ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2015 р.Справа № 922/570/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах І.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс", м. Київ
до 1. Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс-Т", с. Радгоспне
про визнання недійсним договору
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

1-го відповідача - Денисов М.Д., довіреність №33-21/2400 від 30.01.2015 р.

2-го відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (1-го відповідача) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс-Т" (2-го відповідача) про визнання недійсним кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03.05.2007 р., укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ "Автосервіс-Т", з усіма його змінами, доповнення та додатковими угодами. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. ст. 3, 8, 203, 215, 229, 627, 638, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 207 Господарського кодексу України, ст. ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг". Позивач також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, витребуваних судом письмових пояснень (заперечень) на відзив відповідача до суду не подав.

Представник 1-го відповідача (ПАТ "УкрСиббанк") у судовому засіданні та у відзиві на позов (вх.№6235 від 17.02.2015 р.) позовні вимоги не визнає, просить суд в позові відмовити, наполягаючи на тому, що подання позивачем даного позову жодним чином не сприяє захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а спрямований на порушення прав та законних інтересів ПАТ "УкрСиббанк", як кредитора у справі про банкрутство ТОВ "Автосервіс-Т". Права та охоронювані законом інтереси позивача оскаржуваним кредитним договором не були та не могли бути порушені, оскільки спірний договір було укладено не тільки до отримання позивачем статусу кредитора по справі, а навіть ще до моменту створення самого позивача як юридичної особи. Таким чином, будь-які порушення, які могли мати місце на момент вчинення спірного кредитного договору, жодним чином не могли стосуватись прав та законних інтересів позивача. Умови спірного кредитного договору відповідають положенням чинного законодавства та основними засадам цивільного законодавства, в тому числі принципу свободи договору. При цьому 1-й відповідач зазначив про те, що спірний кредитний договір виконаний з боку ПАТ "УкрСиббанк" в повному обсязі, а з боку ТОВ "Автосервіс-Т" частково.

Другий відповідач (ТОВ "Автосервіс-Т") про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов до суду не подав.

Враховуючи те, що судом вжито всіх передбачених законом заходів для належного повідомлення 2-го відповідача (ТОВ"Автосервіс-Т") про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника 2-го відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника 1-го відповідача, всебічно та повно дослідивши надані позивачем та 1-м відповідачем докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.05.2007 р. між АКІБ "УкрСиббанк" (Банк), правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Автосервіс-Т" (Позичальник) було укладено кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (надалі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору банк зобов'язується надавати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних у цьому договорі, у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 18 000 000,00 (вісімнадцять мільйонів) доларів 00 центів США у порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума дорівнює еквіваленту 90 900 000,00 (дев'яносто мільйонів дев'ятсот тисяч) гривень 00 копійок за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на день укладення цього договору.

За умовами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом також встановлено, що постановою господарського суду Харківської області від 24.01.2011 р. по справі №5023/321/11 ТОВ "Автосервіс-Т" було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.12.2002 р. по справі №5023/321/11 було задоволено заяву ПАТ "Сведбанк" про визнання грошових вимог ПАТ "Сведбанк" до боржника ТОВ "Автосервіс-Т" та визнано і внесено окремо до реєстру вимоги кредиторів ТОВ "Автосервіс-Т" грошові вимоги ПАТ "Сведбанк" в розмірі 321 761 190,00 грн. як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.06.2013 р. у справі №5023/321/11 задоволено заяву ТОВ "Кредо Солюшнс" про заміну кредитора на правонаступника. Замінено кредитора ТОВ "Автосервіс-Т" - ПАТ "Сведбанк" на його правонаступника - ТОВ "Кредо Солюшнс". Зобов`язати ліквідатора внести до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Автосервіс-Т" відомості про заміну кредитора ПАТ "Сведбанк" на його правонаступника - ТОВ "Кредо Солюшнс".

Таким чином, станом на день звернення до суду з даним позовом ТОВ "Кредо Солюшнс" є кредитором в межах провадження по банкрутству ТОВ "Автосервіс-Т".

Позивач вважає, що спірний кредитний договір має бути визнаний недійсним, посилаючись на те, що даний договір порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки впливає на розмір грошових вимог в межах процедури банкрутства ТОВ "Автосервіс-Т". На думку позивача, визнання в подальшому спірного кредитного договору недійсним вплине на черговість задоволення вимог кредиторів і сприятиме захисту прав та забезпеченню охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки зміниться як черговість задоволення значної частини вимог ПАТ "УкрСиббанк" так і їх розмір.

Позивач стверджує, що спірний кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому має бути визнаний в судовому порядку недійсним з таких підстав.

У п.п. 1.3.2., 5.5., 7.1. договору передбачено притягнення позичальника до неодноразової відповідальності за одне й те саме порушення його умов. Тобто, фактично за одне порушення (прострочення при поверненні кредитних коштів) встановлено три санкції, які відносяться до одного виду і є цивільною договірною відповідальністю. Розмір пені не відповідає положенням законодавства, чинного на момент укладення договору. В період дії договору мінімальне значення подвійної облікової ставки НБУ становило 17%, максимальне - 20,5%. Водночас, в розрахунку за один день прострочення вказані показники становили 0,04657534% та 0,05616438% відповідно, що значно менше розміру пені, встановленого у п. 7.1. договору.

У п.п. 4.3., 4.5., 4.7., 5.8. договору міститься ряд положень, які незаконно обмежують господарську діяльність позичальника. У п.4.8. договору включено зобов'язання, які не випливають безпосередньо з відносин по наданню кредитних коштів. У договорі міститься ряд положень, які безпідставно та необґрунтовано виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов'язану сторону певних обов'язків; допускають односторонню відмову від зобов'язання з боку виконавця або односторонню зміну виконавцем його умов. У договорі встановлено необґрунтовану комісію та зобов'язання для третіх осіб (п.п. 1.3.6., 1.3.7. договору). У договорі не міститься усіх істотних умов, а саме строків внесення фінансового активу та умов взаєморозрахунків. Позичальник не отримав усієї необхідної інформації про предмет договору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, за яким, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечить законодавству.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Судом встановлено, що кредитний договір свідчить про те, що правовідносини виникли між відповідачами у даній справі. При цьому позивач не є стороною спірного кредитного договору.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбачені статтею 203 ЦК України, а саме:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В силу ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Проаналізувавши зміст кредитного договору, суд встановив, що вимоги, передбачені статтею 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, дотримані відповідачами під час укладання спірного кредитного договору.

Проаналізувавши умови кредитного договору та приписи закону, суд дійшов висновку про те, що спірний кредитний договір було укладено сторонами на основі їх вільного волевиявлення із досягненням згоди щодо всіх істотних умов договору. При цьому жодна з умов договору не суперечить ані чинному законодавству, ані моральним засадам суспільства.

При цьому, із пояснень 1-го відповідача вбачається, що спірний кредитний договір на даний час виконаний з боку ПАТ "УкрСиббанк" в повному обсязі, а з боку ТОВ "Автосервіс-Т" частково (а.с. 53).

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позивач не довів суду наявності обставин, які є підставами для визнання договору про надання мультивалютної лінії №0 від 03.05.2007 р., укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" і ТОВ "Автосервіс-Т", з усіма його змінами, доповнення та додатковими угодами недійсним у розумінні ст. ст. 203, 215 ЦК України. За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до 49 ГПК України судовий збір слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 179, 207 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 11, 202-204, 215, 626-628, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 12, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 06.04.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко