ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року Справа № 925/301/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: Розкошенко Р.Г. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" до товариства з обмеженою відповідальністю "Н. Стоун-агро" про стягнення 349 459,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивачем пред'явлено позов про стягнення з відповідача 349 459,53 грн. заборгованості за поставлений товар (засоби захисту рослин) на підставі укладеного між сторонами договору поставки № 801/13/279 від 08.05.2013 року, з яких: 189 418,10 грн. залишку основного боргу за засоби захисту рослин, 49 722,25 грн. інфляційних, 56 358,37 грн. як 20% річних, 53 960,81 грн. пені. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, свого представника в останнє судове засідання не направив, причин його неявки не повідомив, заперечення проти позову суду не подав. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не подані.

Суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності представника відповідача за наявними документами у справі в порядку ст. 75 ГПК України.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається наступне:

08 травня 2013 року між сторонами по справі було укладено договір поставки № 801/13/279 (а.с. 11), у відповідності до умов якого позивач зобов'язався передати відповідачу продукцію, а відповідач - прийняти та оплатити її. Асортимент, кількість та ціна продукції визначається додатками до договору та накладними, які є невід'ємною частиною договору. Товарами, які передаються по договору є засоби захисту рослин, насіння, мікродобрива, комбікорми та кормові добавки ( п. 1.1, 2.1., 3.2.)

Укладений сторонами договір відповідає положенням чинного законодавства, зокрема ст. 712 ЦК України, у відповідності до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до часу проведення повного розрахунку між сторонами (п. 11.1).

Доказів розірвання договору чи визнання його недійсним сторонами не надано.

За доводами позивача, на виконання умов договору він відпустив відповідачу засоби захисту рослин на загальну суму 339 144,90 грн., що підтверджується наявними у справі копіями видаткових накладних:

- № 21338 від 13.05.2013 року на суму 115 064,28 грн. ( а.с. 23);

- № 23021 від 16. 05.2013 року на суму 64 280,88 грн. ( а.с. 25);

- № 25921 від 27.05.2013 року на суму 35 901,98 грн. (а.с.27);

- № 27336 від 03.06.2013 року на суму 75 489,32 грн. ( а.с. 29);

- № 29533 від 10.06.2013 року на суму 14 853,84 грн. ( а.с. 31);

- № 32012 від 21.06.2013 року на суму 14 170,38 грн. ( а.с. 33);

- № 32553 від 01.07.2013 року на суму 19 384,22 грн. ( а.с. 35);

Всі перелічені накладні мають посилання на договір поставки № 801/13/279 від 08.05.2013 року.

Товар отримано відповідачем за довіреностями на отримання ТМЦ на ім'я Нишпора А.М., копії яких наявні у справі ( а.с. 23-36).

Заперечень проти неотримання товару відповідач суду не надав. Доказів про існування між сторонами спору з приводу якості товару у справі немає.

У відповідності до умов всіх додатків до договору поставки № 801/13/279 від 08.05.2013 року (а.с. 15-22), повний розрахунок за переданий товар відповідач повинен здійснити на користь позивача до 15.08.2013 року.

За доводами позивача, відповідача сплатив за товар в загальній сумі лише 66 149,44 грн. ( а.с. 37-39).

Також угодою про залік зустрічних вимог від 16.12.2013 року ( а.с. 40) сторонами було погоджено, що в рахунок сплати боргу за отримані засоби захисту рослин по договору поставки № 801/13/279 від 08.05.2013 року відповідачу зараховуються кошти в сумі 83 577,36 грн., які позивач винен відповідачу за іншим договором.

Таким чином, позивач зарахував в рахунок боргу відповідача за відпущені засоби захисту рослин в загальній сумі 149 726,80 грн., а тому залишок боргу за товар у відповідача перед позивачем становить лише 189 418,10 грн. :

339 144,90 - 66 149,44 - 83 577,36 = 189 418,10 грн.

Вказану суму залишку боргу за договором поставки № 801/13/279 від 08.05.2013 року сторонами також узгоджено і в п. 4 угоди про залік зустрічних вимог від 16.12.2013 року ( а.с. 40).

Зобов'язання у відповідності з ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського Кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Доказів проведення повного розрахунку за отримані засоби захисту рослин відповідач суду не надав, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 189 418,10 грн. залишку основного боргу за отриманий товар. Строк виконання даного зобов'язання вже є таким, що настав.

За прострочення проведення розрахунків за товар позивач також просить стягнути з відповідача 49 722,25 грн. інфляційних, 56 358,37 грн. як 20% річних та 53 960,81 грн. пені.

Дані вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого:

У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до положень ст. 1,3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до п. 7.1.1 договору, у випадку несвоєчасної оплати за отриману продукцію, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми протермінованого боргу за кожен день прострочення.

Згідно п. 7.6. договору сторони домовилися про те, що стягнення пені за договором відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України (про обмеження нарахування пені шістьма місцями з моменту виникнення права на пеню) - не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов'язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій у відповідності до ст. 259 ЦК України продовжується до 3 років.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 15.08.2013 року по 09.02.2015 року (а.с. 6).

При перерахунку пені за допомогою програми Ліга- Закон судом було встановлено, що за належним розрахунком за обраний період позивач має право нарахувати 54 163,20 грн. пені, однак своїх вимог в частині пені позивач не змінив.

Доказів проведення розрахунку за пенею відповідач суду не надав, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 53 960,81 грн. пені.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 20% річних від простроченої суми боргу.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, у випадку прострочення грошового зобов'язання боржник на вимогу кредитора повинен сплатити інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних із простроченої суми, якщо більший розмір процентів не встановлено договором.

У відповідності до п. 7.5. договору сторонами було погоджено, що у разі невиконання покупцем зобов'язань по оплаті товару, він згідно ст. 625 ЦК України сплачує на користь позивача 20 % річних.

За розрахунками позивача, за період з вересня 2013 року по грудень 2014 року відповідач повинен сплатити на користь позивача 49 722,25 грн. інфляційних, а за період з 15.08.2013 року по 09.02.2015 року - 56 358,37 грн. як 20% річних на підставі ст. 625 ЦК України (а.с. 5).

Перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних та 20% річних за допомогою програми ліга-Закон суд встановив, що за правильними розрахунком позивач має право нарахувати лише 49 718,25 грн. інфляційних та 56 462,16 грн. як 20% річних.

В частині стягнення 20% річних позивач своїх вимог у бік збільшення не змінив.

Оскільки доказів проведення розрахунку за інфляційними та процентами річних відповідач у справу не надав, то до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить лише 49 718,25 грн. інфляційних та 56 358,37 грн. як 20% річних на підставі ст. 625 ЦК України.

В решті вимог про стягнення інфляційних позивачу слід відмовити повністю через безпідставність нарахування цього платежу.

Доказів про не існування заборгованості за товар, що могло б вплинути на права позивача в частині нарахування санкцій за прострочення проведення розрахунків, відповідач суду не надав.

На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача примусово слід стягнути лише 189 418,10 грн. залишку основного боргу за засоби захисту рослин, 49 718,25 грн. інфляційних, 56 358,37 грн. як 20% річних та 53 960,81 грн. пені на підставі договору поставки № 801/13/279 від 08.05.2013 року

На підставі статті 49 ГПК України, з урахуванням вини відповідача у виникненні спору, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6989,19 грн. на відшкодування судового збору повністю.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Н. Стоун-агро" (ідентифікаційний код 36970000, Черкаська область, Канівський район, с. Хутір-Хмільна, вул. Шевченка, 239) на користь малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" (ідентифікаційний код 19420704, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Княжичі, вул. Леніна, 46) -- 189 418,10 грн. залишку основного боргу за засоби захисту рослин, 49 718,25 грн. інфляційних, 56 358,37 грн. як 20% річних, 53 960,81 грн. пені на підставі договору поставки № 801/13/279 від 08.05.2013 року та 6989,19 грн. на відшкодування судового збору.

3. В решті вимог у позові відмовити повністю.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 06 квітня 2015 року.

Суддя Н.М. Спаських