РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015Справа №910/3580/15-г
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Ексімед"

до публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто"

про стягнення 11 842,33 грн.

Представники:

від позивача: Шпакович А.С. - представник за довіреністю № б/н від 02.01.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Ексімед" до публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" про стягнення 11 842,33 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що приватним акціонерним товариством "Ексімед" та публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" укладено договір про співпрацю № 49/1/2014 від 03.02.2014 року, відповідно до якого виконавець зобов'язується надаватимедикаменти застрахованим особам, а замовник зобов'язується оплатити ці надані медикаменти відповідно до умов даного договору.

Відповідно до актів виконаних робіт, відповідач станом на 10.02.2015 року заборгував позивачеві суму у розмірі 11 842,33,00 грн., що підтверджується:

- актом виконаних робіт № 1 від 11.03.2014 року на суму 7 047,23 грн.;

- актом виконаних робіт № 2-1 від 31.03.2015 року на суму 1 393,09 грн;

- актом виконаних робіт № 2-2 від 30.04.2014 року на суму 1 162,44 грн.;

- актом виконаних робіт № 7 від 22.04.2014 року на суму 1534,74 грн.;

- актом виконаних робіт № 8 від 30.04.2014 року на суму 459,68 грн.;

- актом виконаних робіт № 9 від 30.05.2014 року на суму 245,15 грн.

Таким чином, відповідно до вищевикладеного приватне акціонерне товариство "Ексімед"звернулось до суду з вимогою про стягнення з публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" основну суму заборгованості у розмірі 11 842,33 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.02.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 10.03.2015 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.03.2015 року розгляд справи відкладено на 31.03.2015 року, у зв'язку із неявкою представника відповідача у судове засідання.

У судове засідання 31.03.2015 року представник відповідача не з'явився, не виконав вимоги ухвали суду від 19.02.2015 року, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 014.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

03.02.2014 року між приватним акціонерним товариством "Ексімед" та публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" укладено договір про співпрацю № 49/1/2014, відповідно до якого виконавець зобов'язується надавати медикаменти застрахованим особам, а замовник зобов'язується оплатити ці надані медикаменти відповідно до умов даного договору.

Відповідно до п. 1.2. договору, виконавець надає клієнту медикаменти на підставі замовлення встановленого зразка, надане замовником факсимільним способом, оформленого належним чином (додаток № 1) та (або) замовлення в усному режимі (шляхом телефонного дзвінка уповноваженої особи замовника до відповідальної особи виконавця.

Підпунктами 2.2.1., 2.2.2. пункту 2.2. договору, виконавець зобов'язаний надавати клієнтам необхідні медикаменти і витратні матеріали належної якості, вчасно та в обсязі, зазначеному у замовленні замовника. Надавати замовнику наступну документацію: замовлення, акт виконаних робіт, узгоджений сторонами та рахунок-фактури.

Згідно з п.п. 2.1.1 п. 2.1. договору, виконавець має право, зокрема, на оплату замовником наданих виконавцем медикаментів, відповідно до даного договору.

Відповідно до п.п. 2.4.1. п. 2.4. договору, замовник зобов'язується, зокрема, забезпечити покриття витрат виконавця, пов'язаних з наданням клієнтам медикаментів (лікарських засобів всіх груп, перев'язочних матеріалів), шляхом оплати вартості виданих медикаментів згідно наданим документам, зазначених в п. 2.2.2. договору та у відповідності до умов розділу 4 даного договору.

Згідно з. 4.1. договору, замовник компенсує витрати на відпущені клієнтам медикаменти та витратні медичні матеріали шляхом перерахування суми витрат на розрахунковий рахунок виконавця, згідно наданих, належним чином оформлених, документів, зазначених у п. 2.2.2. договору, протягом 20 робочих днів з моменту отримання документів, зазначених у п. 2.2.2. договору.

Відповідно до п. 4.2. договору, виконавець надає замовнику разом з рахунком-фактурою два екземпляри актів виконаних робіт з переліком медикаментів, наданих виконавцем клієнтам замовника, акт виконаних робіт та рахунок-фактуру містять загальну вартість медикаментів.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що оплата наданих медикаментів, наданих відповідно до даного договру, здійснюється в національній грошовій одиниці України шляхом прямого банківського переводу грошових коштів на рахунок виконавця.

