РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015Справа №910/3801/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ Реклама";

до Фізичної особи-підприємця Ананьєвої Тетяни Павлівни;

про стягнення 218 740,82 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Черняєва А.С., представник, довіреність № б/н від 16.02.2015 р.;

Від відповідача: Ананьева Т. П., фізична особа-підприємець.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "БЦ Реклама" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця Ананьєвої Тетяни Павлівни про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 181 480,00 грн., пені в розмірі 15 158,70 грн., 3% річних в сумі 1 792,12 грн. та інфляційних втрат у розмірі 20 310, грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2015 року порушено провадження у справі № 910/3801/15-г.

Через відділ канцелярії суду 19.03.2015 р. від відповідача надійшла заява про визнання позову.

Через відділ канцелярії суду 20.03.2015 р. від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій позивач просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 181 480,00 грн. основного боргу та 4 374,82 грн. витрат зі сплати судового збору.

Дослідивши вказану заяву, судом було прийнято її до розгляду.

Відповідно до п. 17 інформаційного листа Вищого господарського суду від 20.10.2006 № 01-8/2351 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року" відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог. Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

У судовому засіданні 24.03.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Відповідача у судовому засіданні позовні вимоги в частині основної заборгованості визнав повністю.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «БЦ Реклама» (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Ананьева Т.П. (орендар) 01.11.2013 р. було укладено договір оренди нежитлового приміщення №11/13 (надалі - договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення (надалі - приміщення), розташоване на першому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 2, літера А. Загальна площа приміщення складає 216 (двісті шістнадцять) кв. м.

Згідно з п. 1.2. договору приміщення надається для розміщення продовольчого магазину.

На підставі п. 3.1. договору, орендар зобов'язаний сплачувати плату за користування приміщеннями (орендна плата) у розмірах та у терміни, які визначаються договором. Орендна плата починає нараховуватися з дати передачі Приміщень за актом приймання-передачі нежитлового приміщення №1, передбаченим умовами Договору.

Згідно з п. 3.5. договору оплата орендної плати здійснюється орендарем в безготівковій формі щомісячно, згідно з рахунками орендодавця до 10 числа місяця за поточний місяць оренди. До 5-го числа кожного поточного календарного місяця оренди орендар самостійно зобов'язаний отримати в бухгалтерії орендодавця рахунок на оплату орендної плати.

Приміщення, зазначене в п.1.1. договору, було передано в оренду відповідачу 15.11.2013р., про що свідчить підписаний обома сторонами акт приймання-передачі нежитлового приміщення №1 від 15.11.2013р.

Пунктом 3.7. договору передбачено, що орендар сплачує орендну плату з моменту вступу у користування приміщенням (п. 2.1., 2.2. даного договору) по день фактичного його повернення орендодавцю (п. 2.6. даного договору).

Укладенням додаткової угоди № 2 від 31.12.2014 р. до договору сторони дійшли взаємної згоди достроково розірвати договір з 31.12.2014 року.

На підставі акту приймання-передачі нежитлового приміщення №2 від 31.12.2014р. відповідач повернув позивачу з строкового платного користування нежитлове приміщення.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що відповідач в порушення взятого на себе грошового зобов'язання зі сплати орендних платежів належним чином не виконав у зв'язку із чим за ним утворилась заборгованість за орендне користування приміщеннями в розмірі 181 480,00 грн.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором найму, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов'язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Згідно із ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті орендних платежів на користь позивача в розмірі 218 740,82 грн. на підставі договору, зокрема, актом звірки взаємних розрахунків, який підписаний та скріплений печатками обох сторін, та яким відповідач визнає заборгованість перед позивачем станом на 23.12.2014 р. в розмірі 162 460,00 грн.

Також слід зазначити, що наявною в матеріалах справи заявою б/н від 19.03.2015 р. відповідач визнав позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ Реклама" в повному обсязі.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ Реклама" є правомірними та підлягають задоволенню, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Судові витрати, згідно зі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ананьєвої Тетяни Павлівни (інд. 02092, м. Київ, вул. Алма-Атинська, 99/2, кв. 18; ідент. номер ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЦ Реклама" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 2-А; ) 181 480 (сто вісімдесят одну тисячу чотириста вісімдесят) грн. 00 коп. заборгованості та судовий збір в розмірі 4 374 (чотири тисячі триста сімдесят чотири) грн. 82 коп. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О. В. Мандриченко
Дата складання рішення 27.03.2015 р.