УХВАЛА

24.03.2015Справа № 5011-47/12601-2012

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіновиробничий комплекс"

на дії Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби

Дарницького районного управління юстиції у м. Києві

У справі № 5011-47/12601-2012

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіновиробничий комплекс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Опера фільм"

про стягнення 204 346,95 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

Від стягувача (скаржника): Клименко І.В. - пред. по дов.

від боржника: не з'явився

від ВДВС: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 5011- 47/12601- 2012 від 23.10.2012 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіновиробничий комплекс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Опера фільм" про стягнення 204 346,95 грн. було відмовлено в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.12.2012 вказане рішення було скасовано частково та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Опера Фільм" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіновиробничий комплекс" 202 780, 26 грн. основного боргу, 9 920, 00 грн. адвокатських витрат та 4 055, 60 грн. судового збору.

29.12.2012 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 25.12.2012 видано відповідний наказ.

14.11.2014 через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва від стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіновиробничий комплекс" надійшла скарга на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Сидоренка Р. Г. від 12.11.2014, відповідно до якої скаржник просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.10.2014 у виконавчому провадженні № 36293095.

Відповідно до резолюції Голови Господарського суду міста Києва від 14.11.2014 скаргу передано для розгляду судді Бондаренко Г. П.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.11.2014 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіновиробничий комплекс" по справі №5011-47/12601-2012 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Сидоренка Р. Г. від 12.11.2014 залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіновиробничий комплекс" на ухвалу Господарського суду м.Києва від 18.11.2014р. у справі № 5011-47/12601-2012 задоволено, ухвалу Господарського суду м.Києва від 18.11.2014р. у справі № 5011-47/12601-2012 скасувано. Матеріали справи № 5011-47/12601-2012 повернуто до Господарського суду м. Києва для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.01.2015 розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіновиробничий комплекс" по справі №5011-47/12601-2012 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Сидоренка Р. Г призначено на 24.02.2015.

Розпорядженням від 23.02.2015 Заступника Голови Господарського суду м. Києва скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіновиробничий комплекс" по справі №5011-47/12601-2012 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Сидоренка Р. Г передано судді Шкурдовій Л.М., у зв'язку із припиненням повноважень щодо здійснення правосуддя у судді Бондаренко Г.П.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.15 року справу № 5011-47/12601-2012 прийнято до свого провадження суддею Шкурдовою Л.М. для розгляду скарги ТОВ "Кіновиробничий комплекс" по справі №5011-47/12601-2012 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві та призначено до розгляду на 24.03.15р.

На призначене судове засідання представник боржника та представник ВДВС не з'явилися, про час та місце розгляду скарги були належним чином повідомлені.

Відповідно до ч.2 ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких підстав, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності представника боржника та представника ВДВС.

Подана скарга мотивована тим, що за твердженням скаржника, державним виконавцем ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було неправомірно винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.10.2014 року з виконання наказу господарського суду міста Києва №5011-47/12601-2012 від 29.12.2012, оскільки державним виконавцем не було вжито всіх виконавчих заходів, передбачених Інструкцією з організації примусово виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512 від 02.04.2012р. з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва №5011-47/12601-2012 від 29.12.2012.

Розглянувши подану скаргу, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

25.01.2013 року державним виконавцем ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№36293095 з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва від 29.12.2012р. №5011-47/12601-2012.

29.03.2013 року державним виконавцем ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт коштів боржника.

28.10.2014 року державним виконавцем ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Оскаржувана постанова від 28.10.2014 мотивована тим, що:

«В ході проведення виконавчих дій розшукати кошти та майно боржника, на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не вдалося. Згідно відповіді ДПС України за боржником зареєстровані відкриті рахунки АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у м. КИЄВІ, АТ "УкрСиббанк". Постановою державного виконавця арештовано кошти, які знаходяться на вказаному рахунку. Згідно відповіді АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у м.КИЄВІ, АТ «УкрСиббанк», залишок коштів на рахунку боржника недостатній для виконання постанови про арешт у повному обсязі. До банківських установ з метою безпірного списання коштів з рахунків боржника направлено платіжні вимоги. Кошти що надійшли на рахунок відділу розподілені відповідно до ст. 43 Закону України "Про виконавче провадження", стягувачуу перераховано 5888,83 грн в рахунок часткового погашення заборгованості. Утримано виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій. Згідно відповіді Інспекції Державного технічного нагляду, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, УДАІ м. Києва, Інформаційних довідок з Реєстру прав власності на нерухоме майно - майно, що належить на праві власності боржнику - не зареєстровано. До Дарницького районного суду неодноразово направлялись подання про тимчасове обмеження у праві виїзду керівника ТОВ "Опера Фільм" Подольської Н.А.- в задоволенні подань судом відмовлено. Згідно поштового повідомлення боржник за адресою вказаною у виконавчому документі не знаходиться.»

