ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа № 922/5153/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача - Дьяченко О.В. (дов. №48 від 22.12.2014 р.)

відповідача - Корнієнко В.О. (дов. №8 від 04.03.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №894Х/1-8) на рішення господарського суду Харківської області від 22 грудня 2014 року у справі

за позовом Приватного підприємства "Транс Петроль", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Східно-Український Банк "Грант", м. Харків

про визнання недійсним кредитного договору в частині третейського застереження

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПП "Транс Петроль", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ПАТ "Східно-Український Банк "Грант", в якому просив визнати недійсним кредитний договір №5-12-51479/від31 від 11.07.2012 р. в частині третейського застереження.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.12.2014 р. у справі №922/5153/14 (суддя Калініченко Н.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення прийнято за відсутності всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що волевиявлення позивача під час укладення спірного договору було вільним і відповідало внутрішній волі сторін, а зазначені апелянтом в обґрунтування позовної заяви обставини є хибними, необґрунтованими та такими, що не належать до істотних умов договору, не мають істотного значення для договору, і тому не можуть бути підставою для визнання кредитного договору в частині третейського застереження недійсним. Просить рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши в судовому засіданні уповноважених представників сторін, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2012 р. між ПАТ "Східно-Український Банк "Грант" (банк) та ПП "Транс Петроль" (позичальник) було укладено кредитний договір №5-12-51479/від31, згідно умов якого (з врахуванням додаткових угод до нього: № 1 від 27.07.2012 р., №2 від 09.08.2012 р., №3 від 26.09.2012 р., №4 від 11.10.2012 р., №5 від 24.06.2014 р.), банк зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 637 500,00 євро на термін до 30 грудня 2015 року на придбання автомобілів DAF XF 105.410 у кількості тринадцяти одиниць, DAF XF 105.460 у кількості десяти одиниць зі сплатою за користування кредитними коштами 14% річних в період з 26.07.2012 р. по 23.06.2014 р., 12% річних в період з 24.06.2014 р. по 30.12.2015 р., а при простроченні повернення кредитних коштів - 24% річних. Позичальник, в свою чергу, зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого ним кредиту, а також сплатити відповідні проценти і виконати всі інші зобов'язання за цим договором.

Пунктом 7.4 договору сторони погодили, що усі спори та розбіжності, що виникають між сторонами за цим договором, підлягають врегулюванню шляхом взаємних консультацій та переговорів. У разі, якщо сторони не зможуть дійти згоди зі спірних питань шляхом переговорів, то такий спір підлягає передачі на розгляд Харківському обласному постійно діючому третейському суду, місцезнаходження якого: м. Харків, вул. Новгородська, б. 3, у відповідності до вимог його Регламенту та чинного законодавства України. Сторони згодні з тим, що в процесі розгляду та вирішення спору буде застосовуватися Регламент Харківського обласного постійно діючого третейського суду. Сторони домовились, що розгляд спорів в Харківському обласному постійно діючому третейському суді підлягає вирішенню третейським суддею за вибором сторін одноособово, а у випадку не досягнення згоди - за призначенням голови Харківського обласного постійно діючого третейського суду. Сторони домовились, що цей пункт договору є третейським застереженням.

В пункті 7.1.2 договору, позичальник підтвердив, що він, зокрема,: здатний виконувати умови даного договору; даний договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов'язковими для нього; володіє всіма необхідними документами для оформлення та підписання даного договору; відсутні будь-які перешкоди для укладення та виконання договору на день його підписання; обізнаний та повністю розуміє всі умови цього договору, свої права і обов'язки за цим договором і погоджується з ними; даний договір підписаний з боку позичальника уповноваженою на те особою і підписання даного договору не є перевищенням її повноважень та укладання цього договору не потребує узгодження з третіми особами.

Відповідно до п. 7.10 договору - договір сторонами прочитаний, відповідає їх намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчується підписами сторін, які діють у повній відповідності з наданими їм повноваженнями та повним розумінням предмета та змісту договору.

Кредитний договір підписано та укладено з боку позичальника - директором ПП "Транс Петроль" Савченко В.І., який діяв на підставі статуту підприємства, та скріплено печаткою підприємства, з боку банку - виконуючим обов'язки начальником відділення № 31 відповідача Алоєвою Є.В., яка діяла за дорученням № 463 від 02.07.2012 р. та скріплено печаткою.

Вважаючи, що кредитний договір №5-12-51479/від31 від 11.07.2012 р. в частині третейського застереження не відповідає дійсному волевиявленню позичальника ПП "Транс Петроль" звернулось до господарського суду Харківської області позовом про визнання даного договору в частині третейського застереження недійсним.

В обґрунтування позову ПП "Транс Петроль" зазначає, що третейське застереження, викладене відповідачем у кредитному договорі , №5-12-51479/від31 від 11.07.2012 р. не містить всіх істотних умов, встановлених для третейської угоди, отже не відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про третейські суди" що є безумовною підставою для визнання третейської угоди недійсною.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, такими, що ґрунтуються на довільному тлумаченні норм закону, спростованими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 229 Цивільного кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України також передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Предметом розгляду у даній справі є третейське застереження.

Статтею 2 Закону України "Про третейські суди" визначено, що третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Згідно частини 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" - юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.01.2008 р. визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про третейські суди" (абзаци 1, 2, 5, 6 статті), третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. Третейська угоди має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладення угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України "Про третейські суди" якщо третейська угода укладена у вигляді третейського застереження, то вона вважається невід'ємною частиною угоди і щодо неї діють такі самі правила правонаступництва, що й до угоди в цілому.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, який зазначив, що волевиявлення сторін, зокрема позичальника, під час укладення кредитного договору було вільним і відповідало внутрішній волі сторін, а зазначені позивачем в обґрунтуванні позовної заяви обставини - кредитний договір в частині третейського застереження не відповідає дійсному волевиявленню позивача; внесення третейського застереження в кредитний договір сторонами не обговорювалось; керівник позивача за фахом не є юристом і практично не володіє українською мовою, є хибними, необґрунтованими та такими, що не належать до істотних умов, та не можуть бути підставою для визнання кредитного договору недійсним в частині третейського застереження.

Як вже зазначено вище, п. 7.4 договору сторонами узгоджено розгляд спорів, у разі якщо сторони за договором не можуть дійти згоди зі спірних питань шляхом переговорів, Харківським обласним постійно діючим третейським судом.

Таким чином, третейська угода між сторонами була укладена у вигляді третейського застереження.

Спірний кредитний договір містить всі істотні умови, дотримання яких є необхідним під час укладання третейської угоди, а саме: відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Кредитний договір, у якому міститься в тому числі п. 7.4, підписаний уповноваженими особами сторін, про що свідчать їх підписи на договорі. При цьому, після підписання оспорюванного кредитного договору (з врахуванням додаткових угод до договору, які ним також підписані) позивачем одержано кредит за договором (а. с. 61, 62).

Твердження апелянта на порушення відповідачем при укладенні кредитного договору вимог чинного законодавства щодо дотримання істотних умов договору та не з'ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, ґрунтуються на довільному тлумаченні позивачем норм права, що регулюють діяльність третейських судів, пунктів кредитного договору, що містять третейське застереження та намірів сторін тощо.

Як вірно зазначив господарський суд, за умовами кредитного договору у відповідача відсутнє зобов'язання щодо надання позивачу регламенту вказаного суду, відповідно до умов третейського застереження; сторони за взаємною згодою погодили, що в процесі розгляду та вирішення спору буде застосовуватися регламент Харківського обласного постійно діючого третейського суду. Обмін регламентами третейського суду сторони не погоджували. Норми статті 12 вказаного Закону, що передбачають регламент третейського суду як невід'ємну частину третейської угоди, також не визначають як підставу визнання недійсною третейської угоди (третейського застереження) відсутність (не передання) регламенту третейського суду стороні за договором.

Рекомендації постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків носять рекомендаційний характер, оскільки за своїм статусам вказана установа не наділена повноваженнями щодо тлумачення термінів Законів. Сама ж стаття 12 Закону України "Про третейські суд" чітко визначає вимоги, які ставляться законом відносно виду та форми третейського застереження та умови за якими третейська угода є недійсною.

У п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року №9 зазначено, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 Цивільного кодексу України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Апеляційні вимоги не підтверджені належними доказами, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для їх задоволення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2014 р. у справі №922/5153/14 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в зв'язку з чим, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 85, 91, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.12.2014 р. у справі №922/5153/14 залишити без змін.

Повна постанова складена 27.03.2015 р.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.