РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"24" березня 2015 р. Справа №918/1180/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Гулова А.Г.

суддя Маціщук А.В. ,

суддя Сініцина Л.М.

при секретарі судового засідання Полюхович О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС"

на рішення господарського суду Рівненської області від 04.12.2014р.

у справі №918/1180/14 (головуючий суддя Гудзенко Я.О., судді Бережнюк В.В., Пашкевич І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ інвест", м.Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС", с.Городок, Рівненський район, Рівненська область

про стягнення 32108,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 04.12.2014р. у справі №918/1180/14 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ інвест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС" про стягнення 32108грн. 59 коп. Стягнуто з відповідача на користь позивача 29873,41грн. основного боргу, 358,97грн. - інфляційних втрат, 193,97грн. - 3% річних та 1731, 25 грн. судового збору. В частині стягнення 1535,41грн. пені, та 147,32грн. 3% річних відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати і прийняти нове, яким в позові відмовити.

Мотивуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, зокрема, наступне:

- позивачем у видаткових накладних від 25.05.2014р., від 26.06.2014р. та від 27.06.2014р. зазначена ціна за одиницю товару у розмірі 4800,00грн. без урахування ПДВ, що суперечить умовам додаткової угоди №1 до договору поставки сільськогосподарської продукції №1/ріпак від 25.06.2014р., у якій ціна товару за одиницю встановлена у розмірі 4800,00грн з урахуванням ПДВ;

- суд дійшов неправомірного висновку щодо поставки ріпаку у позадоговірний спосіб, тобто на підставі накладних.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.12.2014р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, колегією суддів у складі: головуючий суддя Гулова А.Г., судді Маціщук А.В., Петухов М.Г., та призначено до розгляду на 27.01.2015р., 14:30год. Пунктом 2 вказаної ухвали зобов`язано позивача надати суду письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою від 27.01.2015р. у даній справі, у зв`язку із задоволенням клопотання відповідача, колегією суддів у складі: головуючий суддя Гулова А.Г., судді Маціщук А.В., Петухов М.Г., розгляд апеляційної скарги відкладено на 11.02.2015р., 09:30год.

Згідно з розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 10.02.2015р., у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Маціщук А.В. та відповідно до затверджених складів колегій, внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді, та визначено колегію у складі: головуючий суддя - Гулова А.Г., судді Петухов М.Г, Розізнана І.В.

Ухвалою суду від 10.02.2015р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС" на рішення господарського суду Рівненської області від 04.12.2014р. у справі №902/1522/14 прийнято до провадження колегією суддів у новому складі: головуючий суддя Гулова А.Г., судді Петухов М.Г., Розізнана І.В.

Ухвалою суду від 11.02.2015р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Гулова А.Г., судді Петухов М.Г., Розізнана І.В., у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про витребування у Торгово-Промислової палати у Запорізькій області інформації про ринкові ціни на ріпак першого класу в Запорізькій області, Веселівському р-ні за період з 01.06.2014р. по 01.08.2014р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 03.03.2015р., 10:15год. Пунктом 2 вказаної ухвали зобов`язано позивача та відповідача надати довідки про ціни на ріпак першого класу, за якими товариства реалізовували його у період з 01.06.2014р. по 01.08.2014р. Пунктом 3 даної ухвали зобов`язано Торгово-промислову палату у Запорізькій області надати суду довідку про ринкові ціни на ріпак першого класу на умовах поставки ЕХW-елеватор, які склалися у Веселівському районі Запорізької області в період з 10 по 30 червня 2014р.

Згідно з розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 02.03.2015р., у зв'язку із перебуванням у відпустці суддів Петухова М.Г., Розізнаної І.В. та відповідно до затверджених складів колегій, внесено зміни до складу колегії суддів, окрім заміни головуючого судді, та визначено колегію у складі: головуючий суддя - Гулова А.Г., судді Маціщук А.В, Сініцина Л.М.

Ухвалою суду від 02.03.2015р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС" на рішення господарського суду Рівненської області від 04.12.2014р. у справі №902/1522/14 прийнято до провадження колегією суддів у новому складі: головуючий суддя Гулова А.Г., судді Маціщук А.В, Сініцина Л.М.

Сторонами у справі вимоги суду щодо надання довідок про ціни на ріпак першого класу, за якими товариства реалізовували його у період з 01.06.2014р. по 01.08.2014р., не виконано.

Також, Запорізька торгово-промислова палата своїм листом від 25.02.2015р. №05.6.1/184, наданим представнику позивача на виконання вимог ухвали від 11.02.2015р., копію якого представник позивача додав до своїх пояснень від 26.02.2015р., повідомила, що не веде облік систематичного відстеження, збору і аналізу цінової інформації на ріпак, тому надання довідки про ринкові ціни на ріпак потребує проведення складного моніторингу постачальників товару, їх відпускних цін, і залучення сторонніх цінових баз даних - проведення експертизи, вартість якої 756,00грн.

Ухвалою суду від 03.03.2015р., колегією суддів у складі: головуючий суддя Гулова А.Г., судді Маціщук А.В, Сініцина Л.М., у зв`язку з необхідністю витребування у сторін додаткових доказів, розгляд апеляційної скарги відкладено на 24.03.2015р., 15:00год. Пунктом 2 вказаної ухвали зобов`язано позивача та відповідача надати суду довідки про ціни на ріпак першого класу, за якими товариства реалізовували його у період з 01.06.2014р. по 01.08.2014р. Пунктом 3 даної ухвали зобов`язано позивача надіслати до суду оригінал листа від 25.02.2015р. №05.6.1./184, отриманого від Запорізької торгово-промислової палати, а п.4 зобов`язано Рівненську Міжрегіональну Універсальну Товарно - майнову біржу "Прайс" у строк до 20.03.2015р. надіслати до суду довідку про середню ринкову ціну на ріпак першого класу на умовах поставки ЕХW-елеватор, яка склалася в Україні у період з 01 по 30 червня 2014р.

Сторонами у справі вдруге не виконано вимоги суду щодо надання довідок про ціни на ріпак першого класу, за якими товариства реалізовували його у період з 01.06.2014р. по 01.08.2014р.

Рівненська міжрегіональна універсальна товарно-майнова біржа "Прайс" на ухвалу суду від 03.03.2015р. повідомила, що за 2014р. та по березень 2015р. не проводила жодних торгів та аукціонів з реалізації ріпака першого класу, тому довідку про середню ідентифікативну ринкову ціну надати немає можливості.

Представник позивача у письмовому відзиві №456 від 18.12.2014р. на апеляційну скаргу, додаткових поясненнях від 26.02.2015р. та додаткових поясненнях від 16.03.2015р. заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити останню без задоволення, а оскаржене рішення - без змін. Також, у додаткових поясненнях представник позивача заявила клопотання про застосування до відповідача штрафних санкцій за ухилення від вчинення дій, покладених судом.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи норми ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення, колегія суддів розглянула апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у матеріалах справи доказами, та додатково зібраними доказами судом апеляційної інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 27 травня 2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Газ інвест" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС" укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №14/гірчиця (надалі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставити, а відповідач прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію - гірчиця (надалі - товар), в кількості, асортименті, у строки і на умовах, передбачених у договорі та додаткових умовах, які є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з п.5.1.4. вказаного вище договору розрахунок за товар, в кількості згідно додаткових угод до договору, здійснюється на умовах передоплати в строк до 29.05.2013р.

