ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Справа № 29/5005/952/2012

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М. - головуючого,
Коваленка В.М. (доповідач у справі),
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на ухвалу від 15.01.2015 Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№ 29/5005/952/2012 господарського суду Дніпропетровської області
за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Укргранкорк", м. Дніпропетровськ
до боржника профізичної особи - підприємця ОСОБА_4, визнання банкрутом
ліквідаторарбітражний керуючий Венська Оксана Олександрівна

представники сторін в судове засідання не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2012 порушено провадження у справі № 29/5005/952/2012 про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4, Боржник) за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Укргранкорк" (далі - ТОВ "Укргранкорк") в порядку норм ст.ст. 47, 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності з 19.01.2013 внесених змін, далі - Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2012 (суддя -Полєв Д.М.) ФОП ОСОБА_4 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 1 рік - до 23.02.2013, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Колошина В.П.

Не погодившись із цією постановою суду, ФОП ОСОБА_4 звернулася до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2012, провадження у справі № 29/5005/952/2012 припинити.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 (головуючий суддя - Кузнецов В.О., судді: Бахмат Р.М., Кощеєва І.М.) відмовлено ФОП ОСОБА_4 у відновленні строку на подання апеляційної скарги на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2012, апеляційну скаргу повернуто заявникові без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, ФОП ОСОБА_4 звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.01.2015, поновити пропущений процесуальний строк, справу передати до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги по суті.

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 53, 93 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу арбітражний керуючий Венська Оксана Олександрівна просить залишити ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи ФОП ОСОБА_4 у відновленні строку на подання апеляційної скарги на постанову місцевого господарського суду про визнання Боржника банкрутом, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявником апеляційної скарги не вказано будь-яких причин подання апеляційної скарги після закінчення процесуального строку, які б могли вважатись поважними у розумінні ст. 53 ГПК України, тобто такими, що об'єктивно унеможливлювали своєчасне подання апеляційної скарги.

Заперечуючи такі висновки суду, ФОП ОСОБА_4 у касаційній скарзі зазначила, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин, а саме: за адресою місця реєстрації та мешкання постанова від 23.02.2012 Боржнику не направлялась, повідомлення про вручення в матеріалах справи відсутні, докази, на які послався апеляційний суд є неналежними, оскільки не підтверджують фактичне місце проживання, реєстрацію скаржника та факт отримання ним постанови суду першої інстанції від 23.02.2012. При цьому, заявник касаційної скарги вказує, що з 05.07.2012 він переїхав та зареєструвався за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, суд касаційної інстанції не погоджується із наведеними запереченнями, оскільки вони викладені без врахування встановлених апеляційним судом обставин справи та з невірним застосуванням норм законодавства.

Згідно приписів ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Загальний порядок відновлення пропущених процесуальних строків врегульовано ст. 53 ГПК України, відповідно до якої за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, виходячи із встановлення поважності причин пропуску строку. Поважними визнаються лише такі

обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Таким, чином, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити обґрунтований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Апеляційним судом зазначено, що в обґрунтування клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2012 ФОП ОСОБА_4 посилалася, зокрема, на те, що про існування оскаржуваної постанови їй стало відомо лише 24.12.2014 з Єдиного реєстру судових рішень. З 18.10.2012 вона зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, тому не мала можливості отримувати кореспонденцію, яка надходила на іншу адресу.

Як встановив суд апеляційної інстанції, апеляційна скарга на постанову від 23.02.2012 подана заявником 30.12.2014, проте, строк апеляційного оскарження зазначеного судового акта закінчився 04.03.2012.

При цьому, апеляційним судом також встановлено, що копія постанови від 23.02.2012 була надіслана Боржнику 27.02.2012 за адресою: АДРЕСА_2, яка була вказана ФОП ОСОБА_4 у відзиві на заяву ТОВ "Укргранкорк" від 10.02.2012 (т.1 а.с. 58) (зазначена поштова кореспонденція повернута з поштового відділення без виконання з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (т.1 а.с. 85).

Крім того, судом апеляційної інстанції обґрунтовано спростовано твердження ФОП ОСОБА_4 про те, що про існування постанови від 23.02.2012 їй стало відомо лише 24.12.2014 з Єдиного реєстру судових рішень. Так, як свідчать матеріали справи та встановлено апеляційним судом, ФОП ОСОБА_4 зверталась до господарського суду з відзивом від 07.06.2012 на апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2012 та просила відмовити в її задоволенні. (т.2 а.с.16).

Отже, враховуючи аналіз наведених норм процесуального права та встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про відмову ФОП ОСОБА_4 у відновленні строку на подання апеляційної скарги, оскільки заявником не наведено поважних причин, які перешкоджали своєчасному оскарженню постанови місцевого господарського суду у розумінні ст. 53 ГПК України.

Крім того, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зауважити наступне.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.11.2014 у даній справі відмовлено ФОП ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.08.2012 та постанову господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2012. При цьому, звертаючись до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 24.10.2014, в обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку на оскарження, ФОП ОСОБА_4 послалась на те, що про існування постанови апеляційного суду від 01.08.2012 вона дізналась з Єдиного реєстру судових рішень лише 23.10.2014, а зміст касаційної скарги від 24.10.2014 свідчить про обізнаність скаржника також і з існуванням постанови господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2012 у справі № 29/5005/952/2012 (т. 6, а.с. 187-192).

За таких умов, доводи заявника касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують обґрунтованих висновків апеляційного суду, тому оскаржувана ухвала цього суду від 15.01.2015 підлягає залишенню без змін, як така, що відповідає нормам чинного законодавства.

Враховуючи викладене та керуючись нормами ст.ст. 41, 53, 93, 97, 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 у справі № 29/5005/952/2012 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є.Короткевич

Постанова виготовлена та підписана 26.03.2015