КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2015 р. Справа№ 910/25658/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Корсакової Г.В.

Новікова М.М.

секретар: Горбунова М.Є.

за участю представників:

від позивача: Попович В.А.;

від відповідача: Мазуренко О.І.;

від третьої особи: Панчугін Д.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Розрахунковий

центр з обслуговування договорів на фінансових ринках"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 04.02.2015р.

у справі №910/25658/14 (суддя Пригунова А.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Орджонікідзевський

гірничо-збагачувальний комбінат"

до Публічного акціонерного товариства "Розрахунковий

центр з обслуговування договорів на фінансових ринках"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні

відповідача Публічне акціонерне товариство "Національний

депозитарій України"

про стягнення 2 440,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" (далі - відповідач) 2 440,26 грн. авансового платежу, сплаченого за договором про обслуговування емісії цінних паперів №Е717/11 від 10.05.2011р., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач перерахував відповідачу аванс у більшому розмірі, ніж склала вартість наданих відповідачем послуг.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про те, що внаслідок передання Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України" глобального сертифіката випуску цінних паперів, фактично відбулась зміна сторони за договором №Е717/11 від 10.05.2011р., а тому саме у Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" є права і обов'язки за цим договором перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2015р., на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, до участі у розгляді справи як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" (далі - третя особа).

Третя особа підтримала позовні вимоги, наголошуючи на тому, що відповідач безпідставно володіє коштами, сплаченими позивачем як авансом за договором №Е717/11 від 10.05.2011р., оскільки відповідно до Закону України "Про депозитарну систему України" всі глобальні сертифікати випусків цінних паперів, що обслуговувались в системі депозитарного обліку відповідача були передані на зберігання Публічному акціонерному товариству "Національний депозитарій України", а цінні папери таких випусків зараховані до системи депозитарного обліку Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України". Третя особа вважає необґрунтованими доводи відповідача про перехід до третьої особи обов'язку з надання послуг на суму залишку авансового платежу, сплаченого позивачем на користь відповідача, що існував у позивача на момент передачі відповідного глобального сертифіката.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/25658/14 від 04.02.2015р. позов було задоволено, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 2 440,26 грн. та 1 827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/25658/14 від 04.02.2015р. та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Загалом обставини, викладені в апеляційній скарзі, ідентичні тим, які наводились відповідачем під час розгляду справи Господарським судом міста Києва. Зокрема, відповідач зазначав наступне:

- суд необгрунтовано послався на те, що відповідач безпідставно заволодів коштами позивача у сумі 2 440,26 грн., оскільки вони були отримані відповідачем на підставі укладеного між сторонами договору;

- застосування ст. 104 Цивільного кодексу України та посилання суду на відсутність доказів реорганізації відповідача шляхом злиття, приєднання, поділу чи перетворення в Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України» (третю особу) є безпідставним, оскільки в даному випадку підставою для правонаступництва Національним депозитарієм України прав та обов'язків інших депозитаріїв (в даному випадку відповідача) є спеціальна норма закону, а саме абзац 2 п.13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України»;

- правонаступництво третьої особи у договорі, укладеному між позивачем та відповідачем, є переходом прав та обов'язків від однієї особи до іншої, а також передбачає заміну сторони у договорі (в даному випадку відповідача);

- укладення між позивачем та третьою особою нового договору про обслуговування емісії цінних паперів не може свідчити про те, що перехід прав та обов'язків від відповідача до третьої особи не відбувся, оскільки такий перехід передбачений спеціальною нормою законодавства, а саме абзац 2 п.13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.03.2015р.

25.03.2015р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від третьої особи надійшли письмові пояснення.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2015р. було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Новікова М.М., Корсакової Г.В.

30.03.2015р. через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечував проти апеляційної скарги, наголошуючи на її необґрунтованості та непідтвердженості належними доказами, просив суд залишити скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 30.03.2015р. представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/25658/14 від 04.02.2015р. скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

В судовому засіданні 30.03.2015р. представники позивача та третьої особи заперечували проти апеляційної скарги відповідача з підстав, наведених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та поясненнях, просили суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін як таке, що було прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні 30.03.2015р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

10.05.2011р. між позивачем, як емітентом, та відповідачем, як депозитарієм, було укладено договір про обслуговування емісії цінних паперів №Е717/11 (далі - Договір), за умовами якого (п.1.1) емітент доручає, а депозитарій зобов'язується надавати емітенту послуги щодо відкриття та ведення рахунку в цінних паперах емітента, обслуговування операцій емітента щодо розміщення цінних паперів бездокументарної форми існування та обслуговування операцій емітента щодо випущених ним цінних паперів відповідно до Положення про депозитарну діяльність, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 17.10.2006р. №999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.11.2006р. за №1238/13112 (далі -Положення про депозитарну діяльність), та внутрішніх документів депозитарію.