Судом встановлено, у матеріалах справи містяться банківські виписки з яких вбачається, що відповідач перерахував позивачу 29 травня 2013 року - 264 000, 00 грн. за гірчицю білу згідно рахунку №15 від 27.05.2013р., 14 червня 2013 року - 286 000, 00 грн. за гірчицю білу згідно рахунку №18 від 12.06.2013р., 5 липня 2013 року - 264 000, 00 грн. за гірчицю чорну згідно рахунку №24 від 05.07.2013р.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивач виконав умови договору щодо поставки відповідачу товару частково, а саме - поставивши згідно видаткових накладних: №74 від 11.07.2013 року - білу гірчицю на суму 134 290, 00 грн. (з ПДВ); №80 від 24.07.2013 року - білу гірчицю на суму 69 160, 04 грн. (з ПДВ); №103 від 06.09.2013 року - білу та чорну гірчицю на суму 155 920,07грн. (з ПДВ); №104 від 06.09.2013 року - жовте просо на суму 36 329, 00 грн. (з ПДВ); №105 від 07.09.2013 року - жовте просо на суму 36 057, 00 грн. (з ПДВ), всього - на загальну суму 431 756, 07 грн., внаслідок чого станом на 1 жовтня 2013 року у нього утворилася заборгованість перед відповідачем у сумі 382243,89 грн. Зазначені накладні підписані уповноваженими представниками та скріплені їх печатками.

Наявність у позивача перед відповідачем вказаної вище заборгованості у сумі 382243,89 грн. станом на квітень 2014 року сторонами не оспорюється.

1 квітня 2014 року сторонами було укладено додаткову угоду №7 до договору, а також договір застави майбутнього врожаю.

Відповідно до умов додаткової угоди №7 позивач зобов'язався поставити відповідачу жовту гірчицю врожаю 2014 року у кількості 72 585 кг. на загальну суму 471 804, 59 грн., яка складається із заборгованості позивача у сумі 382 243, 89 грн. та плати за користування коштами у сумі 89 560,70 грн. із розрахунку 24% річних, у строк до 31 липня 2014 року.

Судом встановлено, на погашення наявної перед відповідачем заборгованості позивач поставив відповідачу сільськогосподарську продукцію - ріпак першого класу в кількості 72,81т. та білу гірчицю в кількості 17,1т., надіславши на підписання накладні №55 від 25.06.2014 року на поставку ріпаку 1 класу на суму 162 336, 00 грн. (т.1 а.с.39), №56 від 26.06.2014 року на поставку ріпаку 1 класу на суму 167 760, 00 грн. (т.1 а.с.40), №57 від 27.06.2014 року на поставку ріпаку 1 класу на суму 19 392, 00 грн. (т.1 а.с.41), №67 від 12.07.2014 року на поставку білої гірчиці на суму 152 190, 00 грн. (т.1 а.с.42).

Про отримання ріпаку у кількості 72,81т. та гірчиці у кількості 17,1т. відповідачем свідчать видаткові накладні від 26.06.2014р. №14-007, №14-008, від 27.06.2014р. №14-009, від 12.07.2014р. №14-013, товаро-транспортні накладні від 26.06.2014р. №2, від 27.06.2014 року №5, від 12.07.2014р. №001912, довіреності, видані відповідачем на отримання від позивача 100 тон ріпаку та 22 тони гірчиці від 26.06.2014 р. № 268, від 11.07.2014 року № 287 (т.1, а.с.43-47, 109-112, 168-170).

Матеріали справи містять докази передачі відповідачем ріпаку на зберігання ТДВ "Веселивський елеватор" та в подальшому його продаж ТОВ "ТД "Юнігрейн", зокрема, договір складського зберігання №2 від 25.06.2014р., акт - розрахунок №199 від 08.07.2014р., складські квитанції на зерно №4284 від 27.06.2014р. та №4339 від 08.07.2014р., довіреність №278 від 08.07.2014р. та лист №924 від 08.07.2014р. ТзОВ "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС", адресований генеральному директору ТДВ "Веселівський елеватор" (т.1 а.с.171-176).

Слід зазначити, в накладних, від 25.06.2014р. №55, від 26.06.2014р. №56, від 27.06.2014р. №57, де позивачем зазначено ціну ріпаку 4800,00грн., без ПДВ, не підписаних відповідачем, міститься посилання на договір поставки гірчиці №14 від 27.05.2013р., тоді як, предметом вказаного договору є поставка гірчиці.

