ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 березня 2015 р. Справа № 903/268/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ТЕРЕМНО - ХЛІБ"

до відповідача: Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.12.2014 року №50

Суддя С.В.Костюк

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Андріяш Н.В., дов.№3 від 26.02.2015 року

від відповідача: Лесів О.А., дов.№8 від 19.02.2015 року

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть: Позивач - ПАТ «Теремно-хліб» звернувся з позовом в якому просить визнати недійсним та скасувати п.п.4,5 рішення адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення АКУ від 03.12.2014 року №50 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

При обґрунтуванні заявленої вимоги вказує, що оскаржуваними пунктами визнано дії ПАТ «Теремно-хліб» щодо економічно необґрунтованого встановлення витрат на збут при плануванні оптово-відпускних цін на хліб «Січовий» та «Поліський» у березні 2014 року порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим ч.1 ст.13, п.2 ст.50 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку хліба та хлібобулочних виробів в межах м.Луцька, Луцького, Рожищенського, Ківерцівського, Любешівського, Маневицького, Локачинського та Горохівського районів шляхом ущемлення прав споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Посилаючись на зазначені норми закону вважає, що в діях ПАТ «Теремно-хліб» відсутній склад вказаних правопорушень, а в оскаржуваному рішенні відсутні посилання на докази, що підтверджують дані обставини: склад даних порушень полягає у необґрунтованому встановлені витрат на збут при плануванні оптово-відпускних цін на хліб, а саме завищення вартості хліба через включення економічно необґрунтованих витрат на оплату роялті та витрат на власну торгівлю.

Починаючи з 2010 року товариство у планову калькуляцію собівартості виготовленого хліба, розділ «витрати на збут» включало витрати по оплаті винагороди за користування знаками для товарів та послуг (роялті) згідно умов ліцензійних договорів, укладених між Триндюком Ю.Г. та товариством, а з 01.06.2012 року між громадянами Триндюком Ю.Г., Гуменюк О.І. та товариством «Теремно-хліб». Посилаючись на норми Податкового кодексу України вказує, що включення даних витрат (роялті) є правомірним, не містить порушень антимонопольного законодавства, а відповідач в оспорюваному рішенні не обґрунтовує в який спосіб розмір роялті, що сплачується на підставі ліцензійних договорів, вплинув на підвищення ціни хліба у березні 2014 року.

В оспорюваному рішенні відсутній причинно-наслідковий зв'язок між обставинами, на які посилається відповідач, зокрема щодо засновницького складу товариства, родинних зв'язків між певними особами, договірних відносин та наявними в діях ПАТ «Теремно-хліб» порушеннями ЗУ «Про захист економічної конкуренції; доводи відповідача про те, що орендовані товариством знаки для товарів та послуг не є добре відомими споживачам не підтверджено відповідними експертними висновками, зробленими на підставі проведених досліджень, що вимагають аналізу ринку, опитування споживачів, використання знаку, тощо.

Також зазначає, що відповідачем при прийнятті рішення неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ст.ст.13, 50 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», а тому рішення є незаконним в частині пунктів 4,5 та підлягає скасуванню на підставі ст.59 вищезазначеного закону.

Відповідач в поясненні від 27.03.2015 року №20/1-25-591 вимоги позивача заперечує та вказує, що при кваліфікації порушення вчиненого позивачем за ч.1 ст.13, п.2 ст.50 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» враховано матеріали перевірки діяльності ПАТ «Теремно-хліб» у лютому-березні 2014 року та матеріали справи №11-14. За результатами перевірки обґрунтованості формування оптово-відпускних цін на хліб «Подільський» та «Січовий» у березні 2014 року встановлено порушення при плануванні витрат на збут через неправомірне включення витрат на власну торгівлю та сплату економічно необґрунтованого розміру винагороди за користування правами на знаки для товарів і послуг згідно ліцензійних договорів.

Інформація по оплаті роялті Позивачем та іншими хлібозаводами отримана у відповідності до ЗУ «Про захист економічної конкуренції». Так інформація щодо ТзОВ «Холдингова компанія «Хлібні інвестиції» та пов'язаних з нею товариств розміщена за електронною адресою hlebsnvest.com.ua, інформація щодо складу наглядових органів суб'єктів господарювання - хлібозаводів, які входять до складу ТзОВ «Холдингова компанія «Хлібні інвестиції», підтверджує родинні зв'язки з власниками торгових знаків Триндюком Ю.Г. та Гуменюком О.І., що вплинуло на укладення ліцензійних договорів на використання товарних знаків з економічно необґрунтованим розміром ліцензійної винагороди - 600 000,00 грн. щомісячно. Монопольне становище Позивача на ринку оптової реалізації хліба та хлібобулочних виробів та наявність значної ринкової влади надало йому переваги у формуванні цін на власні товари, в тому числі внаслідок включення вищезазначеного розміру ліцензійної винагороди до витрат на збут.

Також вказує, що тервідділення при кваліфікації порушення правомірно застосувало норми ч.1 ст.13 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», оскільки позивач помилково ототожнює відсутність значної конкуренції на ринку з відсутністю альтернативних джерел придбання товару. При кваліфікації порушення за ч.1 ст.13 даного закону у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку хліба та хлібобулочних виробів щодо економічно необґрунтованого встановлення витрат на збут при плануванні оптово-відпускних цін на хліб «Січовий» та «Подільський» у березні 2014 року зазначено про неправомірне включення витрат на власну торгівлю до собівартості хліба масового споживання, однак в даній частині порушення позивачем не оспорюється. З наведених в поясненні підстав просить в позові про визнання недійсними та скасування пунктів 4,5 рішення адмінколегії відмовити.

З матеріалів справи, пояснень представників сторін вбачається, що відповідно до наказу в.о. голови територіального відділення від 12.03.2014 року №14 та на виконання доручення голови Волинської облдержадміністрації від 12.03.2014 року №1195 щодо перевірки обґрунтованості цін на хліб ПАТ «Теремно-хліб» у період з 12 березня по 14.04.2014 року було проведено позапланову перевірку дотримання товариством законодавство про захист економічної конкуренції. За результатами перевірки Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 30.12.2014 року прийняла рішення №50, відповідно до якого вирішила:

1.Встановити, що відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» ПАТ «Теремно хліб» на ринку хліба і хлібобулочних виробів, за фактичними даними 2012-2013 років та 1 кварталу 2014 року займає монопольне становище в межах м.Луцька, Луцького, Рожищенського, Ківерцівського, Любешівського, Маневицького, Локачинського та Горохівського районів Волинської області відповідно з частками 69,90%, 62,50%, та 72,0%.

2.Визнати, що дії ПАТ «Теремно хліб» щодо зменшення обсягів виробництва протягом 2013 року та припинення у 1 кварталі 2014 року виробництва хліба простої рецептури є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 5 частини другої статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку хліба та хлібобулочних виробів в межах м.Луцьк, Луцького, Рожищенського, Ківерцівського, Любешівського, Маневицького, Локачинського та Горохівського районів шляхом часткової або повної відмови від реалізації товару за відсутності альтернативних джерел придбання.

3.Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» накласти на ПАТ «Теремно хліб» штраф за вчинення порушення вказаного в п.2 рішення у розмірі 25 000,00 грн.

4.Визнати, що дії ПАТ «Теремно хліб» щодо економічно необґрунтованого встановлення витрат на збут при плануванні оптово-відпускних цін на хліб «Січовий» та «Подільський» у березні 2014 року є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим ч.1 ст.13, п.2 ст.50, Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку хліба та хлібобулочних виробів в межах м.Луцьк, Луцького, Рожищенського, Ківерцівського, Любешівського, Маневицького, Локачинського та Горохівського районів шляхом ущемлення прав споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

5.Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» накласти на ПАТ «Теремно хліб» штраф за вчинення порушення, вказаного в п.4 рішення у розмірі 25 000,00 грн.

6.Зобовязати ПАТ «Теремно хліб» припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у п.4 рішення у 2-ох місячний термін з дня отримання рішення.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними та скасування пунктів 4,5 рішення від 30.12.2014 року №50.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов переконливого висновку, що рішення прийнято з врахуванням матеріалів перевірки, відповідає чинному законодавству, а тому правові підстави для визнання недійсними та скасування пунктів 4,5 рішення №50 від 30.12.2014 року відсутні.

Даний висновок зроблено з врахуванням наступного.

Так, п.4 рішення №50 визнано, що дії позивача щодо економічно необґрунтованого встановлення витрат на збут при плануванні оптово-відпускних цін на хліб «Січовий» та «Подільський» у березні 2014 року є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими ч.1 ст.13, п.2 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку хліба та хлібобулочних виробів в межах м.Луцьк, Луцького, Рожищенського, Ківерцівського, Любешівського, Маневицького, Локачинського та Горохівського районів шляхом ущемлення прав споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. При кваліфікації порушення Позивача враховано матеріали перевірки діяльності товариства у лютому-березні 2014 року та матеріали справи №11-14.

Як слідує з матеріалів перевірки вищезазначене порушення виникло при плануванні витрат на збут хліба «Подільський» та «Січовий» через неправомірне включення витрат на власну торгівлю та сплати економічно необґрунтованого розміру винагороди за користування правами на знаки для товарів і послуг. Інформація про укладення ліцензійного договору на товарний знак «Хліб з Теремно люблять недаремно Хліб» від 01.02.2012 року між товариством та громадянами Триндюком Ю.Г та Гуменюком О.І. отримана в процесі проведення перевірки, ліцензійний договір на користування товарним знаком «Цар хліб» з громадянином Триндюком Ю.Г. було укладено 28.12.2010 року, додатками до даного договору продовжено його дію до 31.12.2014 року.

За зазначеними ліцензійними договорами товариство з червня 2012 року сплачує власникам товарних знаків ліцензійну винагороду у загальному розмірі 640,2 тис. грн. в місяць.

Згідно ч.14.1.225 Податкового кодексу сплата зазначеної винагороди за використання товарного знаку визначається, як сплата роялті. Витрати по сплаті роялті були включені товариством до складу витрат на збут, що призвело до підняття вартості хліба.

За інформацією з відкритих джерел товариство «Теремно-хліб» входить до складу ТОВ «Холдингова компанія «Хлібні інвестиції», почесним президентом якої є Триндюк Ю.Г., який є Ліцензіаром згідно ліцензійних договорів укладених з позивачем починаючи з 2010 року.

З отриманої відповідачем у відповідності до Закону України «Про захист економічної конкуренції» інформації встановлено склад наглядових органів суб'єктів господарювання, які входять до складу Холдингової компанії та підтверджено родинні зв'язки між членами наглядової ради та власниками торгових знаків Триндюком Ю.Г. та Гуменюком О.І., що вплинуло на укладення ліцензійних договорів на використання товарних знаків з економічно необґрунтованим розміром ліцензійної винагороди (600 000,00 грн. в місяць).

В судовому засіданні з'ясовано, що зазначена винагорода повністю сплачується і в послідуючому включається у витрати на збут, що призводить до необґрунтованого підвищення ціни на хліб, в той час як товариство за результатами діяльності за рік має збиткові показники.

Монопольне (домінуюче) становище Позивача на ринку оптової реалізації хліба та хлібобулочних виробів та наявність значної ринкової влади надало йому переваги у формуванні цін на власні товари, в тому числі внаслідок включення такого розміру ліцензійної винагороди до витрат на збут.

Відповідно до пункту 10.3 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 року № 49-р та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 року за № 317/6605 однією з ознак ринкової влади суб'єкта господарювання є здатність підвищувати ціни на товари (товарні групи) і підтримувати їх на рівні, що перевищує рівень, обумовлений конкуренцією на ринку.

Відповідно до результатів дослідження ринку Позивач за фактичними даними 2012- 2013 років та І кварталу 2014 року займав монопольне (домінуюче) становище в межах м. Луцьк, Луцького, Рожищенського, Ківерцівського, Любешівського, Маневицького Локачинського та Горохівського районів Волинської області відповідно з частками 69,90%, 62,50% та 72,0%. Частки інших учасників ринку (в.т.ч. ТОВ «Волиньторгхліб», ТзОВ «Волиньагропродукт»», ТзОВ «Хлібодар») були незначними відносно частки Позивача.

При наданні оцінки діяльності позивача здійснено порівняння діяльності суб'єктів господарювання на інших ринках.

Так, згідно інформації ТзОВ «Івано-Франківський хлібокомбінат» до складу витрат на збут витрати за користування товарними знаками не включались.

Витрати за товарний знак товариства «Хлібодар», яке здійснює діяльність на ринках Волинської та Рівненської областей становлять лише 10 000,00 грн., які не включаються до собівартості хлібів простої рецептури.

ТзОВ «Волиньторгхліб» на ринку хліба та хлібобулочних виробів за 1 кв. 2014 року у межах м.Луцька та районів Волинської області з частиною до 10 відсотків у своїй діяльності взагалі не передбачало відшкодування витрат на використання рекламного повідомлення «Хліб з Кічкарівки у кожну домівку».

З чого слідує, що суб'єкти господарювання, які діють на конкурентних ринках або зазнають значної конкуренції з боку інших учасників (в т.ч. монопольних утворень) не мають можливості при встановленні цін на свої товари підвищувати ціни на товари (товарні групи) і підтримувати їх на рівні, що перевищує рівень, обумовлений конкуренцією на ринку, а вимушені вживати заходів для зменшення собівартості товару та підвищення якості товару за незмінної ціни, вживати заходи для підвищення поінформованості споживачів про їх товари, створювати додаткові канали розповсюдження товарів.

Пленум Вищого господарського суду України в п.16 Постанови від 26.12.2011 року №315 «Про деякі питання практики застосування конкуренційного законодавства» зазначив, що при застосуванні статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» необхідно враховувати, що частина перша ст.13 містить кваліфікуючі ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем стосовно необмеженого кола випадків такого зловживання, а частина друга - перелік деяких з числа відповідних випадків, причому цей перелік не є вичерпним.

Відповідно територіальне відділення при кваліфікації порушення Позивачем правомірно застосувало норми частини першої ст.13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».'"

Як зазначає відповідач, позивач помилково ототожнює відсутність значної конкуренції на ринку з відсутністю альтернативних джерел придбання товару.

Відсутність значної конкуренції на ринку спостерігається при наявності на ринку значної кількості учасників ринку, при цьому відповідно до ст.12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» частки суб'єктів господарювання, що займають монопольне ( домінуюче) становище на ринку будуть становити від 35 до 70 %.

Відсутність альтернативних джерел придбання товару буде спостерігатись лише у випадку виробництва цього товару обмеженою кількістю суб'єктів господарювання (1-2 учасники) та відсутністю замінників цього товару на зазначеному ринку у визначений часовий період.

Крім того, при кваліфікації порушення Позивача за частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку хліба та хлібобулочних виробів щодо економічно необгрунтованого встановлення витрат на збут при плануванні оптово-відпускних цін на хліб «Січовий» та «Подільський» у березні 2014 року (пункт 4 Рішення №50) територіальне відділення зазначало про неправомірне включення витрат на власну торгівлю до собівартості хліба масового споживання,однак зазначена кваліфікуюча ознака порушення Позивачем не оскаржується.

Виходячи з вищезазначеного та керуючись ст.ст.44,49,82-85 Господасрького процесуального кодексу України, господарський суд,-

Вирішив:

В позові про визнання недійсними та скасування пунктів 4,5 рішення Адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.12 2014 року №50 відмовити.

Повний текст рішення складено

03.04.2015

Суддя С. В. Костюк