В розділі 2 Договору сторони погодили права та обов'язки сторін. Так, відповідно до п.п.2.1.1, 2.1.3, 2.1.5 депозитарій зобов'язаний: відкрити емітенту рахунок у цінних паперах протягом 3 робочих днів після подання емітентом документів, визначених законодавством і Регламентом здійснення депозитарної діяльності депозитарію цінних паперів приватне акціонерне товариство «Всеукраїнський депозитарій цінних паперів» (далі - Регламент депозитарію) та за умови оплати першого рахунку на оплату послуг (далі - рахунок) відповідно до п.3.3 цього Договору; зберігати отримані від емітента глобальні сертифікати/тимчасові глобальні сертифікати та обліковувати цінні папери, на випуски яких оформлені ці документи, відповідно до законодавства та внутрішніх документів депозитарію; здійснювати ведення рахунку у цінних паперах емітента шляхом виконання операцій, згідно з порядком, у строки, що обумовлені Регламентом депозитарію, якщо здійснення цих операцій не суперечить чинному законодавству України.

Відповідно до п.п.2.3.1, 2.3.6 Договору емітент зобов'язаний дотримуватись Регламенту депозитарію в частині взаємовідносин емітента та депозитарію; оплачувати послуги депозитарію згідно з умовами та строками, передбаченими цим Договором та тарифами депозитарію.

Вартість послуг та порядок оплати погоджені сторонами в розділі 3 Договору, згідно з п.п.3.1, 3.3, 3.4.1, 3.4.2 якого емітент оплачує послуги депозитарію (крім послуг, зазначених у п.3.2 цього Договору) згідно з цим Договором відповідно до затверджених тарифів депозитарію, які оприлюднюються через веб-сайт депозитарію www.aust.com.ua. Емітент оплачує послуги депозитарію по цьому Договору на умовах попередньої оплати авансом на два місяці (далі - період). Період не може бути меншим ніж два місяці. Перший рахунок депозитарій надає емітенту до відкриття рахунку у цінних паперах. В цей рахунок включається авансова плата за депозитарні послуги до кінця поточного періоду. Щомісяця депозитарій складає акт-рахунок за місяць та надає емітенту два підписаних уповноваженою особою та засвідчених печаткою примірники Акту-рахунку до 10-го числа наступного місяця. В Акт-рахунок включається вартість виконаних депозитарних послуг та розрахунок авансового платежу на наступний період.

В п.7.1 Договору передбачено, що останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 1 року. Якщо жодна із сторін за 10 робочих днів до закінчення строку дії цього Договору письмово не повідомила про свою відмову від продовження строку дії цього Договору, останній вважається продовженим на кожен наступний рік на умовах, викладених в цьому Договорі. За будь-яких умов дія цього Договору не може бути припинена за умови наявності на зберіганні в депозитарії глобального сертифіката/тимчасового глобального сертифіката випуску цінних паперів емітента.

На виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу грошові кошти (авансовий платіж) в загальній сумі 42 790,94 грн.

Водночас відповідач надав позивачу послуги, вартість яких склала 40 376,68 грн.

Позивач звернувся до відповідача з листами №194/01-103 від 14.11.2013р., №35/01-103 від 30.01.2014р. (том справи - 1, аркуші справи - 99-100), в яких просив повернути залишок авансу у розмірі 2 440,26 грн.

Відповідач в листі №196 від 14.02.2014р. повідомив позивача про те, що глобальний сертифікат випуску цінних паперів позивача на виконання вимог Закону України "Про депозитарну систему України" було передано третій особі і до неї перейшли права та обов'язки за Договором №Е717/11 від 10.05.2011р., у зв'язку з чим відповідач не вбачає підстав для повернення позивачу залишку авансового платежу, сплаченого на виконання названого Договору (том справи - 1, аркуш справи - 101).

