РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2015 р. Справа № 918/1799/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Крейбух О.Г. ,

судді Юрчук М.І.

при секретарі судового засідання Лелех І.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - Поронюк В.Я. довіреність № 14-182 від 15.07.2014р.

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Рівненської області від 28.01.2015 р. у справі № 918/1799/14 (суддя Марач В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Теплосервіс" Дубровицької районної ради

про стягнення в сумі 154 946 грн. 66 коп.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 154946,66 грн. з яких: основний борг у розмірі 121237,19 грн., пеню у розмірі 8913,45 грн., інфляційні втрати у розмірі 20040,77 грн., 3% річних у розмірі 4755,25 грн. та судові витрати.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 28.01.2015 року (суддя Марач В.В.) у справі №918/1799/14 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині відмови у стягненні пені, інфляційних втрат та 3% річних. В цій частині апелянт просить прийняти нове рішення, про задоволення позову, а в іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду від 05.03.2015р. поновлено пропущений строк на оскарження рішення в апеляційному порядку, подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 26.03.2015 р.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує її доводи, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення (вх. № 7396/15 від 23.03.2015р.).

Відповідач подав заяву про розгляд справи без участі його представника (вх. № 7394/15 від 23.03.2015р.).

Присутній в судовому засіданні 26.03.2015 року представник позивача апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених у ній, надав усні пояснення.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 28.12.2012р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним підприємством "Теплосервіс" Дубровицької районної ради (покупець) укладено договір №13/2546-ТЕ-28 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти, використати виключно для виробництва теплової енергії яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) та оплачувати газ на умовах даного договору /а.с. 12-17/

Згідно з п. 2.1 Договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 180 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.).

За умовами п. 5.2 визначено, що ціна за 1000 куб.м природного газу становить з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу встановлена у розмірі 1309,20 грн. із ПДВ.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п. 7.1. договору).

Згідно з п. 7.2. Договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк дії договору поставки природного газу встановлений з моменту підписання договору сторонами і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11.1. договору).

Позивачем протягом січня-квітня та жовтня-грудня 2013 році було поставлено природний газ в об'ємі 92.604 тис.куб.м. на загальну суму 121237,19 грн. з урахуванням вартості його транспортування, що підтверджується підписаними сторонами актами прийому-передачі природного газу від 28.10.2013р. на суму 25783,39 грн., від 28.10.2013р. на суму 22536,58 грн., від 28.10.2013р. на суму 25268,88 грн., від 28.10.2013р. на суму 6086,46 грн., від 30.11.2013 р. на суму 14392,04 грн., від 31.12.2013 р. на суму 27169,84 грн., /а.с. 19 - 27/.

Однак, Комунальне підприємство "Теплосервіс" у порушення своїх зобов'язань не розрахувалося за поставлений природний газ у строки, передбачені договором купівлі-продажу природного газу.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст.ст. 611, 625 ЦК України, п. 7.2. Договору №13/2546-ТЕ-28 від 28.12.2012р. та враховуючи порушення комунальним підприємством "Теплосервіс" Дубровицької районної ради термінів виконання грошових зобов'язань, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 8913,45., інфляційні втрати в розмірі 20040,77 грн. та 3% річних в розмірі 4755,25 грн. /а.с. 2-11/.

Матеріалами справи підтверджено, що 17.10.2014 р. між сторонами, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та енергоефективності Рівненської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Дубровицької районної державної адміністрації, Дубровицькою районною державною адміністрацією укладено договір №846/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. № 30.

Положеннями пункту 9 договору про організацію взаєморозрахунків передбачено, що Комунальне підприємство "Теплосервіс" Дубровицької районної ради перераховує на рахунок Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" кошти у сумі 121237,19 грн., у тому числі податок на додану вартість 20206,20 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 28.12.2012 року №13/2546-ТЕ-28 за 2013 рік.

З метою виконання договору сторони зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перераховувати кошти наступній стороні (п.п. 2,3 п. 12 Договору № 846/30 від 17.10.2014р.)

На підставі поданих до матеріалів справи доказів судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов пункту 9 договору про організацію взаєморозрахунків відповідачем було перераховано на рахунок НАК "Нафтогаз України" заборгованість за спожитий природний газ у 2013 році згідно з договором № 13/2546-ТЕ-28 від 28.12.2012р., що підтверджується копією платіжного доручення № 102 від 20.11.2014р. /а.с. 102/.

Господарським судом першої інстанції встановлено, що станом на дату подання позову (11.12.2014 р. згідно поштового штемпеля на конверті), відповідач не мав заборгованості перед позивачем за поставлений по договору № 13/2546-ТЕ-28 природний газ.

Станом на час подання позову, заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 121237,19 грн., не існувало, позовні вимоги у частині стягнення 121237,19 грн. основного боргу заявлені безпідставно, тому задоволенню не підлягають.

Щодо висновків місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні з відповідача нарахованих позивачем на суму боргу пені за період за період з 14.02.2013р. по 13.07.2014р., інфляційних втрат за період з лютого 2013р. по вересень 2014р.та 3 % річних за період 14.02.2013р. по 16.10.2014р., слід зазначити наступне.

Порушенням зобов'язання відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом приписів статті 614 названого кодексу особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності) якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, для застосування санкцій, передбачених пунктом 7.2. договору купівлі-продажу природного газу, та наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до пункту 17 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 року у справах № 5011-1/1043-2012-42/528-2012 та № 5011-35/1533-2012-19/522-2012 та від 30.09.2014 року у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012.

Відповідно до ст.111-12 ГПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Станом на дату прийняття рішення по даній справі, позивач, в якості підстави своїх вимог про стягнення з відповідача заборгованості вказує на порушення відповідачем зобов'язань по Договору №13/2546-ТЕ-28, умови якого, в частині порядку і строків проведення розрахунків за природний газ на суму 121237,19 грн. були сторонами змінені у Договорі №846/30 від 17.10.2014р.

Доказів порушення відповідачем умов договору №846/30 від 17.10.2014р. в частині проведення з позивачем розрахунків на суму 121237,19 грн. суду не надано.

Укладання договорів про проведення взаєморозрахунків за рахунок субвенцій з державного бюджету в силу вимог чинного законодавства є диспозитивним правом його учасників.

Таким чином, підписавши багатосторонній договір №846/30 від 17.10.2014р. про організацію взаєморозрахунків, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений на суму 121237,19 грн. по Договору №13/2546-ТЕ-28, а тому у позивача відсутні підстави для стягнення пені, а також застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України (3% річних та збитків від інфляції), оскільки для застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання, необхідно, щоб оплата 121237,19 грн. була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, у пункті 13 якого сторони визначили що вони несуть відповідальність за невиконання своїх зобов'язань за договорами відповідно до законодавства, а пунктом 17 засвідчили, що після виконання договору, сторони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Рівненської області від 28.01.2015 року у справі №918/1799/14 прийняте на підставі матеріалів справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а відтак, не є такими, що можуть бути підставою згідно зі ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги згідно зі ст.49 ГПК України покладається на позивача/скаржника у зв'язку із відмовою у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 28.01.2015 року у справі №918/1799/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 918/1799/14 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.