УХВАЛА

01.04.2015Справа № 910/7513/15-г

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АМГ Агрохолдинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси"

про вжиття запобіжних заходів

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

від позивача (заявника): Волковський Д.С. за дов.

від відповідача: не з'явився

Обставини справи :

26.03.2015р. до Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "АМГ Агрохолдинг" із заявою про вжиття запобіжних заходів в порядку ст.ст. 43-1 - 43-4 ГПК України у вигляді накладення арешту на кукурудзу врожаю 2014 року, клас 3, ДСТУ 4525:2006, у кількості 2433,270 тонн, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси" (), яка зберігається за адресою: 60300, Чернівецька обл., Новоселицький район, місто Новоселиця, вул.Складська, буд.10.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2015р. у справі № 910/7513/15-г заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АМГ Агрохолдинг" про вжиття запобіжних заходів залишено без руху, надано заявнику строк до 30.03.2015р. для надання необхідних документів.

30.03.2015р. через канцелярію суду представник заявника подав додаткові пояснення на заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2015р. вказану заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.04.2015р.

У судовому засіданні 01.04.2015р. представник заявника (позивача) вимоги заяви підтримав.

Відповідач письмових пояснень на заяву не надав, свого представника у засідання не направив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, жодних клопотань від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 43-4 ГПК України, заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб. Однак неявка їх не перешкоджає розглядові заяви.

Розглянувши матеріали заяви, подані заявником додаткові пояснення, заслухавши пояснення представника заявника, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АМГ Агрохолдинг", виходячи з наступного.

В обґрунтування своєї заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "АМГ Агрохолдинг" посилалось на:

- невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси" своїх зобов'язань щодо оплат наданих послуг із зберігання зерна по договору складського зберігання зерна № 017/2015 від 09.02.2015р.;

- листи Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси" № 24/03/15-2 від 24.03.2015р., № 24/03/15-1 від 24.03.2015р., № 25/03/15-01 від 25.03.2015р., в яких, на думку заявника, відповідач звинувачував Товариство з обмеженою відповідальністю "АМГ Агрохолдинг" у розробці схем незаконного відчуження/заволодіння майна; організації навмисних дій блокування технічної можливості отримання власником зерна їх майна, здійснення спроб тиску на керівництво/представників складів; односторонньому підвищенні цін за послуги складів та можливо його подальшому протиправному набутті у власність, та ін., в яких заявник зробив висновок, що існує реальна загроза того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси", зловживаючи своїми правами, здійснить дії, спрямовані на порушення законних прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "АМГ Агрохолдинг".

За приписами ст.43-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 43-2 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову.

Відповідно до п.9 Інформаційного листа №01-8/251 від 20.04.2007р. Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому, заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову. Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Одним із видів запобіжних заходів за змістом ст.43-2 Господарського процесуального кодексу України є накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжних заходів, і знаходиться в неї або в інших осіб, призначене забезпечити відновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, заявник, зокрема, мав подати докази, які достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено, що стало б підставою для вжиття запобіжних заходів.

Таких доказів суду не надано.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття запобіжних заходів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких запобіжних заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття запобіжних заходів (необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову) не може бути підставою для винесення ухвали про вжиття запобіжних заходів.

Твердження відповідача про наявність заборгованості відповідача за договірними правовідносинами, та посилання на переписку сторін, з якої заявник робить власні суб'єктивні висновки про реальну загрозу порушення його прав, які не підтверджені належними засобами доказування в розумінні ст. 33, 34 ГПК України.

Крім того, докази реального отримання вказаної кореспонденції від відповідача, вчинення останнім будь-яких дій, що свідчили б про його наміри, про які вказує заявник, імовірності настання обставин, у матеріалах справи відсутні.

Отже, підстави викладені заявником в заяві про вжиття запобіжних заходів не є підставами в розумінні ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не доводять наявність фактичних обставин, які б обґрунтовували необхідність вжиття запобіжних заходів.

Відповідно до ч.6 ст.43-4 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

З огляду на викладене, суд встановив, що заявником не надано доказів порушення його прав чи існування загрози їх порушення, а також не підтверджено належними та допустимими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування запобіжного заходу у вигляді накладення арешту на кукурудзу врожаю 2014 року, клас 3, ДСТУ 4525:2006, у кількості 2433,270 тонн, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси" (), яка зберігається за адресою: 60300, Чернівецька обл., Новоселицький район, місто Новоселиця, вул.Складська, буд.10, а заява є такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43-1, 43-2, 43-3, 43-4 та ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АМГ Агрохолдинг" про вжиття запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на кукурудзу врожаю 2014 року, клас 3, ДСТУ 4525:2006, у кількості 2433,270 тонн, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси" (), яка зберігається за адресою: 60300, Чернівецька обл., Новоселицький район, місто Новоселиця, вул.Складська, буд.10.

Суддя О.М.Ярмак