ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" березня 2015 р.Справа № 924/328/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Вибодовський О.Д., розглянувши матеріали справи

За позовом: Приватного підприємства "ВІТ-СЕРВІС", м.Кам'янець-Подільський

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Кам'янець-подільський

про стягнення суми 15 604,39 грн., з якої 11 293,70 грн. основного бору, 1 119,53 грн. 3% річних, 3 191,16 грн. інфляційних втрат

Представники сторін:

Від позивача: не з"явився

Від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Позивач звернувся з позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 15 604,39 грн., з якої 11 293,70 грн. основного бору, 1 119,53 грн. 3% річних, 3 191,16 грн. інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем умов поставки офсетного паперу згідно накладних №7 від 19.04.2011р., №8 від 21.04.2011р., №11 від 18.05.2011р., №15 від 22.06.2011р., №17 від 23.08.2011р., №18 від 08.09.2011р., №19 від 12.09.2011р., №20 від 12.09.2011р., №01 від 13.01.2011р.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, однак у попередньому засіданні суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі обгрунтовуючи наявними в матеріалах доказами.

Крім цього, додатково супровідним листом 24.03.2015р. надав суду копії банківських виписок та копію накладної на повернення товару №ВП-0000001 від 30.01.2013р., які долучені до матеріалів справи.

В судові засідання від 05.03.2015р. та 16.03.2015р. відповідач за викликом не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, вимог зазначених ухвал суду не виконав, доказів поважності причин неявки суду не повідомив та відзиву на позов не надав.

Неявка в судове засідання господарського суду представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті та не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки. Тому, для уникнення зловживання правом з боку відповідача, враховуючи, що судом вжито всіх заходів щодо належного повідомлення відповідача про слухання справи в суді, суд вважає за необхідне розглянути дану справу по суті, на підставі до ст. 75 ГПК України за наявними у ній документами.

Суд, оцінивши подані сторонами по справі докази вважає за можливе прийняти рішення по суті.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне:

Згідно усної домовленості між сторонами в період з 19 квітня 2011 року до 13.01.2012 року ПП «Віт-Сервіс», м.Кам'янець-Подільський (надалі позивач) передав, а ФОП «ОСОБА_1», м.Кам'янець-Подільський (надалі відповідач) прийняв у власність папір офсетний на загальну суму 90 894, 14 грн. в т.ч. ПДВ., що підтверджується видатковими накладними №7 від 19.04.2011року; №8 від 21.04.2011року; №11 від 18.05.2011 року; №15 від 22.06.2011 року; №17 від 23.08.2011 року; №18 від 08.09.2011 року; №19 від 12.09.2011 року; №20 від 12.09.2011 року; №01 від 13.01.2011 року.

06.09.2012 року позивачем було направлено відповідачу претензію з вимогою розрахуватися за поставлений товар, однак відповідач проігнорував дану претензію та провів розрахунки за отриманий товар не у встановлений строк та не у повному обсязі. Зокрема, на протязі 2011 - 2012 року відповідачем було частково проведено оплату придбаного товару, всього на загальну суму 52 752, 44 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями банківських виписок.

30.01.2013року відповідачем було повернено папір на суму 27488,00 грн., що підтверджується видатковою накладною про повернення №ВП-0000001.

Також, 12.11.2014 року позивач передав, а відповідач отримав папір на суму 1640, 00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1 від 12.11.2014 року.

14.11.2014 року між позивачем та відповідачем було проведено звірку взаєморозрахунків, згідно якої відповідач підтвердив наявність заборгованості станом на 14.11.2014 року у розмірі 12293, 70 грн. Після звірки розрахунків відповідачем 04.12.2014 року було перераховано ще 1000 грн., внаслідок чого станом на момент подання даної позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем за придбаний папір становить 11 293, 70 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку позивачем додатково нараховано відповідачу 3191,16грн. - інфляційних втрат за період з 01.10.2012р. по 01.02.2015р. та 1119,53грн. - 3% річних за період з 14.09.2012р. по 01.02.2015р., посилаючись на ст.625 ЦК України.

Станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить в сумі 15 604,39 грн., з якої 11 293,70 грн. основного бору, 1 119,53 грн. 3% річних, 3 191,16 грн. інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем умов поставки офсетного паперу.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності судом враховується наступне:

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач передав відповідачеві товар за видатковими накладними. Оскільки в накладних відображена ціна товару та відсутні будь-які відмітки про передачу товару на підставі зобов'язань не пов'язаних з купівлею-продажем суд виходить з того, що передача товару відбулась на підставі усної угоди купівлі-продажу.

Відповідно до п.1 ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав в повній мірі належним чином зобов'язань по оплаті за отриманий товар.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 11 293,70грн. основного боргу відповідають нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи, підтверджено належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом.

А тому, правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 119,53 грн. 3% річних, 3 191,16 грн. інфляційних втрат, що підтверджується доданими до матеріалів справи розрахунками.

Відповідно до ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Таким чином, враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позов про стягнення 15 604,39грн., з якої 11 293,70грн. основного бору, 1 119,53 грн. 3% річних, 3 191,16 грн. інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем умов поставки офсетного паперу, обґрунтований, підтверджений належними у справі доказами та підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код: НОМЕР_1) на користь Приватного підприємства "ВІТ-СЕРВІС", (м.Кам'янець-подільський, вул.Розвадовського, 5, кв.70 код: 37050007), 11 293,70грн. (одинадцять тисяч, двісті дев"яносто три гривні, 70коп.) - основного боргу, 1 119,53 грн. (одну тисячу сто дев"ятнадцять гривень, 53коп.) - 3% річних, 3 191,16 грн. (три тисячі, сто дев"яносто одну гривню, 16коп.) - інфляційних втрат та 1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень, 00коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу 32300, м. Кам'янець-Подільський, вул. Розводовського 5, кв. 70

3 - відповідачу 32300, АДРЕСА_1.