УХВАЛА

19.03.2015 Справа № 910/5681/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Агроекс"

до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк "

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна

про визнання виконавчого напису №73 таким, що не підлягає виконанню

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін: не викликались;

Обставини справи :

Товариство з обмеженою відповідальністю "СП Агроекс" звернулося до господарського суд м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк " про визнання виконавчого напису №73 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 13.03.2015 року порушено провадження у справі № 910/5681/15-г та призначено її розгляд на 01.04.2015 року.

12.03.2015 року через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною від 28.01.2015 року, зареєстрованого в реєстрі № 73 та який знаходиться на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Необхідність вжиття заходів до забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що при вчиненні приватним нотаріусом виконавчого напису на Договір застави № 06.301-72/242 від 15.10.2013 року (надалі - Договір застави), укладений між позивачем та відповідачем, ним не було додержано вимог щодо вчинення зазначених дій на підставі первинних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, а також не перевірено сам факт безспірності заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 06.10-15/11 від 09.10.2012 року (надалі - Кредитний договір), виконання якого забезпечувалося Договором застави щодо якого відкрито виконавче провадження згідно з постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України № 46373417 від 04.02.2015 року та на підставі якого відбувається стягнення 16 815 942,38 грн. заборгованості за Кредитним договором.

Розглянувши матеріали позову та оцінивши наведені позивачем обставини у якості підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. (ст. 67 Господарського процесуального кодексу України).

Як зазначено в п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно з п.1.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджуються безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що при вчиненні виконавчого напису від 28.01.2015 року, зареєстрованого в реєстрі № 73 безспірність заборгованості нотаріусом не було встановлено з дотриманням вимог передбачених чинним законодавством. Зокрема, як вбачається зі змісту вимоги від 05.12.2014 року вих. № 08.42-186/30429 про усунення порушень умов Кредитного договору відповідач зазначає, що заборгованість за вказаним договором становить 18 022 429,47 дол., хоча виконавчий напис вчинено на іншу суму, а саме 16 815 942,38 дол., стягнення якої наразі здійснюється на підставі постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України № 46373417 від 04.02.2015 року.

Позивач у заяві також вказує, що зазначений факт свідчить про розбіжності у нарахованій сумі заборгованості за Кредитним договором, яка не може вважатися безспірною.

Крім того, в обґрунтування заяви позивач посилається на те, що вчинення виконавчого напису здійснювалося не на підставі первинних документів, оформлених у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», таких як платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки.

З урахуванням викладеного, вжиття заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною від 28.01.2015 року, зареєстрованого в реєстрі № 73, є адекватним, розумним і співмірним заходом до забезпечення позову у розглядуваній справі та відповідає принципу забезпечення збалансованості інтересів відповідача та позивача у даному спорі.

З огляду на викладене, з метою запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача до вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Агроекс" про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити.

2. Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонтіївною від 28.01.2015 року, зареєстрованого в реєстрі № 73 та який знаходиться на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, щодо якого відкрито виконавче провадження на підставі постанови № 46373417 від 04.02.2015 року.

3. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 19.03.2015 року та є виконавчим документом у розумінні ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», яка підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 19.03.2016 року.

4. Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "СП Агроекс" (02156, м. Київ, вулиця Братиславська, будинок 6-А, ).

5. Боржником за даною ухвалою є: Державна виконавча служба України (04053, м. Київ, вулиця Артема, будинок 73, ).

Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена в порядку передбаченому господарським процесуальним кодексом України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Якименко М.М.