ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" квітня 2015 р.Справа № 916/203/15-г

За позовом Інституту післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРКАДА"

про стягнення 46048,99 грн.

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Земляков О.А. за довіреністю №б/н від 11.08.2014р.

Від відповідача: Теличко С.М. за паспортом - голова правління .

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Інститут післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту звернувся до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю " АРКАДА " про стягнення 46048,99 грн., з яких 11294,02грн. борг за договорами оренди та 34754,97грн.- борг за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Ухвалою суду від 21.01.2015р. порушено провадження у справі та призначено справу до слухання.

11.03.2015р. відповідач звернувся до суду з клопотанням про продовження розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою господарського суду від 11.03.2015р., відповідно до ст. 69 ГПК України, строк розгляду справи продовжено до 03.04.2015р.

По справі, відповідно до ст. 77ГПК України оголошено перерву в судовому засіданні з 11.03.2015р. до 01.04.2015р.

01.04.2015р. в судовому засіданні представник відповідача надав письмові пояснення відповідно яких суму заборгованості по орендній платі просить вважати погашеною, а іншій частині стягнення відмовити.

01.04.2015р. представник позивача надав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача борг за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю в розмірі 42522,47грн.

По справі, відповідно до ст. 77ГПК України оголошено перерву в судовому засіданні з 01.04.2015р. до 02.04.2015р.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні 02.04.2015р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2001 року між Інститутом післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту (надалі - Інститут) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада" за погодженням регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1.

Відповідно до умов Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, нежитлові приміщення будинку, площею 109,0 кв. м., розміщене за адресою: м. Одеса, вул. Канатна 42, на першому поверсі будинку, що знаходиться на балансі Інституту.

Договір діє з 01.01.2001 р. до 31.12.2017 р.

31.05.2007 до Договору № 1 між сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору № 1, яким встановлено розмір орендної плати у сумі 706,84 грн. без урахування ПДВ, з коригуванням орендної плати на індекс інфляції.

01.01.2001 року між Інститутом післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту (надалі - Інститут) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада" за погодженням регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8.

Відповідно до умов Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, нежитлові приміщення будинку, площею 76,0 кв. м., розміщене за адресою: м. Одеса, вул. Канатна 42, на першому поверсі будинку, що знаходиться на балансі Інституту.

Договір діє з 01.01.2001 р. до 31.12.2017 р.

31.05.2007 до Договору № 8 між сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору № 8, яким встановлено розмір орендної плати у сумі 687,39 грн. без урахування ПДВ, з коригуванням орендної плати на індекс інфляції.

01.03.2001 року між Інститутом післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту (надалі - Інститут) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада" за погодженням регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області було укладено Договір оренди державного нерухомого майна, що належить до державної власності № 10 (надалі - Договір № 10).

Відповідно до умов Договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, нежитлові приміщення будинку, площею 55,0 кв. м., розміщене за адресою: м. Одеса, вул. Канатна 42, на першому поверсі будинку, що знаходиться на балансі Інституту.

Договір діє з 01.03.2001 р. до 31.12.2017 р.

31.05.2007 до Договору № 10 між сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору № 10, яким встановлено розмір орендної плати у сумі 354,53 грн. без урахування ПДВ, з коригуванням орендної плати на індекс інфляції.

Крім того, між Сторонами 01.10.2010 укладено Договір № 64 про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (надалі - Договір № 64), відповідно до якого Орендар бере на себе частину витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна.

Як стверджує позивач, в порушення умов Договорів оренди та Договору № 64 ТОВ "Аркада" не в повному обсязі проводить розрахунки за надані послуги, відповідно до рахунків виставлених Інститутом. В зв'язку з чим у ТОВ "Аркада" перед Інститутом виникла заборгованість за Договорами оренди № 1, №8 та № 10 та Договору № 64 в розмірі 46048,99 грн., з яких 11294,02грн. борг за договорами оренди та 34754,97грн.- борг за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю .

01.04.2015р. представник позивача надав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача борг за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю в розмірі 42522,47грн. за період з березня по грудень 2014р.

