КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Справа№ 911/5543/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Єгоров В.В. - юрист;

Від відповідача: Совенко П.Н. - представник,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Київської області від 27.01.2015

у справі № 911/5543/14 (суддя Ейвазова А.Р.)

за позовом Публічного акціонерного товариства

«Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Оберіг»

про стягнення 20 819, 43 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Оберіг» про стягнення 20 819, 43 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.01.2015 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнути з Комунального підприємства «Оберіг» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 104, 74 грн втрат від інфляції, 1 298, 32 грн процентів, 6 489, 43 грн пені, 1 000 грн штрафу, а також 1 786, 46 грн витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

В частині стягнення 349, 21 грн втрат від інфляції, 18, 80 грн процентів, 93, 92 грн пені, 11 465, 02 грн штрафу у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні 11 465, 02 грн штрафу 7 відсотків та прийняти нове рішення, яким стягнути з Комунального підприємства «Оберіг» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 11 465, 02 грн штрафу 7 відсотків.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначав, що рішення прийнято з неповним з'ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, на підтвердження чого в своїй апеляційній скарзі виклав ряд обставин, які, на його думку, виступають підтвердженням правової позиції Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та спростовують правильність винесеного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження.

11.03.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли заперечення, які колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

У судове засідання 19.03.2015 з'явилися представники сторін.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, колегією встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», в особі першого заступника голови правління Тріколіча Володимира Петровича, який діє на підставі довіреності від 28.12.2011 № 14-281 та Комунальним підприємством «Оберіг», в особі директора Савенко П.Н., який діє на підставі Статуту, був укладений Договір купівлі-продажу природного газу №12/725-БО-17 від 28.08.2012, за умовами якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 ЗУ «Про засади функціонування ринку природного газу», а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природній газ на умовах цього договору.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, позивач (продавець) взяв на себе зобов'язання передати у власність відповідачу (покупцеві) у 2012 році природний газ, а покупець - зобов'язується прийняти і оплатити природний газ на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору продавець передає з 01.08.2012 по 31.12.2012 природний газ у обсязі до 39,0 тис. м3.

Як визначено п. 5.1 договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ встановлюється НКРЕ; ціна 1000 м3 природного газу на дату укладання цього договору, відповідно до його п. 5.2, становить - 3 509, 00 грн (без ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу), крім того;

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ -2%;

- податок на додану вартість -20%.

Згідно умов вказаного договору, до ціни газу додається тариф на послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, який становить 305, 60 грн, крім того ПДВ - 20% - 61, 12 грн, а всього з ПДВ - 366, 72 грн; до сплати за 1000 тис. м3 природного газу - 3 844, 78 грн., крім того ПДВ - 20% - 776, 96 грн, а всього з ПДВ - 4 661,74 грн.

Пунктом 5.3 визначено, що у разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обов'язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію.

Договором встановлено, що він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 серпня 2012 року, і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2012 включно, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договору).

На виконання п. 2.1 договору, позивач поставив протягом жовтня-грудня 2012 року, а відповідач прийняв природний газ у загальному обсязі 52,277 тис.м3 на загальну суму 243 701, 55 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких долучені до матеріалів справи:

- акт приймання - передачі природного газу від 31.10.2012 на суму 31 378, 14грн;

- акт приймання - передачі природного газу від 30.11.2012 на суму 79 002, 43грн;

- акт приймання - передачі природного газу від 31.12.2012 на суму 133 320, 98грн.

Станом на 30.05.2013 відповідач повністю розрахувався за переданий природний газ на загальну суму 243 701, 55 грн, що не заперечується сторонами та підтверджується випискою щодо операцій по КП «Оберіг».

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань відповідно до Договору №12/725-БО-17 від 28.08.2012 купівлі - продажу природного газу, розрахувався з порушенням встановленого договором строку. Так, відповідачем здійснено остаточний розрахунок за газ, поставлений у: жовтні 2012 року - 27.12.2012, листопаді 2012 року - 16.01.2013, грудні 2012 року - 30.05.2013.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.1 договору оплати за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу; остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Проте, відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань, за природний газ, поставлений у жовтні - грудні 2012 року, розрахувався з порушенням встановленого договором строку. Так, відповідачем здійснено остаточний розрахунок за газ, поставлений у: жовтні 2012 року - 27.12.2012, листопаді 2012 року - 16.01.2013, грудні 2012 року - 30.05.2013.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, враховуючи встановлення факту прострочення грошового зобов'язання відповідачем, вимоги позивача в частині стягнення 1317,12 грн процентів за період прострочення є обґрунтованими, однак, не у повному обсязі.

Так, розмір процентів позивачем обрахований за поставлений природний газ:

- у жовтні 2012 року за період з 14.11.2012 по 27.12.2012 на борг у розмірі 16 378, 14 грн, що склало 59, 23 грн;

- у листопаді 2012 року - за період з 14.12.2012 по 27.12.2012 на борг у розмірі 79 002, 43 грн, що становить 90, 91 грн;

- у листопаді 2012 року - за період з 28.12.2012 по 16.01.2013 на борг у розмірі 41 186, 28 грн, що становить 67, 70 грн;

- у грудні 2012 року - за період з 14.01.2013 по 16.01.2013 на борг у розмірі 133 320, 98 грн, що становить 32, 87 грн;

- у грудні 2012 року - за період з 17.01.2013 по 29.01.2013 на борг у розмірі 124 507, 26 грн, що становить 133, 04 грн;

- у грудні 2012 року - за період з 30.01.2013 по 23.04.2014 на борг у розмірі 120 507, 26 грн, що становить 832, 00 грн;

- у грудні 2012 року - за період з 24.04.2013 по 17.05.2013 на борг у розмірі 50 901, 36 грн, що становить 100, 41 грн;

- у грудні 2012 року - за період з 18.05.2014 по 30.05.2013 на борг у розмірі 901, 36 грн, що становить 0, 96 грн.

Однак, позивачем при розрахунку процентів, до періоду, за який вони нараховувались, включені дні, у які здійснена оплата і сума боргу, з її урахуванням, фактично становила менший розмір.

Так, розмір процентів, за розрахунком суду, який здійснено з урахуванням дат оплат, становить за поставлений природний газ:

- у жовтні 2012 року за період з 14.11.2012 по 26.12.2012 (оскільки 27.12.2012 відповідачем здійснена оплата) на борг у розмірі 16 378, 14 грн - 57, 88 грн;

- у листопаді 2012 року за період з 14.12.2012 по 26.12.2012 на борг у розмірі 79 002, 43 грн - 84, 41 грн;

- у листопаді 2012 року за період з 27.12.2012 по 15.01.2013 на борг у розмірі 41 186, 28 грн - 67, 70 грн;

- у грудні 2012 року за період з 14.01.2013 по 15.01.2013 на борг у розмірі 133 320, 98 грн - 21, 92 грн;

- у грудні 2012 року за період з 16.01.2013 по 28.01.2013 на борг у розмірі 124 507, 26 грн - 133, 04 грн;

- у грудні 2012 року за період з 29.01.2013 по 22.04.2014 на борг у розмірі 120 507, 26 грн - 832, 00 грн;

- у грудні 2012 року за період з 23.04.2013 по 16.05.2013 на борг у розмірі 50 901, 36 грн - 100, 41 грн;

- у грудні 2012 року - за період з 17.05.2014 по 29.05.2013 на борг у розмірі 901, 36 грн - 0, 96 грн.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, загальний розмір процентів, які підлягають стягненню, становить 1 298, 32 грн, а у задоволенні вимог про стягнення процентів у розмірі 18, 80 грн відмовлено.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 453, 95 грн втрат від інфляції.

Однак, при розрахунку втрат від інфляції, до періоду, за який вони нараховані, включено день оплати, з чим не може погодитися суд.

Так, втрати від інфляції, за розрахунком суду, з урахуванням дат оплат та суми боргу, становлять на заборгованість за газ, поставлений:

- у жовтні 2012 року за період з 14.11.2012 по 26.12.2012 (оскільки 27.12.2012 відповідачем здійснена оплата) на борг у розмірі 16 378, 14 грн - 16, 35 грн;

- у листопаді 2012 року за період з 14.12.2012 по 26.12.2012 на борг у розмірі 79 002, 43 грн - 158, 00 грн;

- у листопаді 2012 року за період з 27.12.2012 по 15.01.2013 на борг у розмірі 41 186, 28 грн - 0, 00 грн (також див. лист Верховного Суду України №69-97 від 03.04.1997);

- у грудні 2012 року за період з 14.01.2013 по 15.01.2013 на борг у розмірі 133 320, 98 грн, - 0, 00 грн;

- у грудні 2012 року за період з 16.01.2013 по 28.01.2013 на борг у розмірі 124 507, 26 грн, - 0, 00 грн;

- у грудні 2012 року за період з 29.01.2013 по 22.04.2014 на борг у розмірі 120 507, 26 грн, - 120, 51 грн;

- у грудні 2012 року за період з 23.04.2013 по 16.05.2013 на борг у розмірі 50 901, 36 грн - 50, 90 грн;

- у грудні 2012 року за період з 17.05.2014 по 29.05.2013 на борг у розмірі 901, 36 грн - 0, 00 грн.

