КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. Справа№ 910/25381/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н б/д (вх. №09-08.1/1842/15 від 18.02.2015 року) товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 року

у справі № 910/25381/14 (суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Прокурора Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у м. Києві

до товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача, товариство з обмеженою відповідальністю «Екотехсервіс»

про стягнення 138 252,02 грн

за участю представників:

від прокуратури: Левицька Н. В., посвідчення №002805 від 05.09.2012 року,

від позивача: Кульчіцька О.М., довіреність №276-07/09 від 03.02.2015 року,

від відповідача: Калініченко М.В., довіреність б/н від 09.02.2015 року,

від третьої особи: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

12.11.2014 року прокурор Святошинського району міста Києва звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у м. Києві (позивач у справі) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К» (відповідач у справі, апелянт) про стягнення 138 252,02 грн збитків, заподіяних державі викидом забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного на те дозволу (а.с.6-17).

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що відповідач, в порушення положень ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», за період з 05.08.2013 року по 21.03.2014 року здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без відповідного на те дозволу, що встановлено за результатами проведеної з 18.03.2014 року по 31.03.2014 року планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Автобудкомплекс-К». Такими діями, як стверджує прокурор, відповідач заподіяв державі збитків у розмірі 138 252,02 грн, які мають бути ним відшкодовані відповідно до Закону України «Про охорону атмосферного повітря», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст. 1166 ЦК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К» в доход Державного бюджету України та міського бюджету міста Києва шкоду завдану порушенням вимог законодавства про охорону атмосферного повітря у розмірі 138 252,02 грн. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К» в доход Державного бюджету України 2 765,03 грн судового збору (а.с. 181-190).

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що прокурором належними та допустимими доказами доведено факт порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, зокрема, факт викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря у період з 05.08.2013 року по 21.03.2014 року без відповідного дозволу та завдання цим збитків державі у розмірі 138 252,02 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, товариство з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К», надіслав апеляційну скаргу (вх. №09-8.1/1842/15 від 18.02.2015 року), в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 року у справі №910/25381/14 в повному обсязі та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушені норми матеріального та процесуального права. Апелянт, посилаючись на укладений між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Екотехсервіс» договір на виконання робіт від 16.05.2013 року №51/13-О, стверджує, що заздалегідь подбав про продовження строку дії дозволу на здійснення викидів, вжив всіх необхідних заходів для своєчасного отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а тому в його діях відсутня вина, як одна із необхідних складових для виникнення цивільно-правової відповідальності.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2015 року поновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято до провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 року у справі №910/25381/14 та призначено розгляд справи у судовому засіданні на 23.03.2015 року.

16.03.2015 року через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від прокуратури Святошинського району міста Києва надійшов відзив №(10-58)1904 від 10.03.2015 року (вх. №09-12/253/15) на апеляційну скаргу, в якому прокурор не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, просить суд апеляційної інстанції залишити без змін рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 року, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання 23.03.2015 року представники третьої особи не з'явились, про причини неявки товариство з обмеженою відповідальністю «Екотехсервіс» не повідомило, письмових пояснень по суті спору та по суті вимог апеляційної скарги не надало, хоча про дату, час та місце розгляду справи №910/25381/14 третя особа повідомлена належним чином.

У судовому засіданні 23.03.2015 року представник апелянта заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю представників товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехсервіс».

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, неподання витребуваних доказів.

Враховуючи присутність у судовому засіданні 23.03.2015 року прокурора та уповноважених представників позивача та відповідача, відсутність будь-яких клопотань від товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехсервіс» про відкладення розгляду справи, відсутність заяв, в яких би третя особа посилалась на намір представити додаткові докази, що мають значення для вирішення спору у даній справі і які не були подані суду першої інстанції з незалежних від нього причин, колегія суддів вважає, що нез'явлення третьої особи у судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, а тому вважає за можливе розглянути справу за участю присутніх представників сторін та прокурора, за наявними в ній матеріалами, і відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 23.03.2015 року представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/25381/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні 23.03.2015 року просили апеляційний господарський суд рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 року у справі №910/25381/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К» без задоволення.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, встановила наступне.

У період з 18.03.2014 року по 31.03.2014 року на підставі наказу Державної екологічної інспекції у м. Києві №320 від 18.03.2014 року та направлення на перевірку №572 від 18.03.2014 року, державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища м. Києва Корольовим М.Ю., Семеновим О.Д., в присутності директора відповідача Кобиляна В.В., проведена планова перевірка дотримання товариством з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К» вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За результатами проведеної перевірки був складений акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №04/637а, в якому зафіксовано факт порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, а саме встановлено, що підприємство здійснювало викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без дозволу з 05.08.2013 року по 21.03.2014 року, що є порушенням ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (а.с. 20-32).

Складений акт підписаний директором відповідача Кобиляном В.В. та головним інженером Головачем М.В. без зауважень та заперечень щодо порядку проведення перевірки та складання Акту.

