 від 29.07.2013 на виконання сільськогосподарських робіт позивач знав або міг знати про обмеження прав ТОВ "АГРОФАРМАХІМ" як учасника договору про спільну діяльність виходячи із того, що про це обмеження чітко зазначено у розділі 5 договору про спільний обробіток земельної ділянки № 2 від 29.03.2011, а посилання на зазначений договір є у преамбулі договору № 29/07-01 від 29.07.2013 на виконання сільськогосподарських робіт.

Крім того, апеляційний суд відхилив доводи позивача про те, що повноваження спеціально-уповноваженого представника простого товариства у складі відповідача-1 та відповідача-2 підтверджувались документами, які були затверджені в ході спільної діяльності обох відповідачів, а саме договором про спільну діяльність № 2 від 29.03.2011 та довіреністю, виданою і ім'я представника Милокостого В.В., від імені простого товариства у складі відповідача-1 та відповідача-2, виходячи із того, що у договорі про спільний обробіток земельної ділянки № 2 від 29.03.2011 взагалі відсутня домовленість сторін про уповноваження Милокостого В.В. на представництво інтересів простого товариства.

Довіреність № 246 від 28.02.2013, на підставі якої громадянин Милокостий В.В. підписав договір № 29/07-01 від 29.07.2013 на виконання сільськогосподарських робіт з ТОВ "АГРІКА-М", видана не від імені простого товариства у складі відповідача-1 та відповідача-2, а від імені лише Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФАРМАХІМ", про що зазначено як у преамбулі довіреності, так і реквізитах сторони, від імені якої вчинена довіреність (т. 1 а.с. 64-65).

Таким чином, матеріали справи свідчать, що господарський суд апеляційної інстанції в порядку статті 43, 101 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив, встановив та надав юридичну оцінку наданим сторонами доказам та дійшов обґрунтованого висновку при вирішенні спору по суті.

Твердження заявника про порушення судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, суперечать матеріалам справи та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно статті 1117 Господарського процесуального кодексу України не входить до компетенції касаційної інстанції, в зв'язку з чим, підстав для зміни чи скасування постанови апеляційної інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 у справі № 922/973/14 господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІКА-М" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

С у д д і Н. Волковицька

Л. Рогач