Таким чином, вимоги про стягнення втрат від інфляції підлягають задоволенню у розмірі 104,74 грн, а у задоволенні вимог про стягнення втрат від інфляції у розмірі 349, 21 грн відмовлено.

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Встановлений відповідним пунктом договору розмір пені не перевищує максимального розміру, визначеного ст.4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»; пеня позивачем нарахована у межах строку, встановленого ч.6 ст.232 ГК України.

Однак, при розрахунку пені, позивачем до періоду, за який нарахована пеня, включені дні оплати.

Так, розмір пені, за розрахунком суду, з урахуванням дат оплат за поставлений природний газ, становить на заборгованість за природний газ, поставлений:

- у жовтні 2012 року за період з 14.11.2012 по 26.12.2012 (оскільки 27.12.2012 відповідачем здійснена оплата) на борг у розмірі 16 378, 14 грн - 288, 63 грн;

- у листопаді 2012 року за період з 14.12.2012 по 26.12.2012 на борг у розмірі 79 002, 43 грн - 420, 91 грн;

- у листопаді 2012 року за період з 27.12.2012 по 15.01.2013 на борг у розмірі 41 186, 28 грн - 338, 29 грн;

- у грудні 2012 року за період з 14.01.2013 по 15.01.2013 на борг у розмірі 133 320, 98 грн - 109, 58 грн;

- у грудні 2012 року за період з 16.01.2013 по 28.01.2013 на борг у розмірі 124 507, 26 грн - 665, 18 грн;

- у грудні 2012 року за період з 29.01.2013 по 22.04.2014 на борг у розмірі 120 507, 26 грн - 4 159, 98 грн;

- у грудні 2012 року за період з 23.04.2013 по 16.05.2013 на борг у розмірі 50 901, 36 грн - 502, 04 грн;

- у грудні 2012 року за період з 17.05.2014 по 29.05.2013 на борг у розмірі 901, 36 грн - 4, 82 грн.

Отже, вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню у розмірі 6 489, 43 грн, а у задоволенні вимог про стягнення пені у розмірі 93, 92 грн відмовлено.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу за прострочення понад 30 днів, а саме:

- за поставлений природний газ у жовтні 2012 року на борг у сумі 16 378, 14 грн (погашений 26.12.2012) - 1 146, 47 грн;

- за поставлений природний газ у листопаді 2012 року на борг у сумі 41 186, 28 грн (погашений 16.01.2013) - 2 883, 04 грн;

- за поставлений природний газ у грудні 2012 року на борг у сумі 120 507, 26 грн (погашений 30.05.2013) - 8 435, 51 грн.

Зважаючи на факт порушення зобов'язань з оплати природного газу - порушення строку проведення розрахунків більш ніж на 30 днів, заявлені вимоги є обґрунтованими.

Однак, згідно п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вказана норма кореспондується з загальними нормами, які визначають підстави для такого зменшення.

Так, відповідно до чч.2, 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У даній справі позивачем не доведено того, що, порушенням зобов'язань з оплати природного газу у встановлений строк, відповідачем йому заподіяно збитків, розмір яких перевищує або дорівнює заявленим штрафним санкціям.

Окрім того, суд враховує те, що: відповідно до п.1.2 договору, газ, що продається за цим договором, використовується виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами, що підтверджує посилання відповідача на те, що переданий газ ним використано для вироблення теплової енергії та поставки її бюджетним установам, які не здійснили розрахунки своєчасно; відповідач повністю розрахувався за поставлений газ.

Як вбачається з матеріалів справи, договором встановлена відповідальність у межах одного виду (господарсько-правова), однак, у вигляді сплати неустойки двох видів, зважаючи на значний розмір штрафних санкцій, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зменшення розміру штрафу до 1 000 грн.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з розрахунком, здійсненим Господарським судом Київської області та вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про часткове задовлення позовних вимог, а саме присудженню до стягнення з Комунального підприємства «Оберіг» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 104, 74 грн втрат від інфляції, 1 298, 32 грн процентів, 6 489, 43 грн пені, 1 000 грн штрафу, а також 1 786, 46 грн витрат, понесених на оплату позову судовим збором. В іншій частині цієї позовної вимоги, а саме, у стягненні 349, 21 грн втрат від інфляції, 18, 80 грн процентів, 93, 92 грн пені, 11 465, 02 грн штрафу суд першої інстанції відмовив правомірно.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, у зв'язку чим колегія суддів вважає висновки Господарського суду Київської області щодо часткового задоволення позову та стягнення з відповідача визначеної суми боргу обґрунтованими.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів зазначає, що Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, які давали б підстави для задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 27.01.2015 у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 27.01.2015 у справі №911/5543/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/5543/14 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко