КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. Справа№ 927/1724/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агропартнер"

на рішення господарського суду Чернігівської області від 12.01.2015р.

у справі № 927/1724/14 (суддя Цимбал - Нарожна М.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Південкомбанк"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агропартнер"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агрохімресурс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1: Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД"

про стягнення заборгованості, а також переведення на ПАТ ,,КБ ,,Південкомбанк" права вимоги згідно договору застави майнових прав по контракту №178З-21Ю/3 від 18.12.2013р. до боржника ТОВ ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД" за контрактом №ДГ0000038 від 09.01.2013р. в сумі 212 917,97грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агрохімресурс"

до Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Південкомбанк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Агропартнер"

2. Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД"

про визнання припиненою поруки за договором поруки № 178П-21Ю/2 від 19.06.2013р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство ,,Комерційний банк ,,Південкомбанк" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агропартнер" (відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агрохімресурс" (відповідач 2) про стягнення 3 042,62 доларів США процентів за користування кредитом, 40 000 грн. комісії, 133 511,64 грн. пені за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом, а також переведення на ПАТ ,,КБ ,,Південкомбанк" права вимоги згідно договору застави майнових прав по контракту №178З-21Ю/3 від 18.12.2013р. до боржника ТОВ ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД" за контрактом №ДГ0000038 від 09.01.2013р. в сумі 212 917,97 грн. (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог (т.2, а.с. 35-36).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 17.12.2014р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД".

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 12.01.2015р. прийнято зустрічну позовну заяву за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агрохімресурс" до Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Південкомбанк", за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Агропартнер", Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД" про визнання припиненою поруки за договором поруки № 178П-21Ю/2 від 19.06.2013р. для спільного розгляду з первісним позовом та порушено провадження у справі за зустрічним позовом.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 12.01.2015р. у справі № 927/1724/14 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агропартнер" на користь позивача 3 042,62 дол. США, що в еквіваленті становить 39 406,33 грн., 8 000 грн. щомісячної комісії. Стягнуто солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 на користь позивача 1 284,00 грн. пені. Переведено з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агропартнер" на позивача право вимоги на поставку мінеральних добрив ,,Аміачна селітра" згідно договору застави майнових прав по контракту № 1783-21Ю/3 від 18.12.2013р. до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД" за договором поставки №ДГ-0000038 від 09.01.2013р. на суму 9 284,00 грн. та 3 042,62 долари США, що в еквіваленті становить 39 406,33 грн. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Агропартнер" передати Публічному акціонерному товариству ,,Комерційний банк ,,Південкомбанк" оригінали документів, які засвідчують право вимоги. В іншій частині позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково. Визнано поруку за Договором поруки №178П-21Ю/2 від 19.06.2013р. припиненою в частині сплати процентів в сумі 3 042,62 доларів США за травень 2014р. та щомісячної комісії в сумі 8 000 грн. за травень 2014р. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто солідарно з відповідачів 1, 2 до державного бюджету 3 045,00 грн. судового збору.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Південкомбанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агрохімресурс" 609,00 грн. судового збору.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на умови договору про надання мультивалютної відкличної кредитної лінії №178К-21Ю від 19.06.2013р. та додаткових угод до нього, умови договору поруки, договору застави майнових прав, положення ГК України і ЦК України, і дійшов висновку про те, що первісні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач 1 за первісним позовом подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду Чернігівської області від 12.01.2015р. у справі № 927/1724/14 скасувати в частині солідарного стягнення з відповідачів 1 та 2 на користь позивача 1 284,00 грн. пені, а також в частині переведення з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агропартнер" на позивача права вимоги на поставку мінеральних добрив ,,Аміачна селітра" згідно договору застави майнових прав по контракту № 1783-21Ю/3 від 18.12.2013р. до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД" за договором поставки №ДГ-0000038 від 09.01.2013р. на суму 9 284,00 грн. та 3 042,62 долари США, що в еквіваленті становить 39 406,33 грн., та в частині зобов'язання ТОВ ,,Агропартнер" передати Публічному акціонерному товариству ,,Комерційний банк ,,Південкомбанк" оригінали документів, які засвідчують право вимоги, та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні зазначених позовних вимог відмовити. В іншій частині рішення суду залишити без змін. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, скаржник вказує, що виходячи зі змісту п. 3.2.9 кредитного договору, для виникнення у ТОВ ,,Агропартнер" обов'язку достроково виконати свої грошові зобов'язання за договором повинно передувати звернення до нього банку з відповідною письмовою вимогою, в якій повинен бути зазначений строк виконання грошового зобов'язання. Проте, відповідної вимоги направлено не було, тому твердження позивача, що строк виконання зобов'язань за договором настав 07.04.2014р. є безпідставним, як і нарахування штрафних санкцій. На думку скаржника, позивач своїми діями, що полягали у невиконанні вимог п.п.2.15, 3.2.9 кредитного договору, умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру штрафних санкцій (пені) та не вжив жодних заходів щодо їх зменшення.

Як вказує скаржник, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки залученому до матеріалів справи звіту про виконання договору №ДГ-0000038 від 09.01.2013р., згідно якого сторони договору підтвердили відсутність будь-яких зобов'язань один перед одним.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2015р. у справі № 927/1724/14 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агропартнер" на рішення господарського суду Чернігівської області від 12.01.2015р. прийнято до провадження та призначено розгляд скарги на 02.03.2015р.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД" підтримав доводи апеляційної скарги, а саме в частині скасування рішення про переведення з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агропартнер" на позивача права вимоги на поставку мінеральних добрив ,,Аміачна селітра" згідно договору застави майнових прав по контракту № 1783-21Ю/3 від 18.12.2013р. до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД" за договором поставки №ДГ-0000038 від 09.01.2013р. на суму 9 284,00 грн. та 3 042,62 долари США, що в еквіваленті становить 39 406,33 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач за первісним позовом зазначає про її необґрунтованість та просить оскаржуване рішення залишити без змін.

02.03.2015р. на адресу суду надійшла заява відповідача 1 за первісним позовом - ТОВ ,,Агропартнер" про зупинення провадження у справі, яка мотивована тим, що в провадженні господарського суду Запорізької області знаходиться справа №908/206/15-г за позовом ТОВ ,,Агропартнер" до ПАТ ,,КБ ,,Південкомбанк" про визнання кредитного договору № 178К-21Ю від 19.06.2013р. недійсним, та задоволення вищевказаного позову повністю виключить позовні вимоги у даній справі.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом заперечила проти зупинення провадження у справі, надавши суду копію рішення господарського суду Запорізької області у справі № 908/206/15-г, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ ,,Агропартнер" до ПАТ ,,КБ ,,Південкомбанк" про визнання кредитного договору № 178К-21Ю від 19.06.2013р. недійсним відмовлено в повному обсязі.

За приписами ч.1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Колегія суддів зазначає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки дана справа може бути розглянута по суті без зупинення провадження до вирішення справи про визнання кредитного договору № 178К-21Ю від 19.06.2013р. недійсним, та відповідачем не доведено належними доказами наявності у даній справі обставин, з якими ст. 79 ГПК України зобов'язує суд зупинити провадження.

В судовому засіданні 23.03.2015р. представник позивача за первісним позовом заперечила проти доводів апеляційної скарги, представники відповідачів та третьої особи не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать, зокрема, наявна в матеріалах справи розписка відповідача 1 про те, що він повідомлений про розгляд справи, призначений на 23.03.2015р., повідомлення про вручення поштового відправлення № 258, №266.

На адресу суду надійшло клопотання відповідача 1 за первісним позовом про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв'язку з перебуванням представника у даній справі у відрядженні. До даного клопотання додано копію наказу №05-П від 16.03.2015р. про направлення начальника юридичного відділу Литвина А.М. у відрядження на 5 днів з 23.03.2015р. по 27.03.2015р.

На адресу суду надійшло клопотання відповідача 2 за первісним позовом про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв'язку з перебуванням представника у даній справі у відрядженні. До даного клопотання додано копію наказу №28 від 16.03.2015р. про відрядження юрисконсульта Польовика С.В. у відрядження на 5 днів з 23.03.2015р. по 27.03.2015р.

В судовому засіданні 23.03.2015р. представник позивача за первісним позовом заперечила проти задоволення даних клопотань.

Суд, розглянувши клопотання відповідача 1 та відповідача 2 про відкладення розгляду справи, дійшов висновку щодо відсутності підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі, тому неможливість одного з представників відповідача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника.

Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що представники відповідача 1, відповідача 2, третьої особи за первісним позовом у судове засідання 23.03.2015р. не з'явились, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для розгляду справи та прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а їх неявка не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2013р. між ПАТ ,,Комерційний банк ,,Південкомбанк" (далі - кредитор, позивач за первісним позовом) та ТОВ ,,Агропартнер" (далі - позичальник, відповідач 1 за первісним позовом) укладено договір про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №178К-21Ю (далі - договір кредитної лінії, т.1, а.с.15-19), за умовами п. 1.1 якого кредитор відкриває позичальнику мультивалютну відновлювальну відкличну лінію та в її межах надає позичальнику в користування грошові кошти (надалі -Кредит) на наступних умовах:

- загальний ліміт кредитування: 8 000 000,00 грн. або еквівалентна сума в доларах США за курсом НБУ на дату видачі Траншу;

- валюти кредиту: гривня, долар США;

- строк кредитної лінії: з 19.06.2013р. по 18.06.2014р. (з урахуванням п.1.1 додаткової угоди №2 від 17.03.2014р. до Договору кредитної лінії, т.1, а.с. 21);

- процента ставка: у гривні - 21,1% річних, у доларах США - 10,8% річних;

- ціль використання коштів - для закупівлі мінеральних добрив.

Відповідно до п.1.3 договору кредит надається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання відновлювальної відкличної мультивалютної кредитної лінії окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - ,,Транш", а у сукупності - ,,Транші", у будь-якій з валют кредиту, передбачених у п.1.1 цього договору, у сумі, що не перевищує невикористаний ліміт кредитування; строк користування кожним траншем не повинен перевищувати 90 календарних днів.

Згідно з п.2.2 договору моментом надання траншу кредиту вважається день зарахування на поточний рахунок позичальника у Київській філії ПАТ ,,КБ ,,Південкомбанк" суми відповідного траншу кредиту.

Положеннями п.п. 2.3, 2.4 договору погоджено, що моментом (днем) повернення траншу кредиту вважається день зарахування на позичковий рахунок кредитора, зазначений в п.2.1 цього договору, грошових коштів на суму траншу кредиту; термін користування позичальником кожним траншем кредиту - не більше 90 календарних днів з дати його надання. Термін користування позичальником кожним траншем кредиту не може перевищувати кінцевого строку дії кредитної лінії.

Відповідно до п.п.2.9, 2.10 договору кредитної лінії сплата щомісячної комісії здійснюється щомісячно в гривнях, виходячи з офіційного курсу НБУ на дату такого нарахування, по 05 число місяця (включно), наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі. Якщо кінцева дата сплати процентів, комісій, повернення кредитних коштів відповідно до цього договору припадає на вихідний, святковий чи неробочий день, то сплата такої заборгованості здійснюється в перший після настання строку сплати робочий день.

Як передбачено умовами додаткової угоди №2 від 17.03.2014р. до договору кредитної лінії, а саме розділ 3, яким внесено зміни до п.2.4 договору кредитної лінії та встановлено наступний графік погашення заборгованості за траншем, наданим 18.12.2013р. в сумі 1 000 875 дол. США в наступному порядку:

- в строк до 28.03.2014р. позичальник зобов'язаний погасити заборгованість в сумі еквівалентній 2 000 000 грн.;

- залишок заборгованості позичальник зобов'язаний погашати рівними частинами протягом наступних 3-х календарних тижнів (перша частина - в строк до 04.04.2014р. (включно), друга частина - в строк до 11.04.2014р. (включно), третя частина в строк до 18.04.2014р. (включно).

Відповідно до п.п.2.5, 2.6 договору кредитор нараховує проценти за фактичними залишками кредитної заборгованості позичальника перед кредитором; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, за період з першого по останнє число поточного місяця, а також у день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії. Якщо останнє число поточного місяця припадає на вихідний, святковий або інший не робочий день, нарахування процентів здійснюється напередодні.

В п.п.2.7, 2.8 договору кредитної лінії сторони погодили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за методом ,,факт/360". При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії; сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, по 05 число місяця (включно), наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі, якщо таке повернення сталося після кінцевого строку дії кредитної лінії, на рахунок банку.

Відповідно до п.2.9 договору кредитної лінії нарахування щомісячної комісії з управління кредитною лінією здійснюється щомісячно, в останній робочий день поточного місяця та в день повернення позичальником заборгованості за кредитом в повній сумі (якщо таке повернення сталося після закінчення строку дії кредитної лінії). Комісія нараховується починаючи з дати укладання цього договору, до дня повернення заборгованості за кредитом в повній сумі (якщо таке повернення сталося після закінчення строку дії кредитної лінії). При цьому, нарахування комісії за неповні місяці здійснюється з урахуванням фактичної кількості днів у місяці, протягом яких позичальнику була відкрита кредитна лінія, та протягом яких існувала прострочена заборгованість, що виникла в результаті порушення кінцевого строку дії кредитної лінії. Сплата щомісячної комісії здійснюється щомісячно в гривнях, виходячи з офіційного курсу НБУ на дату такого нарахування по 05 число місяця (включно) наступного за звітним, а також в день повернення кредиту в повній сумі на рахунок банку. Сплата одноразової комісії за підготовку та оформлення цього договору (360,00 грн.) здійснюється позичальником на рахунок банку у день підписання цього договору. Сплата одноразової комісії за надання відкличної відновлювальної мультивалютної кредитної лінії здійснюється в гривнях, виходячи з офіційного курсу НБУ на дату такого нарахування, позичальником на рахунок банку у день підписання цього договору.

Згідно з п.п.3.3.5, 3.3.6 договору позичальник взяв на себе зобов'язання сплачувати кредитору комісії та проценти на умовах цього договору.

Для забезпечення належного виконання зобов'язань за договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №178К-21Ю 19.06.2014р. між ПАТ ,,КБ ,,Південкомбанк", ТОВ ,,Агрохімресурс" (поручитель, відповідач 2) та ТОВ ,,Агропартнер" (боржник, відповідач 1) укладено договір поруки №178П-21Ю/2 (далі - договір поруки, т.1, а.с. 32-33).

Відповідно до умов договору поруки поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за виконання боржником його зобов'язань за Договором №178К-21Ю від 19.06.2013р., укладеного між кредитором та боржником, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, включаючи зобов'язання із повернення отриманих грошових коштів (суми кредиту), сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій, пені, інших штрафних санкцій, відшкодування збитків тощо. Строк, порядок надання та повернення кредиту, нарахування та сплата процентів, комісій визначено основним договором (п.1.1 договору поруки).

В разі порушення боржником своїх зобов'язань за основним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.2 договору).

Крім того, 18.12.2013р. між ПАТ ,,КБ ,,Південкомбанк" (заставодержатель) та ТОВ ,,Агропартнер" (заставодавець) укладено договір застави майнових прав по контракту №178З-21Ю/3 (далі - договір застави майнових прав, т.1, а.с. 35-37).

Згідно до п.1.1 договору застави майнових прав, цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають з договору про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №178К-21Ю від 19.06.2013р., а також усіх додаткових угод/додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, надалі за текстом ,,кредитний договір" або ,,основне зобов'язання", укладеного між заставодержателем та заставодавцем (позичальником), за умовами якого заставодавець (позичальник) зобов'язаний по 18.06.2014р. включно повернути заставодержателю кредитні кошти, отримані за кредитним договором в рамках мультивалютної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у розмірі 8 000 000,00 гривень та сплатити проценти за користування ними у розмірі 21,1% процентів річних у гривні, 10,8% процентів річних у доларах США, разову комісію за підготовку оформлення договору у розмірі 360,00грн., в т.ч. ПДВ 60,00грн., разову комісію за надання мультивалютної відкличної відновлювальної кредитної лінії у розмірі 1 відсотка від ліміту кредитування в гривнях, щомісячну комісію за управління кредитною лінією у розмірі 0,1% відсотка від ліміту кредитування в гривнях, а також повністю сплатити штрафні санкції (пеню) у випадках розмірах, передбачених кредитним договором, інші витрати здійснення забезпеченої заставою вимоги. Строк, порядок повернення кредитних коштів та сплати процентів визначено кредитним договором. Відповідно до цього договору заставодержатель має право у випадку невиконання заставодавцем (позичальником) своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майнових прав, заставлених на вказаних умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору банком перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 3 002 625,00 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами: №54115 від 20.06.2013р. на суму 1 000 875,00 доларів США, №82306 від 17.09.2013р. на суму 1 000 875,00 доларів США, від 18.12.2013р. на суму 1 000 875,00 доларів США.

Позивач за первісним позовом звернувся до суду, мотивуючи позовні вимоги порушенням зобов'язань за договору про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №178К-21Ю від 19.09.2013р., внаслідок чого за відповідачем 1 рахується заборгованість у розмірі 3 042,62 доларів США процентів за користування кредитом, 40 000 грн. комісії, 133 511,64 грн. пені за порушення стоків повернення кредиту та процентів за користування кредитом, які він просить стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 (поручителя), а також перевести на ПАТ ,,КБ ,,Південкомбанк" права вимоги згідно договору застави майнових прав по контракту №178З-21Ю/3 від 18.12.2013р. до боржника ТОВ ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД" за контрактом №ДГ0000038 від 09.01.2013р. в сумі 212 917,97 грн. (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог (т.2, а.с. 35-36).

Відповідач 1, заперечуючи проти позовних вимог у даній справі, зазначив, що 05.06.2014р. він звернувся до банку з відповідними платіжними дорученнями про оплату відсотків в сумі 3 042,62 доларів США та комісії в сумі 8 000 грн. за травень 2014р., проте банк відмовив у виконанні зазначених операцій.

Колегія суддів, з огляду на встановлені у даній справі обставини та наявні у справі докази погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом з огляду на таке.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 2 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та також самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. ст. 1049, 1050 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належний йому.

Як було зазначено вище, матеріалами справи підтверджується виконання позивачем за первісним позовом умов договору кредитної лінії та перерахування відповідачу 1 грошових коштів в сумі 3 002 625,00 доларів США, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами (т.1, а.с. 81-83).

Водночас, відповідачем повністю сплачено заборгованість по кредиту 22.05.2014р., та на момент звернення позивача до суду у відповідача-1 була відсутня заборгованість з основного боргу по договору кредитної лінії.

За умовами договору (п.п.3.3.5) кредитної лінії, позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору комісії та проценти на умовах цього договору. Пунктами 2.5 - 2.8 договору обумовлено порядок нарахування та сплати процентів за договором.

Відповідачем не сплачено 3 042,62 дол. США процентів за користування кредитом за травень 2014р., що в еквіваленті становить 39 406,33 грн. Дана обставина ним не заперечується. Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості по щомісячній комісії в розмірі 40 000 грн. за період з травня по вересень 2014р. колегія суддів зазначає таке.

Порядок нарахування та сплати щомісячної комісії за управління кредитною лінією сторонами врегульовано в п. 2.9 договору, яким, зокрема, визначено, що нарахування щомісячної комісії здійснюється лише до дня повернення заборгованості за кредитом.

Враховуючи, що повернення кредиту в повній сумі відбулося 22.05.2014р., то і нарахування щомісячної комісії повинно відбуватись до травня 2014р.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення щомісячної комісії за травень 2014р. в сумі 8 000 грн., а нарахування позивачем щомісячної комісії за послідуючі місяці після травня 2014 року є безпідставним та таким, що не відповідають умовам договору кредитної лінії і не підлягають задоволенню.

Також позивачем за первісним позовом заявлено позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів пені за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом в розмірі 133 511,64 грн.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.4.2 договору кредитної лінії, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, визначених цим договором, а також прострочення строків повернення кредитних коштів, невиконання позичальником умов, встановлених пунктом 3.3.6 договору, кредитор має право стягнути з позичальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Нарахування пені за цим договором не припиняється через шість місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано. При розрахунку пені враховується виникнення простроченої заборгованості та не враховується день повернення заборгованості позичальником.

Відповідно до ч.4 додаткової угоди №2 від 17.03.2014р. до договору кредитної лінії, сторони домовились доповнити договір підпунктом 3.3.27, де зазначено, що в строк до 07.04.2014р. надати в забезпечення за цим договором ліквідне майно, погоджене банком, ринковою вартістю не менше 8 000 000 грн. У випадку невиконання даної умови, строк виконання зобов'язань за кредитною лінією вважається таким, що настав.

З 07.04.2014р. позивач нарахував пеню на суму неповернутого кредиту, проценти та комісію. Пеня на суму неповернутого кредиту нарахована за період з 07.04.2014р. по 21.05.2014р. та складає 10 945,89 доларів США, що в еквіваленті становить 128 400,44 грн. Пеня на суму процентів нарахована за період з 06.06.2014р. по 15.10.2014р. та складає 3 233,42 грн. Пеня на суму щомісячної комісії нарахована за період з 06.06.2014р. по 15.10.2014р. та складає 1 877,78 грн.

Відповідно до п.3.2.9 договору, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, штрафних санкцій та інших платежів, які пов'язані з цим договором, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором, та/або при настанні подій, що впливають на його здатність або бажання виконати грошові зобов'язання за цим договором, з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення. До зазначеної в повідомленні дати (якщо інше не передбачене в цьому підпункті) позичальник зобов'язується повернути кредитору суму отриманих кредитних коштів в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний строк користування кредитними коштами, комісії, штрафні санкції та інші платежі, які пов'язані з цим договором та повністю виконати інші зобов'язання за цим договором.

З огляду на вказане положення договору, господарський суд дійшов правильного висновку, що наявність чи відсутність повідомлення, передбаченого п.3.2.9 кредитного договору, не обмежує банк в періоді нарахування пені. Пеня має нараховуватись на суму неповернутого кредиту з 07.04.2014р. по 21.05.2014р., що становить 10 945,89 доларів США, що в еквіваленті становить 128 400,44 грн.

Суд першої інстанції застосував положення ч. 3 ст. 83 ГПК України та зменшив розмір пені до 1 284,00 грн., враховуючи ту обставину, що відповідачем 1 повернуто кредит в повному обсязі і це не призвело до будь-яких матеріальних збитків зі сторони банку, відмовивши в стягненні іншої частини пені, нарахованої на тіло кредиту, з чим, у даному випадку колегія суддів погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначив відповідач-1, 05.06.2014р., відповідно до умов договору банківського рахунку, він звернувся до банку на виконання його заявки за №21 про купівлю іноземної валюти або банківських металів на суму 3 042,62 доларів США та надав платіжне доручення №116 від 05.06.2014р. на суму 69 400,00 грн. про перерахування гривневого еквіваленту на купівлю іноземної валюти за заявкою №21. Разом з цим, відповідачем 1 подано платіжне доручення в іноземній валюті №28 від 05.06.2014р. про сплату відсотків в сумі 3 042,62 доларів США за травень 2014р. за договором кредитної лінії, платіжне доручення №117 від 05.06.2014р. на суму 8 000,00 грн. про сплату комісії за травень 2014р. за договором кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.05.2014р. прийнято рішення № 37 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи фонду на тимчасову адміністрацію банку.

У зв'язку з тим, що система Клієнт - Банк ПАТ ,,КБ ,,Південкомбанк" не працювала у звичному режимі, розрахункові документи були надіслані відповідачем 1 до банку на паперових носіях, відповідно до умов п.4.1 договору банківського рахунку, що підтверджується квитанцією №45/46 від 05.06.2014р., описом поштового вкладення та повідомленням про вручення від 05.06.2014р.

Листом від 13.06.2014р. банк надав відповідь, де, посилаючись на ч.5 ст. 36 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зазначив, що виконання розрахункових документів на перерахування коштів з поточного рахунку під час тимчасової адміністрації не можуть бути задоволені.

З огляду на те, що відповідач 1 вживав заходів для належного виконання своїх зобов'язань за договором, шляхом подання заявок на перерахування коштів зі свого рахунку, який знаходиться у банку на рахунок для погашення кредитної заборгованості, який знаходиться в банку, на погашення заборгованості по процентам, в межах строків, визначених умовами договору на погашення процентів та комісії, в нього відсутня вина за невиконання даних зобов'язань, тому нарахування пені в сумі 3 233,42 грн. на проценти та пені в сумі 1 877,78 грн. на щомісячну комісію після 05.06.2014р. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Як зазначалось вище, ТОВ ,,Агрохімресурс", який є відповідачем 2 (поручителем) по первісним позовним вимогам подано зустрічний позов до ПАТ КБ ,,Південкомбанк" про визнання його поруки за договором поруки № 178П-21Ю/2 від 19.06.2013р. припиненою, який обґрунтовано тим, що порука підлягає припиненню на підставі ч. 2 ст. 559 ЦК України, оскільки банк після настання строку виконання зобов'язань по кредитному договору відмовився прийняти належне виконання, запропоноване ТОВ ,,Агропартнер" (боржник за договором).

Судом першої інстанції частково задоволено зустрічні позовні вимоги, визнано припиненою поруки в частині сплати процентів в сумі 3 042,62 дол. США за травень 2014р. та щомісячної комісії в сумі 8 000 грн. за травень 2014р.

Правильність такого висновку суду підтверджується наступним.