Факт надання послуг на суму в розмірі 11842,33 грн. підтверджується замовленнями № 2836 від 03.02.2014 року, № 2725 від 01.02.2014 року, № 272 від 08.02.2014 року, № 1895 від 27.02.2014 року, № 448 від 10.02.2014 року, № 1601 від 24.02.2014 року, № ЕА000002925 від 10.02.2014 року, № 1216 від 17.02.2014 року, № 480 від 11.02.2014 року, № 1139 від 17.02.2014 року, № 1380 від 19.02.2014 року, № 3015 від 05.02.2014 року, № 1356 від 19.02.2014 року, № 695 від 12.02.2014 року, № 928 від 14.02.2014 року, № 2253 від 05.03.2014 року, № 658 від 12.02.2014 року, № 1418 від 20.02.2014 року, № 478 від 11.02.2014 року, № 208 від 07.02.2014 року, № 1194 від 17.02.2014 року, № 1194 від 17.02.2014 року, № 500 від 11.02.2014 року, № 1489 від 21.02.2014 року, № 783 від 13.02.2014 року, № 1532 від 22.02.2014 року, № 1194 від 17.02.2014 року, № 1535 від 22.02.2014 року, № 1202 від 17.02.2014 року, № 1677 від 25.02.2014 року, № 1425 від 20.02.2014 року, № 1848 від 2.02.2014 року, № 36 від 05.02.2014 року, № 1784 від 26.02.2014 року, № 1444 від 20.02.2014 року, № 1867 від 27.02.2014 року, № 1474 від 21.02.2014 року, № 2036 від 02.03.2014 року, № 519 від 08.04.2014 року, № 337 від 06.04.2014 року, № 174 від 03.04.2014 року, № 568 від 08.04.2014 року, № 175 від 03.04.2014 року, № 556 від 08.04.2014 року, № 920 від 12.04.2014 року, № 447 від 07.04.2014 року, № 2464 від 06.05.2014 року, № 124 від 03.04.2014 року, 3 322 від 05.04.2014 року, № 4828 від 01.04.2014 року, 3 629 від 09.04.2014 року, № 625 від 09.04.2014 року, № 656 від 09.04.2014 року, № 646 від 09.04.2014 року, № 295 від 04.04.2014 року, № 291 від 04.04.2014 року, № 336 від 06.04.2014року, № 2391 від 06.03.2014 року, № 4626 від 31.03.2014 року, № 2484 від 07.03.2014 року, 3 4022 від 24.03.2014 року, № 2621 від 10.03.2014 року, № 3770 від 22.03.2014 року, № 2622 від 10.03.2014 року, № 3731 від 21.03.2014 року, № 3151 від 15.03.2014 року, № 3153 від 15.03.2014 року, № 3154 від 15.03.2014 року, № 3150 від 15.03.2014 року, № 2111 від 03.03.2014 року та актом виконаних робіт № 1 від 11.03.2014 року на суму 7 047,23 грн.; актом виконаних робіт № 2-1 від 31.03.2015 року на суму 1 393,09 грн; актом виконаних робіт № 2-2 від 30.04.2014 року на суму 1 162,44 грн.; актом виконаних робіт № 7 від 22.04.2014 року на суму 1534,74 грн.; актом виконаних робіт № 8 від 30.04.2014 року на суму 459,68 грн.; актом виконаних робіт № 9 від 30.05.2014 року на суму 245,15 грн., підписані обома сторонами (наявні в матеріалах справи).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Для врегулювання спору мирним шляхом позивач направив відповідачеві претензію на суму 11 842,33 грн. вих. № 95 від 05.08.2014 року, отримана останнім 14.08.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 025.

Відповідач вимогу не виконав.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності заборгованості за договором про співпрацю № 49/1/2014 від 03.02.2014 року у розмірі 11 842,33 грн., належним чином доведений, документально підтверджений, тому вимоги позивача визнаються судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1ст. 32, ч. 1 ст. 33, 34, ст. 44, ч. 5 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" (01042, м. Київ, вул. провулок Новопечерський, 19/3, ) на користь приватного акціонерного товариства "Ексімед" (02160, м. Київ, Харківське шосе, 50, ) основний борг в розмірі 11 842 (одинадцять тисяч вісімсот сорок дві) грн. 33 коп. та 1 827 (одна тисяч вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 06.04.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий