ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 916/1496/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Панової І.Ю.,
суддів:Білошкап О.В.,
Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
на ухвалугосподарського суду Одеської області від 11.12.2014
та постановуОдеського апеляційного господарського суду від 10.02.2015
у справі№ 916/1496/13 господарського суду Одеської області
за заявоюФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_5
провизнання банкрутом
за участю представників сторін: від Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - Боровський М.Є.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.12.2014 у справі № 916/1496/13 відмовлено в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про заміну ліквідатора підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та про призначення нового ліквідатора підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.02.2015 у справі № 916/1496/13 ухвалу господарського суду Одеської області від 11.12.2014 у справі № 916/1496/13 залишено без змін, апеляційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ПАТ "Укрсоцбанк" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, просило скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 11.12.2014 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.02.2015 у справі № 916/1496/13, прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" - припинити повноваження ліквідатора Вудуд Гаррі Ігоровича, призначити нового ліквідатора у справі про банкрутство № 916/1496/13 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ч. 12 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Переглянувши у касаційному порядку прийняті у даній справі судові акти, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, постановою господарського суду Одеської області від 26.06.2013 визнано банкрутом Фізичну особу-підприємця ОСОБА_5, відкрито відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 призначено арбітражного керуючого Вудуда Гаррі Ігоровича.

До господарського суду Одеської області звернулось ПАТ "Укрсоцбанк" з клопотанням про заміну ліквідатора, в якому товариство просило суд припинити повноваження ліквідатора Вудуда Гаррі Ігоровича та призначити нового ліквідатора у справі про банкрутство № 916/1496/13 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5.

Суд першої інстанції, в оскаржуваній ухвалі від 11.12.2014, відмовляючи в задоволенні клопотання ПАТ "Укрсоцбанк" про заміну ліквідатора, зазначив, що доводи банку спростовуються матеріалами справи, оскільки, в матеріалах справи наявні звіти ліквідатора про виконану роботу, в яких наявна вичерпна інформація про хід ліквідаційної процедури Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та докази направлення зазначених звітів кредиторам.

Колегія суддів апеляційної інстанції, в оскаржуваній постанові, погодилась із висновком господарського суду, що доводи банку про ненадання ліквідатором звітів суду та комітету кредиторів суперечать фактичним обставинам та наявним у справі доказам, оскільки, в матеріалах справи наявний звіт ліквідатора за період з 26.06.2013 по 25.06.2014, що містить перелік виконаних заходів у ліквідаційній процедурі боржника - ФОП ОСОБА_5, зокрема, укладено договір забезпечення майна; здійснено звернення до заставодержателів та органів реєстрації про зняття арештів; здійснено експертну оцінку майна; сформовано ліквідаційну масу, здійснено ряд заходів, направлених на повернення майна; надавались звіти комітету кредиторів та суду у т.ч. 15.08.2013, 04.10.2013, 31.10.2013., 16.12.2013, 13.01.2014, 15.01.2014, 05.03.2014, 28.05.2014, 28.06.2014; тощо.

Крім того, кредитор (голова комітету кредиторів) ФОП ОСОБА_4 надав суду апеляційної інстанції пояснення, що ліквідатор звітував про хід ліквідаційної процедури на кожному засіданні комітету кредиторів.

Доводи ПАТ "Укрсоцбанк" щодо затягування процесу реалізації майна банкрута та розрахунків із кредиторами, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, оскільки, згідно із доповненням до клопотання про припинення повноважень ліквідатора Вудуда Г.І. від 10.10.2014 (вх.№26746/14 від 13.10.2014), наданого банком, відзивом на вказане доповнення (вх.№26966/14 від 14.10.2014 р.) та за поясненнями учасників процесу, в судах загальної юрисдикції розглядається спір щодо права власності третіх осіб на майно, яке включено до ліквідаційної маси боржника ФОП ОСОБА_5 у справі №520/17968/13ц (2/520/2191)/14. При цьому, відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014, судові рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2014 та Апеляційного суду Одеської області від 08.07.2014, переглядаються у касаційному порядку.

Колегія суддів апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові встановила, що житловий будинок, що належить на праві власності ФОП ОСОБА_5 та розташований в АДРЕСА_1, знаходиться у заставі ПАТ "Укрсоцбанк" в забезпечення споживчого кредиту, отриманого боржником по даній справі як фізичною особою. При цьому, за вказаною адресою проживає зареєстрований малолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи зазначене, керуючись ч. 8 ст. 90, ч. 10 ст. 91 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи банку щодо бездіяльності ліквідатора з продажу заставного майна не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції від 11.12.2014.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, винесені із порушенням вимог ст. 43 ГПК України, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 91 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у постанові про визнання фізичної особи-підприємця банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна.