Листом від 28.07.2014 року № 335 відповідач погодився з фактом отримання товару (т.1 а.с.100-101), проте, не погодився із ціною ріпаку, вважаючи, що він отриманий ним за накладними від 25.06.2014 року, 26.06.2014 року, 27.06.2014 року за ціною 4 800 грн. за одиницю товару з ПДВ, тоді як позивач вважає переданим товар за ціною 4 800 грн. без ПДВ.

Відтак, отриманий товар в кількості 72,81т. відповідачем на час розгляду справи позивачу не повернутий, претензій щодо кількості та якості отриманого ним товару відповідач позивачу не заявляв, як і не заявляв претензій щодо поставленої гірчиці у кількості 17,1т. вартістю 152190,00грн.

За наведених вище обставин, товариство з обмеженою відповідальністю "Газ інвест", посилаючись, зокрема, на ст.ст.11, 625, 1212, 1214 ЦК України, ст.ст.173, 193, 231 ГК України, звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС" про стягнення 30761,43грн. з яких: 29873,41грн. - заборгованості, 553,27грн. - пені, 238,99грн. - інфляційних та 95,76грн. 3% річних.

30 вересня 2014 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог (т.1 а.с.72-74), згідно з якою, останній просить стягнути з відповідача 32 108, 52 грн., з яких - 29 873, 41 грн. - основна забогованість, 341, 29 грн. - 3% річних, нарахованих за період з 13.07.2014р. по 30.09.2014р. та з 01.08.2014р. по 30.09.2014р., 358, 48 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період липень-серпень 2014р. та 1 535, 41 грн. пені, нарахованої за період з 13.07.2014р. по 30.09.2014р.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Рівненської області від 04.12.2014р. позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 29873,41грн. основного боргу, 358,97грн. - інфляційних, 193,97грн. - 3% річних та 1731, 25 грн. судового збору. В частині стягнення 1535,41грн. пені, та 147,32грн. 3% річних відмовлено.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що оскаржене рішення слід змінити у частині стягнення боргу у сумі 29 873,41грн., 358,48грн. інфляційних, 193,97грн. 3 % річних та у частині відмови у стягненні 147,32грн. 3 % річних, у решті - залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач заперечує проти отримання від позивача ріпаку саме за ціною 4 800 грн. без ПДВ за одиницю (тонна), вважає його отриманим по ціні 4 800 грн. за одиницю з ПДВ, вказуючи на те, що у зв'язку з непоставкою товару ТзОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» за договором поставки сільськогосподарської продукції №14/гірчиця від 27 травня 2013 року та існуючою заборгованістю ТзОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» перед ТзОВ «УКТЕХНОФОС-ПЛЮС» за непоставлений товар на суму 382243,89 гривень, сторонами було укладено додаткову угоду №7 до вищевказаного договору поставки сільськогосподарської продукції; згідно з додатковою угодою №7 до договору поставки сільськогосподарської продукції №14/гірчиця від 27 травня 2013 року ТзОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» (постачальник) зобов'язалося поставити ТзОВ «УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС» (покупець) жовту гірчицю врожаю 2014 року на загальну суму 471 804,59 гривень, яка складається із заборгованості у сумі 382 243,89 гривень та плати за користування коштами у сумі 89 560,70 гривень із розрахунку 24% в строк до 31 липня 2014 року; у зв'язку з відсутністю у ТОВ «ГАЗ Інвест» необхідної кількості жовтої гірчиці, задля погашення заборгованості перед ТзОВ «УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС» у сумі 471 804,59 гривень, 25 червня 2014 року між ТзОВ «ГАЗ ІНВЕСТ» та ТзОВ «УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС» досягнуто згоди щодо поставки ріпаку шляхом укладення відповідного договору поставки сільськогосподарської продукції №1/ріпак; загальна вартість товару згідно додаткової угоди №1 до договору поставки від 25 червня 2014 року становить 480 000 грн., включаючи ПДВ 20%, тобто 4800,00грн. з ПДВ за одиницю товару (тонну). 25червня 2014 року ТзОВ "ГАЗ ІНВЕСТ" поставило ТзОВ "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС" товар - ріпак 1 класу у кількості 33,82т.; 26червня 2014 року - товар - ріпак 1 класу в кількості 34,95т.; 27червня 2014 року - товар - ріпак 1 класу в кількості 4,04т. Таким чином, позивач виконуючи зобов'язання з поставки ріпаку в рахунок наявної заборгованості перед ТзОВ "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС" був обізнаний про всі істотні умови договору №1/ріпак від 25 червня 2014 року, а саме кількості товару, асортименту товару, ціни товару, термінів та умов поставки.

