ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Справа № 915/242/15

м. Миколаїв

за позовом: Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (54008, м. Миколаїв, вул. Чигирина, 161), код 31448144

до відповідача: Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41), код 22440366

про: визнання недійсним та скасування пунктів 2-5 рішення №73-ріш від 02.12.2014 р.

суддя Фролов В.Д.

за участю представників сторін

від позивача: Потапов В.М. (довіреність № 2309/36 від 23.09.2013);

від відповідача: Кравченко С.В. (довіреність № 25 від 19.05.2014).

Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсними та скасування пунктів 2,3,4,5 рішення від 02.12.2014 р. № 73-ріш у справі № 1-26.213/17-2014 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема, на те, що статтями 626,628,6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд стороні і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а тому висновок адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про порушення законодавства при укладенні договору із споживачем є необґрунтованим.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові.

Позовні вимоги представник відповідача у судовому засіданні заперечив повністю, посилаючись на їх безпідставність і необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, суд встановив:

Спірним рішенням адміністративна колегія Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.12.2014 р. № 73-ріш у справі № 1-26.213/17-2014 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу " визнано МКП «Миколаївводоканал» таким, що займало в 2012 - 2013 роках монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з центрального водопостачання та водовідведення в межах території міста Миколаєва та визнано дії МКП «Миколаївводоканал», які полягали у: закріпленні в положенні договору ОСББ «Еліт» в платіжному документі призначення платежу (не враховувати вказане призначення платежу) та спрямувати перераховані ОСББ «Еліт» кошти на першочергове погашення боргу порушенням п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що визначено як зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, і за вказані порушення на позивача накладено штрафи на загальну суму 68000 грн. Крім того, зобов'язано позивача у двомісячний строк здійснити заходи по припиненню вчинення даного порушення та приведення договорів на постачання питної води та приймання стічних вод, які укладаються з юридичними особами, у відповідності з чинним законодавством та зобов'язано оприлюднити за власні кошти резолютивну частину рішення у газеті «Рідне Прибужжя».

Із змісту спірного рішення випливає, що штраф застосовано до МКП «Миколаївводоканал» за вчинення порушення, передбаченого п. 2 ст. 50, ч.1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які не можливо було б встановити за умов існування значної конкуренції.

Статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Статтею 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення прав інших суб'єктів господарювання чи споживачів.

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є порушення органом АМК України процедурних правил у розгляді справи про порушення конкурентного законодавства або при проведенні ним перевірки додержання суб'єктом господарювання конкурентного законодавства лише у випадках, коли відповідне порушення унеможливило або істотно ускладнило з'ясування фактичних обставин, що мають значення для прийняття правильного рішення у справі.

Позивачем не наведено жодних порушень процедурних правил органом Антимонопольного комітету України при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно статті 5 Закону України "Про природні монополії" суб'єкти, що здійснюють діяльність у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, є суб'єктами природних монополій в Україні.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні відповідачем (і не оспорюється позивачем), МКП "Миколаївводоканал" відповідно до положень чинного законодавства є суб'єктом природної монополії на досліджуваних ринках (його частка на досліджуваних ринках складає сто відсотків).

Дослідивши наявний у справі договір №А/3651 на постачання питної води та приймання стічних вод від 01.01.2009 р., укладений між МКП «Миколаївводоканал» і ОСББ «Еліт», суд вважає правильним висновок Миколаївського обласного територіального відділення АМК стосовно невідповідності умов даного договору чинному законодавству.

Так, при визначенні порядку розрахунків, МКП «Миколаївводоканал» встановило в договорі умову, що в разі утворення боргу за договором, оплата за надані послуги, що надходить від споживача, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується МКП «Миколаївводоканал» в погашення боргу.

Також, Договором №А/3651 передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання умов договору відповідно до чинного законодавства та, що у разі порушення строків виконання зобов'язань по оплаті за надані послуги, Споживач сплачує Виробнику пеню у в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від суми заборгованості.

Згідно Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та підвідомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37, відносини в сфері зазначених комунальних послуг здійснюються на договірних засадах.

Статтями 627,628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", дія якого поширюється, як на органи місцевого самоврядування так і на всіх суб'єктів господарювання, що виробляють питну воду і забезпечують міста шляхом централізованого питного водопостачання, передбачено, що підприємства питного водопостачання мають право у разі внесення споживачем не в повному обсязі плати за використану ним питну воду обмежити його питне водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. №190, затверджені "Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", що є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та якими передбачено розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та підвідомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 передбачено, що Водоканали мають право відключати Підприємства від мереж водопроводу та каналізації у разі несплати або несвоєчасної оплати послуг водовідведення.

Відповідно до приписів п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004 N22 реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Отже, позивач не наділений правом самостійно спрямовувати кошти, які сплачуються споживачем з чітким зазначенням призначення платежу відповідно до конкретного рахунку.

Таким чином, судом встановлено, що права позивача на самостійну зміну вказаного в платіжному документі призначення платежу (не враховувати вказане призначення платежу) та спрямовувати перераховані ОСББ «Еліт» кошти на першочергове погашення боргу, правомірно визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на досліджуваному ринку шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які неможливо було б установити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Адміністративною колегією Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України при розгляді справи №1-26.213/17-2014 не було допущено порушення процедурних правил, повно встановлено всі обставини, всебічно та у відповідності до законодавства проведено їх аналіз та прийнято рішення у відповідності до законодавства, а тому позов МКП «Миколаївводоканал» не підлягає задоволенню.

Судовий збір, що сплачений позивачем при поданні позову у розмірі 1 218 грн. відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

У судовому засідання 26.03.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 27.03.2015 р.

Суддя В.Д. Фролов