Позивач звернувся до третьої особи з листом №57/01-103 від 28.02.2014р., в якому просив надати інформацію про передання відповідачем авансового платежу у розмірі 2 440,26 грн., сплаченого на виконання умов укладеного з позивачем Договору №Е717/11 від 10.05.2011р. (том справи - 1, аркуш справи - 102).

Третя особа направила позивачу листа №478/09 від 24.03.2014р., в якому повідомила про те, що умови вищезгаданого Договору №Е717/11 від 10.05.2011р. не є обов'язковими для третьої особи, оскільки вона не є стороною цього договору (том справи - 1, аркуш справи - 103).

Позивач вважає, що відповідач безпідставно утримує 2 440,26 грн., сплачені позивачем як авансовий платіж за Договором №Е717/11 від 10.05.2011р.

Зважаючи на відмову відповідача в добровільному порядку повернути грошові кошти, позивач звернувся за захистом своїх прав до Господарського суду міста Києва.

Місцевий господарський суд позов задовольнив повністю, визнавши вимоги позивача обґрунтованими та документально підтвердженими.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором (ст. ст. 901, 903 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

В процесі судового розгляду було встановлено, що на виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу аванс у загальній сумі 42 790,94 грн., на підтвердження чого суду надано банківські виписки по рахунку позивача.

Відповідач надав позивачу послуги за Договором, загальна вартість яких склала 40 376,68 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи Акти-рахунки, підписані сторонами (том справи - 1, аркуші справи - 21-46).

20.09.2013р. між сторонами було складено та підписано Акт звірки розрахунків за Договором (том справи - 1, аркуш справи - 98), згідно з яким різниця у сумі перерахованих позивачем коштів та вартістю наданих відповідачем послуг становить 2 440,26 грн.

Звернення позивача щодо повернення вказаної суми переплати були залишені відповідачем без задоволення.

Відмовляючи у поверненні грошових коштів, відповідач посилався на те, що він передав тертій особі глобальний сертифікат випуску цінних паперів, внаслідок чого фактично відбулась заміна сторони (відповідача) за укладеним з позивачем Договором і відповідач вже не має жодних прав і обов'язків за цим договором перед позивачем.

З цього приводу судом було з'ясовано наступне.

Правові засади здійснення державного регулювання ринку цінних паперів та державного контролю за випуском і обігом цінних паперів та їх похідних в Україні визначає Закон України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні", згідно зі ст. 5 якого державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

В п.п.5, 13 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" передбачено, що національній комісії з цінних паперів та фондового ринку необхідно розробити та затвердити протягом шести місяців з дня опублікування цього Закону, зокрема, порядок передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів. Депозитаріям цінних паперів протягом року з дня опублікування цього Закону, з урахуванням вимог Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, забезпечити передання всіх глобальних сертифікатів на зберігання Національному депозитарію України.

26.03.2013р. Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку було прийнято рішення №430 "Про затвердження Порядку передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів", яким, зокрема, вирішено:

- затвердити Порядок передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів (далі - Порядок) (п.1 рішення);

- зберігачам цінних паперів, які обслуговуються депозитарієм Публічне акціонерне товариство "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" (далі - РЦ) на підставі чинного депозитарного договору та не мають рахунку у цінних паперах у ПАТ "Національний депозитарій України" (у Центральному депозитарії цінних паперів - після набуття ПАТ "Національний депозитарій України" такого статусу) (далі - Центральний депозитарій), протягом десяти робочих днів з дня набрання чинності цим рішенням укласти з Центральним депозитарієм депозитарний договір та надати необхідні документи для відкриття рахунку у цінних паперах (п.2 рішення);

- Публічному акціонерному товариству "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" (позивачу) забезпечити передавання, а Центральному депозитарію - приймання відповідно до вимог Порядку цінних паперів усіх випусків, які обслуговуються Публічним акціонерним товариством "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" (крім знерухомлених цінних паперів випусків, яким відповідно до законодавства не призначався ISIN, та в інших випадках, передбачених Порядком), до дня набрання чинності Законом України "Про депозитарну систему України". Щодо знерухомлених цінних паперів випусків, яким не призначався ISIN, Публічному акціонерному товариству "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" вчинити дії, передбачені пунктом 7 рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 18.04.2013р. №729 "Про затвердження Порядку передачі інформації, що міститься у системі реєстру власників іменних цінних паперів, до системи депозитарного обліку", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.04.2013р. за №704/23236 (п.9 рішення).

