ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Справа № 918/1380/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової Т.В.,
суддівГоголь Т.Г., Швеця В.О. (доповідач)
розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ МОБІЛЬНІ РІШЕННЯ"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 11.02.2015
у справі№ 918/1380/14 Господарського суду Рівненської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ МОБІЛЬНІ РІШЕННЯ"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар'єр нерудних копалин "ТЕХНОБУД"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаТовариство з обмеженою відповідальністю "Спец-Тех-Альянс"
простягнення заборгованості в сумі 468 691,03 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: Матвійчук Д.В. (посв. № 5442 від 07.11.2013),

відповідача: Хаврошин М.С. (дов. від 27.03.2015),

третьої особи: Пустовіт А.С. (дов. від 10.02.2015)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ МОБІЛЬНІ РІШЕННЯ" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар'єр нерудних копалин "ТЕХНОБУД" про стягнення заборгованості в сумі 468 691,03 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором субпідряду № 76-У від 26.02.2013 щодо погашення заборгованості за виконані роботи на спірну суму боргу. Водночас позивач зазначав, що право вимоги спірного боргу позивачем набуто на підставі договору про відступлення права вимоги від 03.09.2014 № 51401, укладеного з третьою особою у справі, як виконавцем підрядних робіт за договором субпідряду. При цьому позивач посилався на приписи статей 526, 530, 838 Цивільного кодексу України, статей 175, 193 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 11.12.2014, ухваленим суддею Політика Н.А., у позові відмовлено. Вмотивовуючи рішення, суд виходив з недоведеності матеріалами справи виникнення у відповідача зобов'язань з оплати виконаних третьою особою робіт за договором субпідряду". Такого висновку суд дійшов з огляду на недоведеність отримання відповідачем актів приймання-передачі робіт на спірну суму, а відтак і відсутності у відповідача обов'язку з їх оплати. При цьому, суд керувався приписами статей 514, 525, 530, 629, 854 Цивільного кодексу України.

Рівненський апеляційний господарський суд, колегією суддів у складі: Гудак А.В. - головуючий, Олексюк Г.Є., Сініцина Л.М., постановою від 11.02.2015 перевірене рішення місцевого господарського суду залишив без змін з тих же підстав.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ МОБІЛЬНІ РІШЕННЯ" звернулося з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить рішення та постанову у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник вказує на неврахування судами обставин щодо фактичного виконання третьою особою, як підрядником робіт за договором на спірну суму боргу, право вимоги якого позивачем набуто за договором про відступлення права вимоги. При цьому скаржник посилається на порушення судами приписів статей 525, 853 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

