ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 5011-3/4062-2012-11/462-2012
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого),
Катеринчук Л.Й. (доповідача), Куровського С.В.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Україна"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 року
у справі господарського суду № 5011-3/4062-2012-11/462-2012 міста Києва
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаська птахофабрика"
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Україна"; 2. Приватного підприємства "Артбудінвест"; 3. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області; 4. Приватного підприємства "Нива-В.Ш."; 5. Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецреалізація"; 6. Головного управління юстиції у Черкаській області
третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Дочірній Банк Сбербанку Росії"
до 1. Приватного підприємства "Нива-В.Ш."; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецреалізація"; 3. Комунального підприємства "Черкаське обласне об'єднане БТІ"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Приватне підприємство "Артбудінвест"
провизнання прилюдних торгів недійсними
за відсутності явки в судове засідання представників учасників провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.08.2014 року за ініціативою суду залучено до участі у справі за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Приватне підприємство "Артбудінвест" третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів; зобов'язано Приватне підприємство "Артбудінвест" надати письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог за позовом третьої особи з самостійними вимогами; продовжено строк вирішення спору на 15 днів; припинено провадження у справі №5011-3/4062-2012-11/462-2012 за позовом ТОВ "Черкаська птахофабрика" до ТОВ "Ресурс-Україна", ПП "Артбудінвест", Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, ПП "Нива-В.Ш.", ТОВ "Укрспецреалізація", Головного управління юстиції у Черкаській області, третя особа з самостійними вимогами на предмет спору - ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" до ПП "Нива-В.Ш.", ТОВ "Укрспецреалізація", Комунального підприємства "Черкаське обласне об'єднане БТІ" про визнання прилюдних торгів недійсними в частині первісного позову.

04.12.2014 року до господарського суду міста Києва надійшла заява ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" про перегляд ухвали господарського суду міста Києва від 28.08.2014 року у справі №5011-3/4062-2012-11/462-2012 за нововиявленими обставинами, мотивуючи тим, що постановою Вищого господарського суду України від 11.11.2014 року у справі №44/610-б-43/145 ухвалу місцевого господарського суду від 14.05.2014 року про завершення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство ТОВ "Черкаська птахофабрика" скасовано. Заявник зазначив, що ухвала господарського суду міста Києва від 28.08.2014 року про припинення провадження у справі №5011-3/4062-2012-11/462-2012 була прийнята судом зважаючи на припинення ТОВ "Черкаська птахофабрика" як юридичної особи ухвалою від 14.05.2014 року у справі №44/610-б-43/145 про банкрутство, а, отже, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа - розгляду по суті місцевим господарським судом (том матеріалів оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року №5011-3/4062-2012-11/462-2012, а.с. 62-94).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року (суддя Пукшин Л.Г.) заяву про перегляд ухвали господарського суду міста Києва від 28.08.2014 року у справі №5011-3/4062-2012-11/462-2012 за нововиявленими обставинами повернено без розгляду на підставі пунктів 3, 5 частини 6 статті 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з огляду на відсутність належних доказів уповноваження Кошлія Р.В., який підписав вказану заяву, діяти від імені ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії", а також належних доказів сплати судового збору з огляду на незазначення на звороті платіжного доручення №124764942 від 03.12.2014 року про зарахування судового збору до державного бюджету (том матеріалів оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року №5011-3/4062-2012-11/462-2012, а.с. 1-4).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу місцевого господарського суду від 08.12.2014 року про повернення заяви про перегляд ухвали господарського суду міста Києва від 28.08.2014 року у даній справі за нововиявленими обставинами, справу передати до суду першої інстанції для розгляду, обґрунтовуючи порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Агрикової О.В., суддів: Мальченко А.О., Чорногуза М.Г.) апеляційну скаргу ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" задоволено, ухвалу господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року скасовано, матеріали справи №5011-3/4062-2012-11/462-2012 передано до господарського суду міста Києва для розгляду (том матеріалів оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року №5011-3/4062-2012-11/462-2012, а.с.104 - 111).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ТОВ "Ресурс-Україна" (далі - скаржник) звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду від 04.02.2015 року та прийняти нову постанову, якою ухвалу господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року у даній справі залишити без змін, аргументуючи порушенням апеляційним судом положень статей 54, 56, 57, 95, 97, 99, 105, 113 ГПК України, що полягало у неповноті з'ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, обставинам справи.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 року на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 106 ГПК України, окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

У відповідності до пунктів 3, 5 частини 6 статті 113 ГПК України, заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами до розгляду не приймається і повертається заявникові у разі відсутності доказів сплати судового збору у порядку і розмірі, встановлених законодавством, а також якщо заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Положеннями статті 28 ГПК України передбачено, що справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Пунктом 3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 року роз'яснено, що якщо господарський суд має сумніви стосовно наявності у особи, яка підписала позовну заяву, відповідних повноважень, він у процесі підготовки справи до судового розгляду витребує у позивача докази на підтвердження таких повноважень. У разі їх неподання суд виносить ухвалу про залишення позову без розгляду. Якщо позовну заяву підписано особою на підставі виданої їй довіреності, до заяви має бути додано оригінал або належно завірену копію такої довіреності. У разі коли до позовної заяви, підписаної представником позивача, не додано оригіналу або належно завіреної копії довіреності, але в цій заяві вміщено посилання на номер і дату довіреності, то господарський суд, приймаючи заяву до розгляду, витребує у позивача таку довіреність, а в разі її неподання виносить ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини 1статті 81 ГПК.

Відповідно до частини 1 статті 33 та частини 2 статті 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, повертаючи заяву ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами без розгляду, виходив з відсутності належних доказів уповноваження Кошлія Р.В., який підписав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами, діяти від імені товариства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, заяву про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами підписано представником ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" за довіреністю Кошлієм Р.В., при цьому, зазначено, що довіреність представника знаходиться у матеріалах справи (том матеріалів оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року №5011-3/4062-2012-11/462-2012, а.с. 63).

Апеляційний господарський суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, зазначив про передчасність висновків місцевого господарського суду, оскільки, маючи сумніви щодо наявності в особи, яка підписала заяву, відповідних повноважень, мав змогу витребувати у заявника докази наявності у Кошлія Р.В. повноважень та перевірити матеріали справи.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції та вважає, що вони зроблені з дотриманням норм процесуального права та відповідного роз'яснення судової практики.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, повертаючи заяву про перегляд за нововиявленими обставинами без розгляду, суд першої інстанції прийняв до уваги відсутність напису кредитної установи на платіжному дорученні №124764942 від 03.12.2014 року про зарахування судового збору до державного бюджету з посиланням на пункт 14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті не містить зазначених судом першої інстанції положень. Така норма була передбачена наказом Головної державної податкової інспекції України "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита" №15 від 22.04.1993 року, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів України №811 від 07.07.2012 року.

З огляду на встановлене, апеляційний суд дійшов до висновку, що оскільки чинним законодавством не встановлено спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору, то таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України (пункт 2.20 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року). Відтак, місцевим господарським судом безпідставно повернено заяву без розгляду, виходячи з відсутності напису банківської установи про зарахування коштів в доход Державного бюджету України.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками апеляційного суду та зазначає про те, що відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ініціювання переказу здійснюється, зокрема, за таким розрахунковим документом як платіжне доручення. Додатком 8 до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004 року (зі змінами та доповненнями), визначено вимоги щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, в тому числі й платіжних доручень.

Як вбачається з матеріалів заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, додане скаржником платіжне доручення №124764942 від 03.12.2014 року містить всі обов'язкові реквізити розрахункового документа, а за наявності сумнівів у господарського суду у здійсненні сплати суми судового збору до Державного бюджету України і зарахування його до спеціального фонду цього бюджету, суд міг витребувати у платника відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно положень статей 1115, 1119 ГПК України, вважає, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 року прийнята з дотриманням норм процесуального права, тому правові підстави для її зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Україна" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.02.2015 року у справі №5011-3/4062-2012-11/462-2012 залишити без змін.

Головуючий Н.Г. Ткаченко

Судді Л.Й. Катеринчук

С.В. Куровський