Порядок передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів (далі - Порядок) встановлює вимоги до дій ПАТ "Національний депозитарій України" (Центрального депозитарію цінних паперів - після набуття ПАТ "Національний депозитарій України" такого статусу) (далі - Центральний депозитарій), депозитаріїв цінних паперів, зберігачів цінних паперів (далі - зберігачі), емітентів цінних паперів (далі - емітенти), реєстроутримувачів та інших професійних учасників фондового ринку, пов'язаних з передаванням усіх цінних паперів бездокументарної форми існування на зберігання та обслуговування до Центрального депозитарію.

Згідно з п.2 розділу 1 названого Порядку передачею цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію є передача цінних паперів, що існують у бездокументарній формі, та документів, передбачених цим порядком, на зберігання та обслуговування до центрального депозитарію, що передбачає, зокрема: передачу глобальних сертифікатів, тимчасових глобальних сертифікатів, свідоцтв про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікатів цінних паперів на пред'явника, виписок про стан особового рахунку номінального утримувача, виданих реєстроутримувачами, за певними випусками та відповідних документів від депозитарію до центрального депозитарію, депонування глобальних сертифікатів, тимчасових глобальних сертифікатів, свідоцтв про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікатів цінних паперів на пред'явника та зарахування цінних паперів, що становлять ці депозитарні активи, на рахунки у цінних паперах клієнтів центрального депозитарію у системі депозитарного обліку центрального депозитарію разом з відповідним списанням усіх цінних паперів цих випусків з рахунків клієнтів депозитарію у системі депозитарного обліку депозитарію відповідно до цього порядку.

В розділі ІІ Порядку визначено порядок дій Депозитарію, Центрального депозитарію та їх клієнтів, а також реєстроутримувачів щодо передачі цінних паперів, згідно з п.6 якого депозитарій на дату передачі відповідно до плану-графіка передає до Центрального депозитарію, зокрема:

- глобальні сертифікати, тимчасові глобальні сертифікати, свідоцтва про знерухомлення іменних цінних паперів, виписки з особового рахунку номінального утримувача, видані реєстроутримувачами, сертифікати цінних паперів на пред'явника, що включені до певної партії;

- передавальні розпорядження щодо унесення реєстроутримувачами до відповідних систем реєстрів змін, пов'язаних із відображенням переміщення цінних паперів від номінального утримувача - депозитарію до номінального утримувача - центрального депозитарію;

- відповідні переліки (у формі паперового документа);

- документи, що стосуються кожного випуску цінних паперів, глобальний сертифікат та/або тимчасовий глобальний сертифікат якого передається до центрального депозитарію (копія свідоцтва про реєстрацію випуску, копія рішення про розміщення цінних паперів, копія рішення про випуск цінних паперів, копія плану приватизації, копія плану розміщення акцій, копія проспекту емісії цінних паперів);

- документи, що стосуються відповідних емітентів (договори про обслуговування емісії цінних паперів, в тому числі додаткові угоди до них, документи, що подавалися емітентом для відкриття рахунку у цінних паперах, ідентифікації емітента та керуючого його рахунком в цінних паперах (за наявності керуючого рахунком) та на підставі яких уносилися останні зміни до анкети рахунку у цінних паперах, анкети керуючого рахунком (за умови унесення таких змін).

В процесі судового розгляду було з'ясовано, що на виконання п.13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України", рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №430 від 26.03.2013р. "Про затвердження Порядку передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів" та №1832 від 10.09.2013р. «Щодо погодження плану-графіка передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України", відповідач передав, а третя особа прийняла глобальні сертифікати, тимчасові глобальні сертифікати випусків цінних паперів, свідоцтва про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікати цінних паперів на пред'явника та документи позивача (емітента), про що свідчить наявний в матеріалах справи Акт приймання-передавання №11687 від 20.09.2013р. (том справи - 1, аркуші справи - 124-180).

Як вірно зазначив місцевий господарський суд у своєму рішенні, з дня передачі глобального сертифіката на зберігання Національному депозитарію України останній вважається правонаступником прав та обов'язків інших депозитаріїв за договорами про обслуговування емісії цінних паперів, укладеними між емітентами та депозитаріями.