За результатами перевірки складено протокол №004303 від 31.03.2014 року про адміністративне правопорушення (а.с.33), на підставі якого постановою Державної екологічної інспекції у м. Києві від 07.04.2014 року №004303 (а.с.34) на головного інженера ТОВ «Автобудкомплекс-К» Головача М.В. накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.74 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Накладений штраф сплачений Головачем М.В., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с.35).

03.04.2014 року Державною екологічною інспекцією у м. Києві вчинено припис №04/273п, яким відповідача зобов'язано отримати висновок державної екологічної експертизи до 05.05.2014 року та надати до 10.04.2014 року до Державної екологічної інспекції у м. Києві довідку погодинної роботи джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з 05.08.2013 року по 21.03.2014 року (а.с. 36-37).

Згідно із статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» передбачено, що атмосферне повітря - життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень; викид це надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин.

Як визначено ст. 10 вказаного Закону підприємства, установи, організації та громадяни-суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин, вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів.

Частиною 6 ст.11 Закону встановлено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. При цьому, до першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування.

Відповідно до п.п.2, 3 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 13.03.2002 року (далі - Порядок), передбачено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну. Дозвіл видається суб'єкту господарювання за формою, встановленою Мінприроди. Дозвіл видається безоплатно на строк не менш як п'ять років: суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до першої групи, - Мінприроди за погодженням з Держсанепідслужбою; суб'єкту господарювання, об'єкт якого відповідно до законодавства належить до другої або третьої групи, - обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища через дозвільні центри за погодженням з територіальними органами Держсанепідслужби.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що за відповідачем закріплене право здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами виключно на підставі дозволу.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачу Державним управлінням охорони навколишнього середовища в м. Києві був виданий дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, строк дії якого закінчився 05.08.2013 року.

Новий дозвіл № -10040 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами ТОВ «Автобудкомплекс-К» було отримано 21.03.2014 року строком на п'ять років до 21.03.2019 року (а.с. 111).

Таким чином, після закінчення 05.08.2013 року строку дії попереднього дозволу, відповідач в порушення вимог чинного законодавства здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу до 21.03.2014 року, що підтверджено актом перевірки № 04/637а та не спростовано відповідачем під час розгляду справи.

Статтями 33 та 34 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» встановлено, що особи, винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону, несуть відповідальність згідно з законом. Шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених цим Законом.

У відповідності до ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю, яка є видом цивільно-правової відповідальності.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що при вирішенні спору про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, слід виходити з презумпції вини правопорушника. Відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Так, заперечуючи проти позовних вимог, ТОВ «Автобудкомплекс-К» вказує на відсутність в його діях вини, оскільки відповідач 16.05.2013 року уклав з ТОВ «Екотехсервіс» договір №51/13-О на виконання робіт, необхідних для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а отже вжив всіх залежних від нього заходів щодо отримання відповідного дозволу. Апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі доводи є безпідставними та не доводять відсутність підстав для покладення відповідальності на ТОВ «Автобудкомплекс-К» з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зі змісту Листа Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №1127/11/10-09 від 30.01.2009 року вбачається, що суб'єкт господарювання повинен заздалегідь подбати про продовження строку дії дозволу на здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Якщо особа цього не зробила, то це означає, що вона не вжила всіх необхідних заходів для дотримання вимог чинного законодавства, що дає підстави говорити про її поведінку як винну.

Як передбачено п. 4 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 13.03.2002 року, суб'єкт господарювання для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, серед іншого, готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин; проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання; проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони; тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Автобудкомплекс-К» (замовник за договором, відповідач у справі) та ТОВ «Екотехсервіс» (виконавець за договором, третя особа у справі) був укладений договір №51/13-О від 16.05.2013 року на виконання робіт, відповідно до п. 1.1 якого замовник доручив, а виконавець зобов'язався виконати роботи на інвентаризацію викидів в атмосферне повітря, розробку документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів від виробничого майданчика, розташованого у місті Києві, по вул. Святошинська, 34 (57 джерел викиду) за матеріалами інвентаризації та надати замовнику технічну документацію, що регламентовано постановою КМУ від 13.03.02. № 302 та наказом Міністерства охорони НПС України від 09.03.05. № 108.

Згідно п. п. 5, 6 Порядку суб'єкт господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, для отримання дозволу подає Мінприроди, а суб'єкт господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, - дозвільному центру у письмовій та в електронній формі документи, підготовлені відповідно до затвердженої Мінприроди Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій. Мінприроди та дозвільні центри передають Держсанепідслужбі, її територіальним органам відповідно заяву та документи на отримання дозволу. Держсанепідслужба, її територіальні органи протягом 15 календарних днів з дати надходження документів приймають рішення щодо можливості/неможливості видачі дозволу, яке надсилається Мінприроди та дозвільним центрам відповідно.

Згідно письмових пояснень позивача та наявних документів у справі (лист №01-405 від 04.07.2013 року а.с. 92) судом вірно встановлено, що звіт з інвентаризації викидів було подано на реєстрацію до Управління екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) листом лише 26.07.2013 року, що підтверджується відміткою на реєстраційному штампі Управління при отриманні даного листа.