Обґрунтовуючи свою заяву позивач вказує, що 27.03.2015 заборгованість ТОВ «Аркада» перед Інститутом за договорами оренди № 1,8, 10 погашено. В зв'язку з чим, вимога Інституту щодо сплати заборгованості за Договорами оренди державного нерухомого майна № 1, 8, 10 задоволена ТОВ «Аркада».

Також, позивач стверджує, що за період розгляду справи, сума заборгованості за Договором від 01.10.2010, № 64 про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (надалі - Договір № 64) збільшилась у зв'язку з відсутністю оплати за вищевказаним договором за січень та лютий 2015 року. Розмір заборгованості у ТОВ «Аркада» перед Інститутом за Договором № 64 за період з 01.03.2014 до 28.02.2015 складає 42522,47 грн.

Отже, за захистом своїх прав позивач звернувся до суду з позовною заявою з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю в розмірі 42522,47грн.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог на підставі слідуючього:

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст.. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

01.10.2010 року між Інститутом післядипломної освіти спеціалістів морського і річкового транспорту та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркада" укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю №64.

Відповідно до п.1.1. договору №64 Балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: 65125, м. Одеса, вул. Канатна, 42 (надалі - Будівля), а також утримання прибудинкової території, а Орендар бере долю у витратах Балансоутримувача на виконання вказаних робіт.

Будівля має: приміщення для розміщення суб'єктів господарювання з доступом до місць спільного користування сумарною площею 3748,4 м2 (п. 1.2.1 договору №64); приміщення для розміщення суб'єктів господарювання,без доступу до місць спільного користування (мають самостійний вихід на вулицю) сумарною площею 914,4 м2. Під місцями спільного користування розуміються фойє, коридори," сходові прольоти та туалетні кімнати в Будівлі. (п. 1.2.2. договору №64)

Відповідно до п. 1.3. договору №64 Орендар користується приміщеннями, характеристика яких і призначення обумовлюються окремим договором оренди, загальною площею ______ м2, яка відноситься до приміщень п._____ .

Розділом 2 договору №64 визначені обов'язки Балансоотримувача. Згідно з п.п. 2.1.1, 2.1.1.1., 2.1.1.2. виконання комплексу робіт, пов'язаних з обслуговуванням та утриманням Будівлі і прибудинкової території, з створенням необхідних умов для здійснення господарської діяльності, у тому числі Орендарю і його співробітникам згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями. Ці роботи включають: прибирання місць спільного користування, освітлення місць спільного користування, поточний ремонт місць спільного користування; прибирання прибудинкової території; освітлення прибудинкової території; вивіз побутових відходів; цілодобову охорону будівлі; дератизацію; технічне обслуговування та поточний ремонт інженерних систем і конструктивних елементів Будівлі; адміністрування в частині додержання нормативних вимог протипожежного, санітарно-гігієнічного режимів, безпеки праці, енергонагляду.

Відповідно до п. 2.2.8. договору №64 орендар зобов"язаний оплачувати: частину витрат Балансоутримувача по пункту 2.1.1.1 і комунальних витрат Балансоутримувача на водопостачання та водовідведення по містах спільного користування у випадку оренди приміщень, які віднесені до пункту 1.2.1, пропорційно розміру орендованої площі у площі, зазначеної в пункті 1.2.1; частину витрат Балансоутримувача по пункту 2.1.1.2 і земельний податок пропорційно розміру орендованої площі у сумарної площі, зазначеної в пунктах 1.2.1 і 1.2.2.; спожиту в орендованих приміщеннях електроенергію з коефіцієнтом збільшення 1,016 (який застосовується постачальником електроенергії для обліку втрат у лінії електропередачі між трансформаторною і електрощитовій Будівлі) відповідно до місячного тарифу, що затверджений Національною комісією регулювання електроенергетики Україні; у разі використання засобів обліку - спожитої електроенергії за межами електрощитовій Будівлі додатково втрати електроенергії в лініях електропередачі до встановленого засобу обліку електроенергії в розмірі 2,4 % від спожитого обсягу по показникам засобу обліку електроенергії; у випадку, якщо засіб обліку спожитої електроенергії не вимірює витрати реактивної енергії, додаткові витрати на її перетікання в розрахунку 4,8 % від вартості спожитої в орендованих приміщеннях обсягу активної енергії; спожиту в орендованих приміщеннях воду (за наявності у орендованих приміщеннях точок відбору води).

