ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 911/3333/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: судді:Дроботова Т.Б., Алєєва І.В. (доповідач), Рогач Л.І.
за участю представників:
від позивача:Грищенко О.М., дов. б/н від 18.08.2014р.;
від відповідача 1:не з'явився;
від відповідача 2:Куманов В.В., дов. б/н від 18.04.2013р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р.
у справі господарського суду№911/3333/14 Київської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс"
до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"; 2.Товариства з додатковою відповідальністю "Мірний"
простягнення 29 993,23грн.
В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс", звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Товариства з додатковою відповідальністю "Мірний" про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за договором №ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012р., з урахуванням угоди №17-50/12 про заміну кредитора у зобов'язанні від 17.12.2012р., угоди №16-50/14 про заміну кредитора у зобов'язанні від 16.01.2014р. та договору поруки №14-04-2014-3 від 14.04.2014р., у розмірі 29 993,23грн., з яких: 10 580,11грн. - штрафу, 6 435,02грн. - пені, 12 870,08грн. - 30 % річних та 108,02грн. - інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Київської області від 09.10.2014р. у справі 911/3333/14 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 6226,84грн. - пені, 12 487,81грн. - 30 % річних, 108,02грн. - інфляційних втрат, 10 580,11грн. - штрафу. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. у справі №911/3333/14 вищезазначене судове рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс", з прийнятою постановою апеляційної інстанції не погодився та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову апеляційної інстанції та залишити без змін судове рішення місцевого господарського суду.

Обґрунтовуючи підстави звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.03.2015р. зазначена касаційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду.

У письмовому відзиві на касаційну скаргу відповідач просив оскаржувану постанову апеляційної інстанції залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

В призначеному судовому засіданні касаційної інстанції 31.03.2015р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" підтримав вимоги касаційної скарги, представник Товариства з додатковою відповідальністю "Мірний" заперечував проти її задоволення. Товариство з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" уповноваженого представника не направило. Явка не визнавалась обов'язковою.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, проаналізувавши доводи з цього приводу, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 13.04.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАТ-Агро" (продавець) та Товариством з додатковою відповідальністю "Мірний" (покупець) укладений договір купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу №ТАТ 09/2012, відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити покупцю товар (засоби захисту рослин, та/або мікродобрива, та/або міндобрива, та/або насіння) а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість.

На виконання умов вищезазначеного договору продавець передав, а покупець отримав товар та частково розрахувався за нього, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед продавцем у розмірі 52 900,56грн.

07.08.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тат-Агро" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімікат" (новий кредитор) укладено угоду №07/08-8 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), відповідно до умов якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Товариством з додатковою відповідальністю "Мірний" (боржник) зобов'язання, що становить 52 900,56грн., набутого первісним кредитором на підставі договору купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012р. №ТАТ09/2012.

Рішенням господарського суду Київської області від 18.12.2012р. у справі №2/104-12 вищезазначену заборгованість стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Товариства з додатковою відповідальністю "Мірний" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агрохімікат".

Також господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, та це підтверджується матеріалами справи, що вищезазначена сума основного боргу була погашена 24.04.2013р.

17.12.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тат-Агро" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна юридична компанія" (новий кредитор) укладено угоду №17-50/12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), відповідно до умов якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Товариством з додатковою відповідальністю "Мірний" (боржник) зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 30 % річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором на підставі договору №ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012р., у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі договору №ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012р.

Відповідно до п. 2.1 угоди №17-50/12 вартість зобов'язання, що відступається за даною угодою, становить, проте не обмежується, сумою у розмірі 40 000,00грн.

16.01.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Казус-Про" (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю "Незалежна юридична компанія") (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" (новий кредитор) укладено угоду №16-50/14 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), відповідно до умов якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Товариством з додатковою відповідальністю "Мірний" (боржник) зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 30 % річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором на підставі договору №ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012р. та угоди №17-50/12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 17.12.2012р., у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі договору №ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012р.

Відповідно до п. 2.1 угоди №16-50/14 вартість зобов'язання, що відступається за даною угодою, становить, проте не обмежується, сумою у розмірі 40 000,00грн.

14.04.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" укладено договір поруки №14-04-2014-3, відповідно до умов якого ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" поручається перед ТОВ "Компанія "Нотапс" за виконання обов'язку Товариством з додатковою відповідальністю "Мірний" щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру пені, 30 % річних, штрафу та інфляційних втрат у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТДВ "Мірний" грошового зобов'язання згідно договору №ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012р. та угоди №16-50/14 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 16.01.2014р.

Місцевий господарський суд, з огляду на доведеність позовних вимог, перевіривши розрахунок пені, процентів річних, інфляційних втрат та штрафу дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Скасовуючи судове рішення господарського суду першої інстанції, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Мірний" штрафних санкцій за порушення умов договору №ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012р., оскільки зобов'язання за даним договором припинилися внаслідок ліквідації Товариства з обмеженою відповідальністю "Тат-Агро" за рішенням господарського суду міста Києва від 05.03.2014р. у справі №5011-46/12075-2012 (що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №19260071).

Проте, судова колегія касаційної інстанції з таким висновком не може погодитись з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Так, апеляційною інстанцією встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Тат-Агро" (первісний кредитор) припинило свою діяльність 20.03.2014р., проте не враховано, що до позивача перейшло право вимоги виконання Товариством з додатковою відповідальністю "Мірний" (боржник) зобов'язання щодо сплати сум відповідних нарахувань від Товариства з обмеженою відповідальністю "Казус-Про" на підставі угоди №16-50/14 від 16.01.2014р. до якого, в свою чергу, перейшло зазначене право від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тат-Агро" на підставі угоди №17-50/12 від 17.12.2012р., тобто, за хронологією спірних правовідносин, раніше ніж було ліквідовано первісного кредитора, а відтак висновок про припинення зобов'язань за договором купівлі-продажу є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно положень ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги вищевикладене, касаційна інстанція дійшла висновку, що апеляційний господарський суд не перевірив законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі та не дав оцінку підставам позову, що призвело до прийняття постанови без спростування висновків суду першої інстанції.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції" національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як встановлено ст. 1115 ГПК України, у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

В силу приписів ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Пунктом 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України визначено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом.

Невстановлення відповідних фактичних обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору у справі, що входять до предмету доказування, а отже підлягають обов'язковому дослідженню, і ненадання їм належної правової оцінки в сукупності є порушенням вимог ст.ст. 43, 101 ГПК України, що виключає можливість висновку суду касаційної інстанції про правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними фактичні обставини, що не були встановлені апеляційною інстанцією, постанова у даній справі підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду для перевірки законності і обґрунтованості рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" - частково задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. у справі №911/3333/14 - скасувати, а справу передати на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя Т.Б. Дроботова
Суддя (доповідач) І.В. Алєєва
Суддя Л.І. Рогач