Оскільки відповідачем було передано на депозитне обслуговування третій особі цінні папери, які виступали об'єктом надання депозитарних послуг за укладеним з позивачем Договором №Е717/11 від 10.05.2011р., господарські зобов'язання сторін у справі, що виникли на підставі названого правочину фактично припинились (аналогічна правова позиція у тотожних правовідносинах наведена в постанові Вищого господарського суду України у справі №910/15002/14 від 04.03.2015р.).

В своїх запереченнях на позов та в апеляційній скарзі відповідач зазначав про те, що у нього відсутній обов'язок по поверненню позивачу авансового платежу у розмірі 2 440,26 грн., оскільки третя особа відповідно до абзацу 2 п.13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України" є правонаступником прав і обов'язків інших депозитаріїв за відповідними договорами про обслуговування емісії цінних паперів у повному обсязі, що існував станом на дату передачі відповідних глобальних сертифікатів на зберігання третій особі. Відповідач вважає, що наведені обставини свідчать про заміну сторони відповідного договору (в даному випадку - відповідача на третю особу за укладеним з позивачем Договором).

Відповідно до положень ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. ст. 512, 520 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

В ст. ст. 513, 521 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд у своєму рішенні, в даному конкретному випадку відносини між позивачем та відповідачем щодо надання депозитарних послуг виникли на підставі Договору №Е717/11 від 10.05.2011р., укладеного в письмовій формі, а тому перехід прав та обов'язків (заміна кредитора/боржника у зобов'язанні) мало бути здійснено також у письмовій формі із відображенням тих прав та обов'язків, які переходять від однієї сторони до іншої (від первісного кредитора/боржника до нового кредитора/боржника). Натомість відповідні докази ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про реорганізацію відповідача, зокрема, шляхом злиття, приєднання, поділу чи перетворення в третю особу (Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України"), що було б передумовою для переходу прав та обов'язків до правонаступників.

Передача від відповідача до третьої особи цінних паперів позивача (глобальних сертифікатів, тимчасових глобальних сертифікатів випусків цінних паперів, свідоцтва про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікатів цінних паперів на пред'явника та документів позивача) було здійснено на виконання п.13 розділу VI Закону України "Про депозитарну систему України", згідно з яким депозитаріям цінних паперів протягом року з дня опублікування цього Закону, з урахуванням вимог Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, необхідно забезпечити передання всіх глобальних сертифікатів на зберігання Національному депозитарію України. З дня передачі глобального сертифіката на зберігання Національному депозитарію України Національний депозитарій України вважається правонаступником прав та обов'язків інших депозитаріїв за договорами про обслуговування емісії цінних паперів, укладеними між емітентами та депозитаріями.

Водночас положення вищезгаданого Закону України "Про депозитарну систему України" не містять вказівки про те, що внаслідок передбаченого правонаступництва Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" (третя особа) замінює сторону - первісного кредитора/боржника за попереднім договором обслуговування емісії цінних паперів.

До того ж, на виконання вимог Закону України "Про депозитарну систему України" між позивачем та третьою особою було укладено новий договір про обслуговування емісії цінних паперів №ОВ-542 від 22.10.2013р., який не містить положень щодо заміни відповідача третьою особою за Договором про обслуговування емісії цінних паперів №Е717/11 від 10.05.2011р. щодо прав та обов'язків відповідача.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

В ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї Глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Як уже зазначалося вище, зобов'язання сторін за Договором №Е717/11 від 10.05.2011р. припинились у зв'язку з передачею відповідачем на користь третьої особи цінних паперів, що були об'єктом надання депозитарних послуг за вказаним договором.

Відповідач не довів ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції надання позивачу передбачених Договором №Е717/11 від 10.05.2011р. послуг на суму 2 440,26 грн., сплачену авансом, або повернення цих коштів позивачу.

З урахуванням викладених обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач безпідставно утримує кошти позивача в сумі 2 440,26 грн., чим порушує його права, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 440,26 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Відповідачем не надано ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на спростування викладеного у позові.

Згідно зі ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Натомість місцевим господарським судом було надано належну оцінку поданим доказам, у повному обсязі з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування рішення відсутні і апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2015р. у справі №910/25658/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/25658/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Г.В. Корсакова

М.М. Новіков