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Таким чином, процесуальним законодавством на позивача покладений обов'язок доведення суду тих обставин на які він посилається, у спосіб, визначений законом.

Суд зобов'язав позивача надати докази направлення рахунків на оплату на відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг та докази надання комунальних послуг.

Позивач надав до суду рахунки, які виписані відповідачу на компенсацію витрат на комунальні послуги та утримання орендованого нерухомого майна по договору № 64 від 01.10.2010р. за березень 2014р., травень - листопад 2014р. на загальну суму 26625,01грн. Але позивачем не надано доказів направлення (отримання) рахунків на адресу відповідача та взагалі не надані рахунки на компенсацію витрат на комунальні послуги та утримання орендованого нерухомого майна за квітень 2014р. на суму 2719,02грн. та за грудень 2014р. на суму 5810,94грн. До того ж позивач стверджує, що за період розгляду справи сума заборгованості за Договором від 01.10.2010 р. № 64 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю збільшилась у зв'язку з відсутністю оплати за вищевказаним договором за січень та лютий 2015 року, але також не були надані рахунки за цей період.

Крім того, позивачем не доведено надання відповідачу комунальних послуг, вартість яких має відшкодувати відповідач згідно договору №64.

Представлені з цією метою розрахунки компенсації витрат балансоутримувача та звіти калькуляції місячних витрат на утримання і експлуатацію будівлі по вул.. Канатній, 42 не приймаються судом до уваги, оскільки: вказані документи складено одноособово позивачем; зазначена в документах вартість комунальних послуг не підтверджена первинною бухгалтерською документацією (договорами з особами, якими в спірний період безпосередньо надано послуги, доказами оплати останніх), а також не враховує ту обставину, що відповідачем зайнято лише частину приміщень по вул. Канатній, 42, тобто позивачем не наведено розрахунок компенсації послуг, виходячи з фактичної площі, якою користується ТОВ „Аркада".

Таким чином, суд не має можливості з об'єктивних джерел встановити факт надання послуг та перевірити їх вартість.

Окрім цього суд звертає увагу позивача на те, що в п. 1.3. договору № 64 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю взагалі відсутні реквізиту договору оренди та не визначено загальну площу, по якій здійснюється відшкодування витрат.

Одночасно господарський суд вважає за необхідне вказати, що, за посиланнями позивача, ТОВ „Аркада" повинно відшкодувати витрати балансоутримувача не тільки за користування орендованими приміщеннями (загальна площа 240 кв.м., взяті в оренду на підставі договорів №1, 8, 10), але й тими, які зайнято безпідставно майном відповідача.

Однак, такі твердження інституту суд оцінює як помилкові, адже за змістом договору №64 підтверджені документально витрати відшкодовуються лише за користування орендованими приміщеннями, площа яких, як зазначено вище, складає 240 кв.м.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, сторонами строком по 2017 р. укладено договір №1-АР від 02. 04.2007р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна до договору оренди №1 від 01.01.2001р.; договір №8-АР від 02.04.2007р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна до договору оренди №8 від 01.01.2001р.; договір №10-АР від 02.04.2007р. про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна до договору оренди №10 від 01.03.2001р., відповідно до яких обслуговування орендованої відповідачем площі за винятком земельного податку здійснюється ним самостійно, без залучення інституту.

Окремо слід відмітити те, що названі угоди не є підставою позову, в зв'язку з чим будь-яке стягнення за ними, в т.ч. земельного податку, в рамках провадження у цій справі неможливе.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів щодо понесення та правильності нарахування витрат на комунальні послуги та утримання орендованого нерухомого майна в сумі 42500,47грн., тому, оцінюючи надані документальні докази та викладені у судових засіданнях доводи сторін в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача, згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 07 квітня 2015 р.

Суддя С.В. Літвінов