ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.03.15р. Справа № 904/478/15

За позовом Державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ РЕЗЕРВНИЙ НАСІННЄВИЙ ФОНД УКРАЇНИ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "ВЕСНА"

про стягнення 28 339,96 грн. за договором поставки

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Іовіц П.П., дов. № 8 від 20.03.15р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 28 339,96 грн. за договором поставки, з яких: 21 799,97 грн. - основного боргу, 6 539,99 грн. - штрафу, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав.

Розгляд справи відкладався.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.09.13р. сторонами укладено Договір № 3-29 поставки насіння (далі Договір), за п.1.1 якого Постачальник (Позивач) зобов'язався передати у власність Покупця (Відповідача) насіння сільськогосподарських рослин (далі насіння), а Покупець зобов'язався прийняти це Насіння та оплатити його вартість відповідно до умов, вказаних у цьому договорі.

Згідно з п. 2.1.1 Договору Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця протягом 10 днів після виконання ним п. 3.2.1 даного договору та після укладання договору застави і страхування предмету застави Насіння:

- пшениці, сорту "Золотоколоса", еліта, у кількості 5,00 т по ціні 3 400 грн./т з урахуванням ПДВ;

- пшениці, сорту "Наталка", еліта, у кількості 5,00 т по ціні 3 400, грн./т. з урахуванням ПДВ.

Пунктом 3.1 Договору сторони визначили, що його загальна вартість становить 33 999,96 грн., у тому числі ПДВ - 5 666,66 грн.

Відповідно до п. 3.2 Договору розрахунки проводяться Покупцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника поетапно:

- 10 199,99 грн. на умовах передоплати;

- 23 799,97 грн. за наведеним у п. 3.2.2 графіком.

За несвоєчасне проведення розрахунків, передбачених у розділі 3 цього Договору, Покупець сплачує Постачальникові штраф у розмірі 30 % від всього залишку заборгованості (п. 4.2 Договору).

На виконання умов Договору, Позивач передав Відповідачеві насіння озимої пшениці "Золотокоса" еліта, у кількості 5,00 т, що підтверджується видатковою накладною № ВН-3-31 від 30.09.13р. та насіння озимої пшениці "Наталка" еліта, у кількості 5,00 т, що підтверджується видатковою накладною № ВН - 3-31 від 30.09.13р.

Однак, Відповідач договірні зобов'язання у частині оплати отриманого товару виконав частково, сплативши лише 12 199,99 грн. і, станом на 16.01.15р., його борг перед Позивачем становить 21 799,97 грн. (33 999,96 - 12 199,99).

За несвоєчасне проведення розрахунків, згідно з п. 4.2 Договору, на борг Відповідача нараховано штраф у розмірі 30% від залишку боргу - 6 539,99 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд визнає їх обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "ВЕСНА" (53250, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Павлопілля, вул. Комсомольська, 46, код 307 915 30) на користь Державного підприємства "ДЕРЖАВНИЙ РЕЗЕРВНИЙ НАСІННЄВИЙ ФОНД УКРАЇНИ" (03038, м. Київ, вул. Ямська, 32, код 305 188 66) 21 799,97 грн. - основного боргу, 6 539,99 грн. - штрафу, 1 827,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________________