ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.03.15р. Справа № 904/1496/15

За позовом Державного підприємства "Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "В.В.С.", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості в сумі 11 925, 30 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: Сап'яна С.А., дов. № Д/8 від 07.10.14р., представник;

від відповідача: не з'явився.

CУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 9 902, 58 грн., що складають суму основного боргу за Договором № С-17 від 28.12.2011 р., 69, 29 грн. - річних, 818, 61 грн. - пені, 1 136, 82 грн. - інфляції.

Відповідач відзив на позов не надав, його представник в засідання не з'явився.

Оcтанній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про отримання відповідачем ухвали суду про порушення провадження у справі (а.с. 20).

Таким чином, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

24.03.15 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2011 р. між Державним підприємством «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади» (Виконавець; Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «В.В.С.» (Замовник; Відповідач) укладено Договір № С-17 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного Договору, Виконавець надає Замовнику можливість: використання прохідної та доріг Виконавця для входу-виходу співробітників Замовника; використання доріг, розташованих на території Виконавця для проїзду співробітників Замовника, ввозу-вивозу товарно-матеріальних цінностей та іншого майна в приміщення, що належить замовнику.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В п. 2.3. Договору сторони передбачили, що Замовник зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату згідно виставленого рахунку Виконавця.

Відповідно до п. 3.1. Договору, щомісячна плата встановлюється згідно розрахунку, який наведений у Додатку № 1 до Договору, і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до зазначеного вище Додатку щомісячна плата за надані послуги складає 1 650, 43 грн. (зворотній а.с. 10).

У період з липня по грудень 2014 року Позивач надав послуги, визначені Договором, на загальну суму 9 902, 58 грн., про що свідчать виставлені рахунки-фактури № СФ-1495 від 31.07.14 р., № СФ-1603 від 31.08.14 р., № СФ-1652 від 30.09.14 р., № СФ-1739 від 31.10.14 р., № СФ-1831 від 30.11.14 р., № СФ-1878 від 31.12.14 р. (а.с. 11-16).

Згідно п. 3.2. Договору, Замовник своєчасно і в повному обсязі щомісячно незалежно від результатів господарської діяльності вносить оплату, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця в термін до 20 числа місяця, що іде за звітним.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання зобов'язань щодо оплати за надані послуги в сумі 9 902, 58 грн., на момент розгляду спору, відповідач не надав.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення заборгованості на зазначену вище суму, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних за загальний період з 21.08.14 р. по 28.01.15 р. складає 69, 29 грн. та підлягає до примусового стягнення.

Вимоги позивача щодо стягнення інфляції за період з серпня 2014 р. по грудень 2014 р. підлягають часткового задоволенню, оскільки, позивач невірно визначив початок періоду прострочення.

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Після перерахунку, з врахуванням положень, викладених у зазначеній вище Постанові ВГСУ, до стягнення підлягає інфляція за загальний період з вересня 2014 р. по грудень 2014 р. в сумі 1 049, 67 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За порушення строків розрахунків сторонами в Договорі передбачена відповідальність у вигляді пені в розмірі 0,1%від несплаченої суми за кожен день затримки (п.4.2.).

Згідно наданого позивачем розрахунку сума пені за період з 21.08.14 р. по 28.01.15 р. складає 818, 61 грн. та підлягає до примусового стягнення.

Керуючись ст. 526, 610, 611, 625, ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 4, 7 Закону України „Про судовий збір", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «В.В.С» (49054, м. Дніпропетровськ, вул. Новосельна, 23/24, р/р 01 в ВАТ «Банк «Фінанси і кредит» у філії Дніпропетровського ГУ, МФО 307231, ) на користь Державного підприємства «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади» (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Писаржевського, 1А, р/р 5435, філія ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Дніпропетровську, МФО 305675, ) 9 902 (дев'ять тисяч дев'ятсот дві гривні) 58 коп. основного боргу, 69 (шістдесят дев'ять гривень) 29 коп. річних, 818 (вісімсот вісімнадцять гривень) 61 коп. пені, 1 049 (одна тисяча сорок дев'ять гривень) 67 коп. інфляції, 1 813 (одна тисяча вісімсот тринадцять гривень) 95 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 30.03.15 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко