КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2015 р. Справа№ 927/550/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Корсакової Г.В.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання - Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Чернігівської області від 30.05.2013

у справі № 927/550/13 (суддя Кушнір І.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 9913,62 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3,

від відповідача: ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернулась до господарського суду Чернігівської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 9913,62 грн., в тому числі 4769,89 грн. основного боргу за поставлений на виконання договору від 01.01.2012 № 50 за накладною від 28.09.2012 № 9552 товар, 4769,89 грн. штрафу, 354,76 грн. пені, 19,08 грн. інфляційних.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 30.05.2013 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 4769,89 грн. основного боргу, 4769,89 грн. штрафу, 354,76 грн. пені, 19,08 грн. інфляційних, 1720,50 грн. на відшкодування судового збору та 250,00 грн. витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, а саме послуг адвоката.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Чернігівської області від 30.05.2013 скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 мотивовані тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповно з'ясованих обставин, що мають значення для справи та не доведеністю обставин справи. За твердженням скаржниці, матеріали справи не містять належних доказів поставки їй товару позивачем, оскільки підпис на накладній від 28.09.2012 № 9552 їй не належить. Крім того, скаржниця заявляє, що їй не було відомо про розгляд справи господарським судом Чернігівської області та прийняте рішення до відкриття виконавчого провадження.

У відзиві на скаргу Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 вимоги та доводи апеляційної скарги заперечила та просила залишити рішення господарського суду Чернігівської області від 30.05.2013 без змін, а скаргу без задоволення з огляду на її безпідставність.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2015 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 12.02.2015.

09.02.2015 через канцелярію суду надійшла заява позивача про розгляд справи за її відсутності.

Оскільки в судовому засіданні 12.02.2015 представник скаржника не зміг навести обставини укладення та виконання Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 договору від 01.01.2012 № 50, розгляд справи було відкладено на 04.03.2015, зобов'язано сторони надати письмові пояснення та докази на підтвердження викладених в них обставин, а також визнано обов'язковою явку в судове засідання представника позивача та особисту явку відповідача.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 справу № 927/550/13 за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 передано на розгляд колегії суддів у складі Хрипуна О.О. (головуючого), Корсакової Г.В., Станіка С.Р.

04.03.2015 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення представника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з приводу того, що, незважаючи на укладений з відповідачем договір, вона вже більш ніж два роки не здійснює підприємницької діяльності та, зважаючи на погане самопочуття немає можливості прибути в судове засідання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 розгляд справи було відкладено на 25.03.2015 у зв'язку з неявкою учасників судового процесу та клопотанням позивача про відкладення розгляду справи, повторно зобов'язано позивача надати письмові пояснення та забезпечити явку представника в судове засідання, повторно визнано явку представника позивача та особисто відповідача в судове засідання обов'язковою.

25.03.2015 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення позивача та клопотання представника відповідача про розгляд апеляційної скарги без участі ОСОБА_2 з огляду на її перебування на амбулаторному лікуванні в Бахмацькій ЦРЛ.

Беручи до уваги суть спору, матеріали справи та надані сторонами письмові пояснення, а також встановлені ст. 102 ГПК України строки розгляду апеляційних скарг, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності відповідача, врахувавши заявлене представником відповідача клопотання.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 104 ГПК України підставою для скасування рішення місцевого господарського суду є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином.

Стороною, не повідомленою належним чином про місце засідання суду, про що йдеться у п. 2 ч. 3 ст. 104 ГПК України, слід вважати сторону, стосовно якої судом першої інстанції не дотримано вимог статті 64 ГПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала надсилається за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала вручена їм належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала про порушення провадження у справі, як і інші процесуальні документи, які надсилались відповідачу за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві (АДРЕСА_1), повернулись до суду без вручення з відміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає.

Наявний в матеріалах справи витяг з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, наданий на запит суду 27.05.2013, підтверджує, що місцем проживання відповідача на час розгляду спору судом першої інстанції, було АДРЕСА_1. Сама відповідачка, у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, зазначає, що до 23.09.2014 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1, і саме за цією адресою нею була отримана позовна заява та ухвала господарського суду Чернігівської області від 10.04.2013 у справі № 925/459/13 про повернення позовної заяви за позовом ОСОБА_3

У пункті 3.9.1 постанови від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" Пленум Вищого господарського суду роз'яснив, що за змістом ст. 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За встановлених обставин, колегія суддів не може визнати неналежними дії суду, щодо повідомлення відповідача про судове засідання.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.01.2012 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 укладений договір поставки товару № 50, на умовах якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача товар, а відповідач зобов'язався прийняти цей товар і сплатити грошову суму (ціну) згідно накладних. Асортимент, кількість, ціна одиниці товару і загальна сума операції визначаються накладними, що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору покупець розраховується за одержаний товар шляхом переказу грошових коштів в національній валюті протягом трьох банківських днів з моменту його постачання.

Згідно п.п. 9.1 - 9.2 договору він розповсюджується на всі операції між сторонами протягом дії договору. Термін дії договору 12 місяців з 01 січня 2012 р. по 31 грудня 2012 р.

Факт укладення цього договору визнається обома сторонами спору.

Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем відповідно до умов договору від 01.01.2012 № 50 за накладною № 9552 від 28.09.2012 було поставлено відповідачу товар на загальну суму 4769,89 грн., який не був оплачений відповідачем.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на недоведеність факту поставки йому товару за вказаною накладною, оскільки підпис на ній, відповідачці не належить.

Критично оцінивши письмові пояснення сторін з приводу обставин укладення та виконання договору від 01.01.2012 № 50, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності, суд апеляційної інстанції встановив, що, незважаючи на твердження представника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про те, що вона вже більш ніж два роки не здійснює підприємницької діяльності та про відсутність будь-якого виконання укладеного з позивачем договору, у 2012 році відповідач отримала товар від позивача, поставлений на умовах договору від 01.01.2012 № 50, частково його повернула та оплатила, що підтверджується наданими позивачем копіями накладних та платіжних доручень з відміткою банку.

Дослідивши в судовому засіданні оригінали накладних, колегія суддів встановила, що всі вони містять схожий штамп, а підписи на них візуально не схожі на підпис Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на договорі від 01.01.2012 № 50, хоч і були оплачені відповідачем.

Досліджені судом в судовому засіданні докази підтверджують викладені позивачем обставини укладення та виконання сторонами договору від 01.01.2012 № 50, в тому числі в частині поставки товару за накладною № 9552 від 28.09.2012, спростовуючи твердження відповідача про відсутність будь-якого виконання договору.

Згідно з ч. 2 ст. 4-3 ГПК України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте відповідачем не було надано суду жодного доказу на спростування суми заборгованості. Доказів щодо погашення суми заборгованості відповідач суду також не надав. Відповідач в апеляційній скарзі заперечує свій підпис та штамп на накладній. Але ні відповідач в апеляційній скарзі, ні представник відповідача в письмових поясненнях, не спростовують факт поставки, хоч і не визнають його, тобто лише замовчують свою позицію з цього питання.

За встановлених обставин, колегія суддів відхиляє доводи скаржника та погоджується з висновком місцевого господарського суду про доведеність заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений відповідно до умов договору від 01.01.2012 № 50 за накладною № 9552 від 28.09.2012 товар на загальну суму 4769,89 грн.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відпоідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами п.п. 6.3 - 6.4 договору у разі прострочення сплати покупцем за договором, останній повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. За прострочення платежу покупцем понад 10 робочих днів, сплачується у розмірі 100% від неоплаченої суми.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 4769,89 грн. заборгованості, 4769,89 грн. штрафу, 354,76 грн. пеня за період 02.10.2012 по 31.03.2013, а також інфляційних за жовтень 2012 року - лютий 2013 року в сумі 19,08 грн.

Враховуючи, що до виникнення спору призвели неправильні дії відповідача, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України судового збору та відшкодування витрат позивача пов'язаних з оплатою правової допомоги - послуг адвоката при складанні позовної заяви, у розмірі 250 грн., що підтверджується договором № 002/13-гс про надання правової допомоги від 27.03.2013, копією свідоцтва № 698 про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанцією про прийняття коштів за виконані роботи згідно договору № 002/13-гс про надання правової допомоги від 27.03.2013 на суму 250 грн. та акт виконаних робіт ПД/002-13гс від 01.04.2013.

На думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог є законним, обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Чернігівської області від 30.05.2013 у справі № 927/550/13 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 30.05.2013 у справі № 927/550/13 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Г.В. Корсакова

С.Р. Станік