Згідно ч. ч. 11, 12 ст. 41 вказаного Закону, дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права якого порушено такими діями (бездіяльністю).

У разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов'язків господарський суд за клопотанням комітету кредиторів або з власної ініціативи може припинити повноваження ліквідатора і призначити нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 3 ст. 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що усунення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від виконання ним своїх обов'язків здійснюється господарським судом за клопотанням комітету кредиторів, органу, уповноваженого управляти державним майном (для державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків) або за власною ініціативою у разі: 1) невиконання або неналежного виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); 2) зловживання правами арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); 3) подання до суду неправдивих відомостей; 4) відмови в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; 5) припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); 6) наявності конфлікту інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, постановою господарського суду Одеської області від 26.06.2013 визнано банкрутом Фізичну особу-підприємця ОСОБА_5, відкрито відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 призначено арбітражного керуючого Вудуда Гаррі Ігоровича.

До господарського суду Одеської області звернулось ПАТ "Укрсоцбанк" з клопотанням про заміну ліквідатора, в якому товариство просило суд припинити повноваження ліквідатора Вудуд Гаррі Ігоровича та призначити нового ліквідатора у справі про банкрутство № 916/1496/13 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд першої інстанції, в оскаржуваній ухвалі від 11.12.2014, відмовляючи в задоволенні клопотання ПАТ "Укрсоцбанк" про заміну ліквідатора, зазначив, що доводи банку спростовуються матеріалами справи, оскільки, в матеріалах справи наявні звіти ліквідатора про виконану роботу, в яких наявна вичерпна інформація про хід ліквідаційної процедури Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та докази направлення зазначених звітів кредиторам.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухилився, в порушення вимог ст.ст. 4-2, 4-7, 43, 84 ГПК України, від викладення в мотивувальній частині ухвали змісту клопотання ПАТ "Укрсоцбанк", а також, ухилився від з'ясування конкретних підстав, обставин та предмету звернення, на що суд апеляційної інстанції в постанові уваги не звернув. Господарський суд в оскаржуваної ухвалі не здійснив докладного розгляду по суті всіх доводів банку, які містяться в клопотанні, зокрема, щодо бездіяльності ліквідатора з продажу заставного майна.

Одеський апеляційний господарський суд в оскаржуваній постанові встановив, що житловий будинок, що належить на праві власності ФОП ОСОБА_5 та розташований в АДРЕСА_1, знаходиться у заставі ПАТ "Укрсоцбанк" в забезпечення споживчого кредиту, отриманого боржником по даній справі як фізичною особою, та керуючись ч. 8 ст. 90 та ч. 10 ст. 91 Закону про банкрутство, дійшов висновку, що доводи банку щодо бездіяльності ліквідатора з продажу заставного майна не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції від 11.12.2014.

Суд касаційної інстанції вважає, що в порушення вимог ст.ст. 43, 84 ГПК України, суд апеляційної інстанції належним чином не мотивував своїх доводів, не зазначив , в зв'язку з чим суд дійшов таких висновків та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 91 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", одночасно з прийняттям заяви про порушення справи про банкрутство фізичної особи - підприємця господарський суд накладає арешт на майно фізичної особи - підприємця, за винятком майна, на яке згідно із законодавством України не може бути звернено стягнення, та майна, що перебуває в заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Частиною 10 ст. 91 вказаного Закону, продажу підлягає все майно фізичної особи - підприємця, за винятком майна, що не включається до складу ліквідаційної маси, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно ч. 8 ст. 90 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у разі визнання фізичної особи - підприємця банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно фізичної особи - підприємця, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суд апеляційної інстанції, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, не встановив в оскаржуваній постанові, чи пов'язане із підприємницькою діяльністю боржника - фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 майно, яке перебуває в заставі ПАТ " Укрсоцбанк", чи включене фактично дане майно до ліквідаційної маси банкрута, в ухвалі та постанові відсутня мотивація, чи підлягає вказане майно реалізації саме ліквідатором в процедурі банкрутства.

Отже, як місцевий, так і апеляційний господарські суди, розглядаючи клопотання про заміну ліквідатора, припустились порушень приписів ст.ст. 4-2, 4-3, 43, 84 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України є підставою для скасування судового рішення у справі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції від 11.12.2014 та постанова суду апеляційної інстанції від 10.02.2015 у справі № 916/1496/13 підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Одеської області від 11.12.2014 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.02.2015 у справі № 916/1496/13 скасувати. Справу № 916/1496/13 передати на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий І.Ю. Панова

Судді О.В. Білошкап

В.Я. Погребняк