номер провадження справи 10/38/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 Справа № 908/967/15-г

за позовом: Приватного підприємства "Нігма", м. Кривий Ріг

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ СТАЛЬ", м. Маріуполь, Донецька обасть.

про стягнення 212 760, 95 грн.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Мальцева Л.М., на підставі довіреності № 532 від 24.12.2014 р.;

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява Приватного підприємства "Нігма", м. Кривий Ріг до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ СТАЛЬ", м. Маріуполь про стягнення заборгованості в розмірі 212 760, 95 грн. за договором поставки № 41 від 17.02.2014 р., яка складається з основного боргу у розмірі - 208 462, 47 грн., 3% річних в сумі 667, 20 грн., витрат від інфляції в розмірі 3 631, 28 грн.

Позов подається до Господарського суду Запорізької області на підставі розпорядження ВГСУ від 02.09.2014 р. № 28-р., відповідно до якого господарським судом Запорізької області розглядаються справи, підсудні господарському суду Донецької області.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., довідкою автоматичного розподілу справи між суддями від 16.02.2015 р., справу 908/967/15-г передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 17.02.2015 р. порушено провадження у справі № 908/967/15-г. Справі присвоєно номер провадження № 10/38/15, її розгляд призначено на 18.03.2015 р.

Представники позивача у судове засідання 18.03.2015 р. не з'явився, до суду направив клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Відповідач на адресу суду 19.03.2015 р. направив відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперчував та просив суд в задоволенні позову відмовити.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 64 ГПК України передбачено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам спору за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Таким чином, відповідач є повідомленим належним чином, про час і місце розгляду справи судом.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" з наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка позивача в судове засідання не перешкоджала вирішенню спору, у судовому засіданні 18.03.2015 р., розгляд справи був закінчений, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представника відповідача справа була розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши докази надані позивачем, суд

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2014 року між ТОВ «АГ СТАЛЬ» та ПП «НІГМА» було укладено Договір № 41, відповідно до якого ТОВ «АГ СТАЛЬ» (далі за текстом «Постачальник») поставляло металопрокат ПП «НІГМА» (далі за текстом «Покупець») на умовах передплати.

Між Постачальником та Покупцем була узгоджена Специфікація № 4 згідно якої постачальник на умовах передплати зобов'язувався поставити товар до 16.07.2014 р. на користь Покупця.

На підставі узгодженої специфікації Покупець сплатив на користь Постачальника суми передплати 26.06.2014 р. - 200 000, 00 грн. та 27.06.2014 р. - 203 200,00 грн.

Всього: 403 200,00 грн.

11.07.2014 р. Постачальник передав Покупцю товар на загальну суму 194 347, 14 грн. згідно видаткової накладної № 1369 від 11.07.2014 р.

В строк передбачений специфікацією № 4 від 26.06.2014 р. Постачальник не поставив оплачений Покупцем товар в повному обсязі.

Листом № 416 від 24.09.2014 р. Постачальник інформував, що буде здійснювати поставку металопродукції по цінам, які зазначені у відповідних специфікаціях на момент отримання передплати або будуть повернуті грошові кошти на розрахункові рахунки, які зазначені у відповідних договорах, у строк до 01 листопада 2014 року.

У зв'язку з невиконанням Постачальником взятих на себе обов'язків, 21.11.2014 р. Покупець звернувся до Постачальника з листом-вимогою № 40 від 13.11.2014 р. (отримана Постачальником 03.12.2014р.) про повернення грошових коштів в розмірі 208 462, 47 грн., але відповідь на даний лист-вимогу на адресу Покупця не надходила.

Станом на день подання позовної заяви до суду, постачальник не повернув суму передплати, таким чином порушив грошове зобов'язання.

Враховуючи порушення грошового зобов'язання покупець має право вимагати від боржника сплати крім суми основного боргу, 3% річних та витрат від інфляції.

Оскільки згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а у відповідності до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми боргу.

Таким чином позивачем було нараховане відповідачу 3% річних в сумі 667, 20грн.

Витрати від інфляції за період з 14 по 31 грудня 2014 року становлять 3 631, 28 грн.

Таким чином, постачальник повинен сплатити на користь Покупця 208 462,47грн. -основного боргу, 667, 20грн. - 3% річних, 3 631, 28грн. - витрати від інфляції.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши та проаналізувавши докази надані до суду позивачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання: нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товарі сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст. 692 ЦК України також передбачено обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України, Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно п. 4 ст. 538 ЦК України, якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, не дивлячись на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 3, ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Невиконанням своїх грошових зобов'язань відповідач порушив вищевказані вимоги законодавства й умови діючого Договору.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України за невиконання або неналежне виконання господарських зобов'язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов'язання однією зі сторін договору настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦКУ, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У порушення зазначених норм закону та умов договору поставки № 41 від 17.02.2014 р., відповідач зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості.

Наведені докази і доводи свідчать про те, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "АГ СТАЛЬ", м. Маріуполь в односторонньому порядку протиправно відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань за умовами договору поставки № 41 від 17.02.2014 р. і не бажає добровільно сплачувати борг.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 212 760, 95 грн., яка складається з основного боргу у розмірі - 208 462, 47 грн., 3% річних в сумі 667, 20 грн., витрат від інфляції в розмірі 3 631, 28 грн.

Факт порушення відповідачем умов договору поставки № 41 від 17.02.2014 р., а також факт заборгованості за даним договором, підтверджується матеріалами справи.

Відповідач в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував. На адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому він просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Заперечення відповідача суд до уваги не приймає, так як вони були повністю спростовані належними доказами наданими до суду позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі позивачем були підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані докази, суд задовольняє позовні вимоги Приватного підприємства "Нігма", м. Кривий Ріг до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ СТАЛЬ", м. Маріуполь про стягнення заборгованості в розмірі 212 760, 95 грн. за договором поставки № 41 від 17.02.2014 р., яка складається з основного боргу у розмірі - 208 462, 47 грн., 3% річних в сумі 667, 20 грн., витрат від інфляції в розмірі 3 631, 28 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подасться до суду; ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 2 % від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається повністю на відповідача, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства "Нігма", м. Кривий Ріг до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ СТАЛЬ", м. Маріуполь задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГ СТАЛЬ» (юридична адреса: 87524, м. Маріуполь, вул. Сеченова, буд. 6З-а, Поштова адреса: 01024, м. Київ, пров. І.Козловського, 4, оф. 1, Код ) на користь Приватного підприємства «Нігма»( Юридична адреса: 50006, м. Кривий Ріг, вул. Косіора, 4/38, Поштова адреса: 53032, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Вільне, ст. Червоний Шахтар, буд. 1, ) - суму основного боргу у розмірі - 208 462 (двісті вісім тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 47 коп., 3% річних в сумі 667 (шістсот шістдесят сім) грн. 20 коп., витрати від інфляції в сумі 3 631 (три тисячі шістсот тридцять одна) грн. 28 коп. та суму судового збору у розмірі 4 255 (чотири тисячі двісті п'ятдесят п'ять) грн. 20 коп.

Видати наказ.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 24.03.2015 р.