РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015Справа №910/28728/14

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Публічного акціонерного товариства "Українська Страхова компанія "ГАРАНТ АВТО"

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 70 390,18 грн.

Головуючий суддя Полякова К.В.

Суддя Гумега О.В.

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача : не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська Страхова компанія "ГАРАНТ АВТО" про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 70 390,18 грн.

Позивач зазначає, що виконавши умови договору страхування майнових інтересів власника автомобіля і виплативши йому у зв'язку із пошкодженням автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді суму страхового відшкодування, отримав право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки, якими є відповідач, як особа, що застрахувала цивільну відповідальність винної у пригоді особи.

Ухвалою Господарського суду міс та Києва від 25.12.2014 порушено провадження у справі №910/28728/14 та призначено її до розгляду на 05.02.2015 року.

22.01.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація, витребувана ухвалою суду від 25.12.2014 року.

30.01.2015 від позивача через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Розпорядженням Голови Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 визначено для розгляду справи №910/28728/14 колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Полякова К.В., судді Гумега О.В., Картавцева Ю.В.

Відповідною ухвалою суду від 05.02.2015 справа №910/28728/14 прийнята вищезазначеною колегією суддів до свого провадження та призначена до розгляду на 12.03.2015 року.

У судове засідання 05.03.2015 представники сторін не з'явились, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлені належним чином шляхом направлення на адресу місцезнаходження юридичної особи відповідних ухвал суду. Відзиву на позов відповідач також не надавав, тому справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Приписи статті 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Нормами ст. 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихсь обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що представники сторін не з'явились до судового засідання, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2013 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» (страхувальник) укладено договір №28-1301-13-00461/00002 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, за яким предметом страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням н/причепом (цистерною) "Bodex Kis", державний номер ВС0230ХР. Вигодонабувачем за даним Договором виступає Публічне акціонерне товариство «Кредобанк».

Відповідно до довідки №9409538 про дорожньо-транспортну пригоду, 08.07.2014 на дорозі М-05 Київ-Одеса (на 214 км), відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки «Man 18.440», державний номер ВС7983СТ, який буксирував н/причіп цистерну "Bodex Kis", державний номер ВС0230ХР, та транспортним засобом марки «Renault», державний номер ВТ2242АІ, під керуванням Государського Р.Б.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм Государським Р.Б. Правил дорожнього руху України, якого постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26.08.2014 у справі №664/2931/14-п визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.07.2014 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування , відповідно до договору №28-1301-13-00461/00002 від 20.09.2013 року.

Розмір страхового відшкодування визначений позивачем на підставі акту виконаних робіт №ТС-0000090 від 31.07.2014, та зазначений у страховому акті №3СКА-3655 від 29.07.2014 із розрахунком до нього у розмірі 70390,18 грн.

21.07.2014 вигодонабувач - ПАТ «Кредобанк» направив позивачу лист вих.№50.08/1-15630/14, у якому просив визначену суму страхового відшкодування за договором №28-1301-13-00461/00002 від 20.09.2013 перерахувати на поточний рахунок страхувальника ТОВ «Транс-Сервіс-1».

Позивач, на виконання умов договору №28-1301-13-00461/00002 від 20.09.2013 та відповідно до заяви вигодонабувача, перерахував на рахунок страхувальника суму страхового відшкодування у розмірі 70390,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням №17756 від 30.07.2014 року.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність водія Государського Р.Б., який керував транспортним засобом марки «Renault», державний номер ВТ2242АІ, на момент скоєння ДТП застрахована Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (відповідач у справі), за полісом №АІ/6947689, відповідно до витягу з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тому 15.09.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою вих.№7975/2046-УСГ на виплату страхового відшкодування в порядку регресу, однак коштів станом на день розгляду справи судом позивач так і не отримав.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Частинами другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільним кодексом України встановлено, що цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішенням суду (п. 5 ст. 11 ЦК України).

Наявною у матеріалах справи постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 26.08.2014 у справі №664/2931/14-п встановлено вину Государського Р.Б. у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди під час керування транспортним засобом марки «Renault», державний номер ВТ2242АІ.

На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність Государського Р.Б., який керував транспортним засобом марки «Renault», державний номер ВТ2242АІ, застрахована Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (відповідач у справі), за полісом №АІ/6947689, відповідно до витягу з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

Пунктом 37.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином відповідач - Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» є відповідальною особою за завдані збитки власнику пошкодженого н/причепу (цистерні) "Bodex Kis", державний номер ВС0230ХР та буксиру марки «Man 18.440», державний номер ВС7983СТ.

Відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, до позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група» - як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором №28-1301-13-00461/00002 від 20.09.2013 добровільного страхування наземних транспортних засобів, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до Государського Р.Б., як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Положеннями статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов"язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що при страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Також зазначена стаття визначає, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

Виходячи з вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст.1166 та ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, у відповідності до чинного законодавства, умов Договору №28-1301-13-00461/00002 від 20.09.2013 та заяви вигодонабувача, перерахував на рахунок страхувальника суму страхового відшкодування у розмірі 70390,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням №17756 від 30.07.2014 року.

Полісом №АІ/6947689, виданим Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» встановлено ліміт відповідальності по майну у розмірі 50000,00 грн., у зв'язку із чим, заявлена до стягнення у межах даного позову сума страхового відшкодування у розмірі 70390,18 грн. обмежується вищевказаним лімітом у розмірі 50000,00 грн.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно із полісом №АІ/6947689 розмір франшизи становить 0,00 грн.

Положеннями статті 509 ЦК України, визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зазначені вище норми ЦК України кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» не доведено відсутність у нього зобов'язання по виплаті страхового відшкодування у порядку регресу.

З'ясувавши обставини справи та надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог, які підлягають задоволенню частково.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати - судовий збір - відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група» до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 70390,18 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (01042, місто Київ, провулок Новопечерський, 19/3; ідентифікаційний код 16467237) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група» (03038, місто Київ, вулиця Івана Федорова, 32А; ідентифікаційний код 30859524) 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок сплаченого страхового відшкодування та 1297 (одну тисячу двісті дев'яносто сім) гривень 77 копійок судового збору.

У іншій частині позову - відмовити.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 12.03.2015 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 17.03.2015 року

Головуючий суддя К.В. Полякова

Суддя О.В. Гумега

Суддя Ю.В. Картавцева