Однак, у зв'язку з невідповідностями поданого звіту вимогам законодавства, він не був зареєстрований у встановленому законом порядку і був повернутий для усунення недоліків, які були вказані у листі Управління екології та охорони природних ресурсів №064-12777 від 23.09.2013 року (а.с. 93-94).

Після усунення всіх невідповідностей, Управління екології та природних ресурсів Департаменту міського благоустрою та збереження природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради здійснило реєстрацію звіту і направило відповідачу лист про це лише 22.01.2014 року (а.с. 102).

Колегія суддів звертає увагу, що саме на ТОВ «Автобудкомплекс-К» покладений обов'язок з належного оформлення відповідних документів, їх своєчасного подання до відповідних державних органів з метою вчасного отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Наявність невідповідностей у складеному звіті з інвентаризації викидів забруднюючих речовин, свідчать про те, що строки для отримання дозволу були пропущені саме у зв'язку з поданням ТОВ «Автобудкомплекс-К» неналежним чином оформлених документів, подання їх 26.07.2013 року (тобто лише за 10 днів до закінчення строку дії попереднього дозволу, в той час, як згідно п. 6 Порядку дозвільним органам для прийняття рішення щодо можливості/неможливості видачі дозволу надано 15 календарних днів з дати надходження документів), що унеможливило вчасно усунути відповідачем вказані недоліки та направити відповідні документи для отримання дозволу ще до закінчення строку дії попереднього дозволу.

Відтак, вказані ТОВ «Автобудкомплекс-К» обставини, не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності відповідача за завдану ним шкоду навколишньому природному середовищу, в факт укладення договору на виготовлення документації та отримання дозволу з третьою особою не може свідчити про вжиття відповідачем всіх необхідних заходів для дотримання вимог чинного законодавства, що в свою чергу дає підстави характеризувати поведінку ТОВ «Автобудкомплекс-К» як винну.

Оскільки відповідачем не вжито всіх належних заходів для своєчасного отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини ТОВ «Автобудкомплекс-К» в порушенні законодавства України про охорону атмосферного повітря.

Беручи до уваги доведеність вчинення ТОВ «Автобудкомплекс-К» протиправного діяння, що підтверджується Актом перевірки №04/637а, який згідно п.1.4. Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затверджений Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року № 464 є носієм доказової інформації про виявлені порушення, і враховуючи, що це діяння з вини відповідача спричинило шкоду навколишньому природному середовищу, судова колегія Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про існування підстав для відповідальності ТОВ «Автобудкомплекс-К».

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання (юридичних і фізичних осіб) визначений у Методиці розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 639 від 10.12.08.

При цьому, п.п. 2.1.2, 2.7.1 Методики встановлено, що наднормативними викидами вважаються зокрема, викиди забруднюючих речовин на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства і розрахункові методи визначення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та об'ємної витрати газопилового потоку застосовуються, зокрема у випадках викиду забруднюючих речовин від джерел викидів, які здійснюються без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання.

Згідно п. 4.1 Методики розмір відшкодування збитків за наднормативний викид однієї тонни забруднюючої речовини в атмосферне повітря розраховується на основі розміру мінімальної заробітної плати, установленої на час виявлення порушення, помноженої на коефіцієнт 1,1, з урахуванням регулювальних коефіцієнтів (додатки 1,2) і показника відносної небезпечності кожної забруднюючої речовини. Розмір збитків розраховується за формулою:

З = mi х 1.1П х Аі х Кт х Кзі.

Загальний розмір відшкодування збитків розраховується як сума розмірів збитків за наднормативний викид в атмосферне повітря кожної забруднюючої речовини.

У п. 4 Оглядового листа № 01-06/20/2014 від 14.01.2014 року Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків» зазначено, що збитки, завдані державі внаслідок порушення приписів законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягають відшкодуванню за весь час роботи стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності відповідного дозволу.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що позивачем вірно здійснено розрахунок збитків, які заподіяні державі в результаті здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарного джерела викиду без дозволу за період з 05.08.2013 року по 21.03.2014 року і які складають 138 252,02 грн. Жодних зауважень щодо методики чи розміру нарахованих збитків відповідачем до матеріалів справи надано не було, як і не було надано власного контррозрахунку.

Відтак, з урахуванням вимог ст. 42 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», ст. ст. 29, 69 Бюджетного кодексу України, Київський апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про стягнення з відповідача завданої ним шкоди навколишньому природному середовищу до Державного бюджету України (в розмірі 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища) та міського бюджету міста Києва (в розмірі 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища).

Враховуючи наведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, тому рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 року у справі №910/25381/14 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення не має.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладаються на відповідача у справі (апелянта).

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу (вх. №09-08.1/1842/15 від 18.02.2015 року) товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 року у справі №910/25381/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 року у справі № 910/25381/14 залишити без змін.

3. Справу №910/25381/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

В.Г. Суховий