На адресу Вищого господарського суду України від Товариства з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар'єр нерудних копалин "ТЕХНОБУД" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач вказав про законність та обґрунтованість оскаржуваних судових актів, у зв'язку з чим просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу позивача - без задоволення.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Швеця В.О., пояснення представників сторін та третьої особи, переглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.02.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю Клесівський кар'єр нерудних копалин "ТЕХНОБУД" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спец-Тех Альянс" (субпідрядник, третя особа у справі) укладено договір субпідряду №76-У, за умовами якого субпідрядник зобов'язується за завданням замовника та на власний ризик виконати комплекс розкривних робіт на Клесівському 6-му родовищі гранітів, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити належним чином виконані роботи відповідно до умов цього договору (пункт 1.2. договору). Пунктом 2.1. договору визначено, що ціни (тарифи) на роботи субпідрядника є договірними, встановлюються за домовленістю сторін з розрахунку за 1 (одну) тону знятих, перевезених та заскладованих порід, і вказуються у відповідних специфікаціях. Розрахунки за виконані роботи по даному договору здійснюються замовником щотижня протягом десяти календарних днів з моменту підписання сторонами Акта приймання-передачі виконаних робіт. Акт виконаних робіт складається за звітний період, яким вважається календарний тиждень виконання робіт (пункт 3.2. договору). Згідно з пунктом 4.3. договору фактичний обсяг виконаних робіт обліковується сторонами в щоденних "Звітах про вивіз порід розкриву", форма яких встановлюється замовником. Відповідно до пункту 4.4. договору на підставі даних Звітів про вивіз порід розкриву маркшейдерською службою замовника за участю уповноваженої особи (інженера) субпідрядника щотижня складається і підписується Акт звірки перевезення розкривних порід (форма якого встановлюється замовником), в якому вказується кількість (в тонах) знятих, перевезених та за складованих субпідрядником, розкривних порід за відповідний тиждень. Пунктом 4.5. договору врегульовано, що на підставі вказаних в пункті 4.4. договору актів звірки перевезення розкривних робіт, субпідрядником щотижня складається, підписується та передається на підпис замовнику Акт виконаних робіт, в якому зазначається кількість знятих, перевезених та заскладованих розкривних порід, і загальна вартість робіт за відповідний тиждень, виходячи з вказаного у відповідній специфікації договірного тарифу. Також судами установлено, що 03.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ-ТЕХ АЛЬЯНС" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ МОБІЛЬНІ РІШЕННЯ" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги № 51401, відповідно до якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги заборгованості з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар'єр нерудних копалин "Технобуд" у розмірі 468 691,03 грн., що виникла на підставі договору субпідряду №76-У від 26.02.2013, а саме: на підставі Актів здачі-прийняття робіт № ОУ-0000088, № ОУ-0000089, № ОУ-0000090, які не підписані відповідачем. Як убачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ МОБІЛЬНІ РІШЕННЯ" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Клесівський кар'єр нерудних копалин "ТЕХНОБУД" заборгованості за договором субпідряду №76-У в сумі 468 691,03 грн. Підставою позову позивачем визначено порушення відповідачем обов'язку з оплати виконаних третьою особою підрядних робіт на спірну суму за Актами здачі-прийняття робіт № ОУ-0000088, № ОУ-0000089, № ОУ-0000090. Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Частиною другою статті 193 цього Кодексу передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Параграфом 1 Глави 61 Цивільного кодексу України унормовано загальні положення про підряд. Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до приписів статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. Водночас за приписами статті 514 Цивільного кодексу України уступка вимоги є однією з підстав заміни сторони у цивільно-правовому зобов'язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Уступка права вимоги за своєю правовою природою не є самостійним правочином, оскільки вона залежить від основного юридичного факту, який її породжує. Право вимоги має узгоджуватись за загальними принципами та умовами виконання як цивільно-правових, так і господарських зобов'язань. За таких обставин повинна бути незмінність істотних умов та зміст зобов'язання для боржника. Здійснюючи судовий розгляд справи та надаючи оцінку умовам договору субпідряду, суди попередніх інстанцій установили, що за умовами договору роботи за договором вважаються виконаними, а у замовника виникає обов'язок з їх оплати виключно з дотриманням порядку погодження актів здачі-прийняття робіт, а також за умови щодо їх отримання відповідачем (пункт 4.5. договору). Відтак, установивши обставини недотримання третьою особою (субпідрядником) умов пункту 4.5. договору субпідряду щодо своєчасного подання актів здачі-прийняття робіт на спірну суму та отримання їх відповідачем, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про недоведеність факту виникнення зобов'язань у відповідача з оплати вказаних у актах робіт на спірну суму за договором субпідряду. За таких установлених обставин, висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову визнається правомірним. Доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, оскільки спростовуються встановленими судами попередніх інстанцій обставинами. Колегія суддів також зазначає, що скаржник в касаційній скарзі вказує і на питання, які стосуються оцінки доказів. Згідно з частиною другою статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції підстав для скасування постанови у справі та задоволення касаційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМИСЛОВІ МОБІЛЬНІ РІШЕННЯ" залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 у справі № 918/1380/14 Господарського суду Рівненської області залишити без змін.

Головуючий суддя: Т. Добролюбова

Судді: Т. Гоголь

В. Швець