Таким чином, рішення суду у примусовому порядку в повному обсязі виконано не було.

Відповідно до ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Рішення, ухвали, постанови суду, які не виконуються боржником добровільно у встановлений строк та у яких допущено негайне виконання, виконуються примусово органами Державної виконавчої служби, що входять до системи органів Міністерства юстиції України, в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби у процедурі виконання рішення господарського суду передбачено ст.121-2 ГПК України, відповідно до якої скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Наразі, стягувач оскаржує Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.10.2014 року у виконавчому провадженні №36293095.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

У відповідності до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

За змістом ч.1 ст.11 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням (ст.32 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець повинен, перш за все, вчиняти дії, що спрямовані на виконання виконавчого документу.

Питання організації виконання рішень судів, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню, регулюються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N512/5 (далі - Інструкція).

Розділ IV Інструкції передбачає загальний порядок звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до п.4.1. Інструкції виявлення майна та звернення стягнення на майно боржника здійснюються у порядку, встановленому главою 4 Закону, з урахуванням особливостей.

Так, пунктом 4.1.1. Інструкції передбачено, що у разі виконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб державний виконавець перевіряє також наявність майна боржника за даними балансу. Копію балансу державний виконавець може отримати безпосередньо у боржника або у відповідних державних органів.

Відповідно до п.4.1.2. Інструкції державні виконавці в процесі виконання рішення можуть вилучати готівкові кошти у боржника в національній та іноземній валютах.

Як вбачається зі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

Згідно з п.3.12. Інструкції організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Наразі, в матеріалах справи, відсутні докази вчинення державним виконавцем всіх необхідних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 N512/5, які були б спрямовані на здійснення примусового виконання наказу господарського суду м. Києва від 29.12.2012р. №5011-47/12601-2012, зокрема, направлення відповідних запитів про надання копій балансу боржника, не було здійснено заходів з метою виявлення та вилучення готівкових коштів, належних боржнику, в національній та іноземній валютах, не було направлено запитів до органів Державної реєстраційної служби України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріат, органів статистки.

В матеріалах виконавчого провадження ВП№36293095 наявна копія вимоги державного виконавця №942/202 до головного управління статистики у м.Києві про надання фінансової звітності щодо боржника, докази направлення якої в матеріалах виконавчого провадження відсутні, відповідь на вказану вимогу, також, відсутня. Відповіді на запит державного виконавця до Центрального апарату Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Департаменту земельних ресурсів КМДА в матеріалах виконавчого провадження, також, відсутні.

За змістом ст.124 Конституції України, ст.ст.4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

У Рішенні від 26.06.2013 по справі №1-7/2013 Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень п.2 ч.2 ст.17, п.8 ч.1 ст.26, ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що Конституційний Суд України, розглядаючи цю справу, брав до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно із Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 зі справи «Совтрансавто-Холдинг» проти України" визначено, що «одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів» (згадується в п.4 Інформаційного листа №01-8/1427 від 18.11.2003 Вищого господарського суду України «Про юрисдикцію Європейського суду з прав людини в Україні»).

У п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Згідно з п.9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вище наведене, а також виходячи з того, що державним виконавцем не були в повному обсязі вчинено виконавчі дії з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва від 29.12.2012р. №5011-47/12601-2012 доводи викладені стягувачем у скарзі на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві визнаються судом обґрунтованими.

Таким чином, скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Кіновиробничий комплекс" на дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві щодо визнання є такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кіновиробничий комплекс" на дії Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві задовольнити.

2. Визнати недійсною постанову ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП№36293095 від 28.10.2014 року.

Суддя Л.М. Шкурдова