19.06.2014р. між ПАТ ,,КБ ,,Південкомбанк" (кредитор), ТОВ ,,Агрохімресурс" (поручитель) та ТОВ ,,Агропартнер" (боржник) укладено договір поруки №178П-21Ю/2, за умовами якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за виконання боржником його зобов'язань за договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №178К-21Ю від 19.06.2013р., укладеного між кредитором та боржником, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, включаючи зобов'язання із повернення отриманих грошових коштів (суми кредиту) сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій, пені, інших штрафних санкцій, відшкодування збитків, тощо. Строк, порядок надання та повернення кредиту, нарахування та сплата процентів, комісій визначено Основним договором.

За приписами ч.2 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Як було встановлено судом, банк (кредитор) відмовився прийняти належне виконання боржником (відповідачем) зобов'язань щодо сплати процентів за травень 2014р. в сумі 3 042,62 дол. США та щомісячної комісії в сумі 8 000 грн. за травень 2014р.

Таким чином, позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання припиненою поруки щодо сплати процентів в сумі 3 042,62 дол. США за травень 2014р. та щомісячної комісії в сумі 8 000 грн. за травень 2014р.

У відповідності до ч. 2 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку часткового або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

В зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, позивачем заявлено вимогу про солідарне стягнення боргу з поручителя.

Водночас, виходячи з встановлених вище обставин, зокрема, встановлення факту припинення поруки в частині сплати процентів в сумі 3 042,62 дол. США за травень 2014р. та щомісячної комісії в сумі 8 000 грн. за травень 2014р. позовні вимоги за первісним позовом в частині солідарного стягнення з відповідача-1 і відповідача -2 підлягають задоволенню частково, а саме лише в частині стягнення пені, нарахованої на тіло кредиту до 22.05.2014р. в розмірі, визначеному судом з врахуванням положень ч. 3 ст. 83 ГПК України - 1 284,00 грн.

Щодо позовних вимог за первісним позовом про переведення на ПАТ ,,КБ ,,Південкомбанк" права вимоги згідно договору застави майнових прав по контракту №178З-21Ю/3 від 18.12.2013р. до боржника ТОВ ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД" за договором поставки №ДГ-0000038 від 09.01.2013р. у сумі 212 917,97 грн. в рахунок погашення заборгованості ТОВ ,,Агропартнер" за кредитним договором №178К-21Ю від 19.06.2013р. колегія суддів зазначає таке.

Як зазначалось вище, 18.12.2013р. між ПАТ ,,КБ ,,Південкомбанк" (заставодержатель) та ТОВ ,,Агропартнер" (заставодавець) укладено договір застави майнових прав по контракту №178З-21Ю/3 (далі - договір застави майнових прав, т.1, а.с. 35-37).

За змістом ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з п.1.1 договору застави майнових прав, цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають з договору про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії №178К-21Ю від 19.06.2013р., а також усіх додаткових угод/додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, надалі за текстом ,,кредитний договір" або ,,основне зобов'язання", укладеного між заставодержателем та заставодавцем (позичальником), за умовами якого заставодавець (позичальник) зобов'язаний по 18.06.2014р. включно повернути заставодержателю кредитні кошти, отримані за кредитним договором в рамках мультивалютної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у розмірі 8 000 000,00 гривень та сплатити проценти за користування ними у розмірі 21,1% процентів річних у гривні, 10,8% процентів річних у доларах США, разову комісію за підготовку оформлення договору у розмірі 360,00грн., в т.ч. ПДВ 60,00грн., разову комісію за надання мультивалютної відкличної відновлювальної кредитної лінії у розмірі 1 відсотка від ліміту кредитування в гривнях, щомісячну комісію за управління кредитною лінією у розмірі 0,1% відсотка від ліміту кредитування в гривнях, а також повністю сплатити штрафні санкції (пеню) у випадках розмірах, передбачених кредитним договором, інші витрати здійснення забезпеченої заставою вимоги. Строк, порядок повернення кредитних коштів та сплати процентів визначено кредитним договором. Відповідно до цього договору заставодержатель має право у випадку невиконання заставодавцем (позичальником) своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майнових прав, заставлених на вказаних умовах.

Пунктом 1.2 договору застави майнових прав сторони погодили, що в забезпечення виконання зобов'язань, зазначених у п.1.1 цього договору, заставодавець на умовах, передбачених цим договором передає в заставу заставодержателю належне йому право вимоги до боржника, яке винило на підставі Специфікації №СП-0000038/57 від 03.12.2013р. до договору поставки №ДГ-0000038 від 09.01.2013р. (надалі - контракт), що був укладений між заставодавцем та боржником та на підставі рахунка-фактури № СФ-0006444 від 03.12.2013р. та на підставі специфікації № СП-0000038/56 від 03.12.2013р. до контракту, що був укладений між заставодавцем та боржником та на підставі рахунка-фактури № СФ-0006443 від 03.12.2013р.

Відповідно до п.1.3.-1.5 договору застави майнових прав, боржником заставодавця є ТОВ ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД"; загальна сума контракту 10 000 090,00 грн.; заставодавець за контрактом має до боржника право вимоги товару, а саме:

- мінеральних добрив ,,Аміачна селітра" в кількості 1 707,000 т. на суму 5 001 510,00 грн., згідно із рахунком - фактури №СФ-0006444 від 03.12.2013р. Товар, який боржник зобов'язаний поставити заставодавцю на умовах визначених в контракті протягом 30 днів з дня надання транспортної інструкції Заставодавцем Боржнику (п.п.1.5.1).

- мінеральних добрив ,,Аміачна селітра" в кількості 1 706,000 т. на суму 4 998 580,00 грн., згідно із рахунком-фактури №СФ-0006443 від 03.12.2013р.. Товар, який боржник зобов'язаний поставити заставодавцю на умовах визначених в контракті протягом 30 днів з дня надання транспортної інструкції застводавцем боржнику (п.п.1.5.2).

Відповідно до п.1.7 договору застави майнових прав, на момент укладення цього договору вартість не отриманого заставодавцем товару за контрактом, в тому числі за рахунком - фактури №СФ-0006443 від 03.12.2013р. та рахунку-фактури №СФ-0006444 від 03.12.2013р. становить 10 000 090,00 грн., що підтверджується актом між заставодавцем та боржником станом на 18.12.2013р..

Відповідно до ст. 23 Закону України ,,Про заставу", при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Як зазначає позивач за первісним позовом, ТОВ ,,Агропартнер" платіжними дорученнями № 2766, 2769 від 16.12.2013р. на суми 999 716,00 грн. та 1 000 302,00 грн. перерахував грошові кошти ТОВ ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД" за аміачну селітру. Боржник, ТОВ ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД" відповідно до договору №ДГ-0000038 від 09.01.2013р. зобов'язаний був поставити мінеральні добрива (аміачну селітру) заставодавцю протягом 30 днів від дати надання транспортної інструкції позивачем. Про виконання поставки товару заставодавець зобов'язався негайно повідомити в письмовій формі заставодержателя. Однак, як зазначає позивач, банк не отримав повідомлення від заставодержателя про виконання договору поставки.

Заперечуючи проти позовних вимог в цій частині, відповідач 1 за первісним позовом надав суду Звіт про хід виконання договору №ДГ-0000038 від 09.01.2013р. між ТОВ ,,Агроімпорт ЛТД" та ТОВ ,,Агропартнер", який, на його думку, підтверджує відсутність зобов'язань за даним договором.

Водночас, колегія суддів зазначає, що наданий Звіт не може бути належним та допустимим доказом в розумінні п.3.10 договору поставки № №ДГ-0000038 та вимог ст. 34 ГПК України, оскільки поставка товару в даному випадку підтверджується транспортною інструкцією, залізничними накладними або видатковими накладними. Проте, допустимих доказів виконання ТОВ ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД" зобов'язань перед ТОВ ,,Агропартнер" по поставці товару за договором поставки №ДГ-0000038 від 09.01.2013р. не надано.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом розмір заборгованості за договором кредитної лінії, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині переведення з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агропартнер" на Банк права вимоги на поставку мінеральних добрив ,,Аміачна селітра" згідно договору застави майнових прав по контракту № 1783-21Ю/3 від 18.12.2013р. до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Торговий дім ,,Агроімпорт ЛТД" за договором поставки №ДГ-0000038 від 09.01.2013р. на суму 9 284,00 грн. та 3 042,62 долари США, що в еквіваленті становить 39 406,33грн.

Доводи апеляційної скарги відхиляються, як необґрунтовані, оскільки правова оцінка зазначеним доводам надана в тексті даної постанови.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що скаржник не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду Чернігівської області повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Чернігівської області від 12.01.2015р. у справі №927/1724/14 відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для його скасування або зміни, відсутні. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду слід залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Чернігівської області від 12.01.2015р. у справі №927/1724/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Агропартнер" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко

Повний текст складено та підписано 26.03.2015р.