РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015Справа №910/4388/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "ОЙЛ ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-ЕНЕРГІЯ"

про стягнення 4 397 852,38 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача : Циб О.В. (дов. від 02.02.2015)

від відповідача : не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому 30.03.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.02.2015 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "ОЙЛ ГРУП" (надалі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-ЕНЕРГІЯ" (надалі - Відповідач) про стягнення 4 397 852,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов'язання у частині внесення плати за надані послуги, відповідно до договору № ТК-152, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість у розмірі 4 397 852,38 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/4388/15-г, розгляд справи призначено на 18.03.2015.

В судове засідання, призначене на 18.03.2015, представник Позивача з'явився та надав пояснення

В судове засідання, призначене на 18.03.2015, представник Відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

18.03.2015 ухвалою суду відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відклав розгляд справи на 30.03.2015.

В судове засідання, призначене на 30.03.2015, представник Позивача з'явився та надав пояснення

В судове засідання, призначене на 30.03.2015, представник Відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

Ухвала суду, позовна заява надсилались Відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання Відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2014 між ТОВ «ТК «ОЙЛ ГРУП» (надалі- позивач, Комітент) та ТОВ «ЛОТОС-ЕНЕРГІЯ» (надалі - відповідач, Комісіонер) було укладено Договір комісії №ТК-152 (надалі по тексту - «Договір»), згідно якого Відповідач (комісіонер за Договором) прийняв на себе зобов'язання за дорученням Комісіонера укладати в його інтересах від свого імені угоди з продажу нафтопродуктів - бензину (номенклатура А-80, А-92), дизельного палива, та здійснювати його роздрібну реалізацію третім особам через свою мережу АЗС.

За умовами підпункту 2.1 вказаного Договору ТОВ «ТК «ОЙЛ ГРУП» здійснювало відвантаження зазначених нафтопродуктів для подальшої їх роздрібної реалізації Відповідачу, погоджувало роздрібні ціни реалізації, сплачувало на користь комісіонера винагороду.

Відповідач, у свою чергу, прийняв на себе зобов'язання надавати заявки на відвантаження кожної чергової партії товару, приймати товар для реалізації та вести детальний облік операцій реалізації, перераховувати на адрес позивача виручку від реалізації, надсилати на адресу моніторинг цін на товар, що реалізується (підпункт 2.2 Договору).

Від початку дії Договору позивач дотримувався його умов та виконував свої обов'язки у повному обсязі. Так, з 21.06.2014 по 12.08.2014 на адресу ТОВ «ЛОТОС-ЕНЕРГІЯ» було відвантажено нафтопродуктів на загальну суму 9 748 995,66 грн.

У червні 2014 року відвантажено бензину автомобільного марки А-80 у кількості 37 560,00 літрів, на суму 540 864,00 грн.

У липні 2014 року - бензинів автомобільних марки А-80 у кількості 123 182,00 літра на суму 1 787 962,80 грн. та марки А-92 у кількості 370 183,00 літра на суму 5 637 544,55 грн.; у серпні 2014 року - бензинів автомобільних марки А-80 у кількості 47 590,00 літрів на суму 709 091,00 грн. та марки А-92 у кількості 68 135,00 літрів на суму 1 073 533,15 грн.

Відповідно до фактично здійснених Відповідачем перерахувань виручки від реалізації товару, ТОВ «ТК «ОЙЛ ГРУП» добросовісно здійснювало сплату комісійної винагороди. За період з 27.06.2014 по 19.08.2014 комісійної винагороди сплачено 361 830,00 грн.

Разом з тим, Відповідач на порушення підпункту 2.2.7 Договору, жодного разу не надав Позивачу моніторинг поточних цін на нафтопродукти; систематично порушував підпункти 2.3.1 та 3.5 Договору, згідно яких він був зобов'язаний кожні три дні надавати Позивачу зведену відомість про рух товару та акт звіряння розрахунків. Відповідач постійно порушував пункт 3.3 Договору, за яким зобов'язався перераховувати виручку від реалізації товару кожного дня.

З 27.06.2014 по 27.10.2014 від загального об'єму реалізованого товару на поточний рахунок Позивача перераховано виручку у сумі 5 973 564,44 грн. При цьому станом на 30.09.2014 року весь об'єм товару, переданий Відповідачу, було останнім реалізовано.

Таким чином, заборгованість Відповідача перед нашим підприємством з перерахування виручки від реалізації товару становить 3 775 431,06 грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність будь-яких доказів щодо оплати заборгованості за Договором, суд дійшов висновку, що обґрунтованими є позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за Договором № ТК-152 від 17.06.2014 в сумі 3 775 431,06 грн.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 3 775 431,06 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати послуг, у відповідності до Договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 3 775 431,06 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 178 058,14 грн. пені в розмірі подвійної ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення, відповідно до п. 4.1 Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з Відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі178 058,14 грн. у відповідності до п. 4.1 Договору, оскільки судом встановлено порушення відповідачем строків виконання грошового зобов'язання. Позовна заява містить розрахунок суми пені згідно п. 4.1Договору, при перевірці якого судом встановлено, що позивач правильно здійснив вказаний розрахунок.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 39 537,23 грн. та інфляційні втрати в сумі 404 825,68 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив та погоджується з наданим Позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних втрат , а тому вважає за можливе стягнути з Відповідача вказані суми.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-ЕНЕРГІЯ" (01030, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 52 ЛІТЕРА "Б", офіс 204; ідентифікаційний код: 39042048) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "ОЙЛ ГРУП" (83062, Донецька обл., місто Донецьк, ВУЛИЦЯ ПОТІЙСЬКА, будинок 18; ідентифікаційний код 38898534) 3 775 431 (три мільйони сімсот сімдесят п'ять тисяч чотириста тридцять одна) грн. 06 коп. - основного боргу, 178 058 (сто сімдесят вісім тисяч п'ятдесят вісім ) грн. 41 коп. - пені, 39 537 (тридцять дев'ять тисяч п'ятсот тридцять сім) грн. 23 коп. - 3 % річних, 404 825 (чотириста чотири тисячі вісімсот двадцять п'ять) грн. 68 коп. - інфляційне збільшення та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. - суму судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 03.04.2015

Суддя М.О. Лиськов