ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

31 березня 2015 року Справа № 915/91/14

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

при секретарі судового засідання: Кошевенко-Писареві Р.О.

за участю представників сторін

від скаржника (боржника): ОСОБА_1, довіреність від 24.02.2014р. №130

від стягувача: не з'явився

від Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції: Черненко Г.О., довіреність від 25.03.2015р.

прокурор: Лукін І.А., за посвідченням

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в порядку ст. 121-2 ГПК України

на дії: Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції (55002, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, бул. Цвіточний, 4, корп. 4, )

за позовом: Прокурора м. Южноукраїнська (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, вул. Миру, 11) в інтересах держави в особі Южноукраїнської міської ради (55000, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 48, )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

про: стягнення збитків у сумі 151573,59 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 10.03.2015р. звернувся до господарського суду Миколаївської області в порядку ст. 121-2 ГПК України зі скаргою б/н від 05.03.2015р. на дії Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції.

У поданій скарзі боржник просить суд винести ухвалу про визнання дій в.о. начальника відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Черненко Г.О. в частині винесення постанови від 27.10.2014р. №45130247 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження незаконними та зобов'язати відділ ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції зняти арешт, накладений на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Свою скаргу боржник мотивує тим, що державним виконавцем порушений порядок накладення арешту на майно боржника та його відчуження, який передбачено ст.ст. 52, 57, 63 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 16.03.2015р. відновлено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 пропущений процесуальний строк на подання скарги на дії органу ДВС; прийнято скаргу до розгляду; розгляд скарги призначено на 31.03.2015р. о 15:00; витребувано у прокурора, органу ДВС та сторін додаткові документи.

27.03.2015р. за вх.№5277/15 до суду від прокуратури м. Южноураїнська надійшли письмові пояснення, в яких прокурор просить суд відмовити в задоволенні скарги.

30.03.2015р. за вх.№5407/15 до суду від Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції надійшли письмові пояснення та додаткові документи з запереченнями на подану скаргу.

31.03.2015р. за вх.№5571/15 до суду від стягувача надійшли письмові пояснення з проханням відмовити у задоволенні скарги.

Стягувач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду скарги належним чином повідомлений.

Водночас, 31.03.2015р. за вх.№5569/15 до суду від стягувача надійшло клопотання про розгляд скарги без участі представника Южноукраїнської міської ради.

Заслухавши прокурора, представника органу ДВС та скаржника, проаналізувавши наявні у справі докази, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів скарги та матеріалів виконавчого провадження, 20.10.2014р. постановою Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Миколаївської області №915/91/14 від 11.09.2014р. про стягнення 151573,59 грн.; запропоновано боржнику самостійно виконати відповідний наказ протягом 7 днів з моменту винесення постанови.

27.10.2014р. постановою Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми стягнення: 151573,59 грн.; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

14.11.2014р. боржник звернувся до Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції з заявою в порядку ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" та запропонував з метою погашення боргу у першу чергу звернути стягнення на належне йому майно, а саме: об'єкт незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_3.

10.12.2014р. державним виконавцем був складений Акт опису й арешту майна, відповідно до якого описано та накладено арешт на таке майно: об'єкт незавершеного будівництва, майновий торгівельно-розважальний комплекс, загальною площею 544,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3; майно потребує експертної оцінки.

16.01.2015р. постановою Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з визначення оцінки саме об'єкту незавершеного будівництва.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з ч.ч.1,5,6 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації; у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем; стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

У відповідності до ч.ч.1,2 (абзаци 4-5),3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту; постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Пунктом 1 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Таким чином взявши до уваги наведені норми та їх обставини, суд дійшов висновків про те, що дії державного виконавця у спірних правовідносинах не суперечать чинному законодавству.

Отже, винесена ним 27.11.2014р. постанова про арешт майна боржника відповідає приписам Закону України "Про виконавче провадження" та жодним чином не порушує права скаржника.

Посилання ж скаржника на те, що крім квартири за адресою: АДРЕСА_2, арешт якої просить зняти боржник, у нього наявні транспортні засоби та інше нерухоме майно, а також те, що державним виконавцем порушено приписи ст.ст. 57,63 Закону України "Про виконавче провадження" в частині порушення порядку накладення арешту на майно боржника та його відчуження, спростовуються тим, що, по-перше, у запропонованого боржником для реалізації майна відсутня грошова оцінка, порядок проведення якої визначений ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження", а, по-друге, державним виконавцем не проводяться виконавчі дії з реалізації квартири за адресою АДРЕСА_2.

Суд також звертає увагу скаржника на те, що чинним законодавством не передбачено можливості зняття арешту окремо визначеного майна в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, за вищевказаних обставин суд відмовляє у задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, заявленої в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України на дії Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції, з огляду на її недоведеність та необґрунтованість.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги (б/н від 05.03.2015р.) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в порядку ст. 121-2 ГПК України на дії Відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції по справі №915/91/14 - відмовити.

Суддя О.Г. Смородінова