Відповідно до ч.3 ст.181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Нормами ч.ч. 4-6 вказаної статті встановлено, що за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Судом встановлено, матеріали справи не містять доказів на підтвердження дати надіслання відповідачем на адресу позивача проекту договору та додаткової угоди від 25.06.2014р. та вручення його позивачу, де передбачена ціна ріпаку за 1 тону у розмірі 4800,00грн. з ПДВ (т.1 а.с.95-98), до моменту поставки товару 25, 26, 27.06.2014р.

Із відповіді органу поштового зв'язку від 24.11.2014 року №26-13-322 (т.2 а.с.49) вбачається, що позивачу 7 та 21 липня 2014 року було вручено кореспонденцію, яка надійшла з м.Рівне, а з листа від 23.01.2015р. №28-13-14 (т.2 а.с.87) вбачається, що у період з 20.06.2014р. по 21.07.2014р. на адресу позивача із с.Городок рекомендована кореспонденція, листи з оголошеною цінністю в надходженні не значаться.

А тому, підстави вважати що 25, 26, 27 червня 2014 року позивач здійснив поставку ріпаку у кількості 72,1т., прийнявши пропозицію відповідача, що відповідає нормам ч.2 ст.642 ЦК України, відсутні.

Матеріали справи містять протокол розбіжностей від 04.07.2014 року до договору від 25.06.2014р., в якому є умова щодо ціни ріпаку за 1 тону у сумі 4800,00грн. без ПДВ, надісланий позивачем на адресу відповідача з листом від 14.07.2014р. №б/н 21.07.2014р., вручений - 23.07.2014р. (т.1 а.с.94-99, 227-229, т.2 а.с.46-47).

Як свідчать матеріали справи, розбіжності щодо ціни товару сторонами у встановленому порядку не узгоджено.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся) (ч.8 ст.181 ГК України).

З урахуванням зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що на момент передачі ріпаку 25, 26, 27 червня та передачі гірчиці 12 липня 2014 року договір від 25.06.2014р. на поставку ріпаку сторонами не було укладено, оскільки ними не узгоджено істотної умови договору, а саме - ціни.

Відповідно, поставку ріпаку здійснено на підставі видаткових накладних, в яких не вказано ціну товару.

Згідно з нормами ч.4 ст.632 ЦК України якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Судом встановлено, що позивачем надано суду першої інстанції інформацію у формі таблиці щодо цінової ситуації на аграрному ринку, зокрема, щодо рівня цін на ріпак 1 класу в Україні та світі на умовах поставки Україна (EXW елеватор) станом на 11.06.2014р., яка є максимально наближеною датою до дати здійснення поставок (25- 27 червня 2014р.) (т.1 а.с.177, т.2 а.с.50-51), з якої вбачається, що 11.06.2014р. ціна на ріпак 1 класу в Україні становила 4650 - 4750грн., однак, дана інформація при прийнятті оскарженого рішення судом першої інстанції не врахована, а застосована ціна у розмірі 4800,00грн. за одиницю товару (тону), яка запропонована позивачем.

Слід зазначити, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.02.2015р. у даній справі судом витребовувалися від позивача та відповідача довідки про ціни на ріпак першого класу, за якими товариства реалізовували його у період з 01.06.2014р. по 01.08.2014р. та від Торгово-промислової палати у Запорізькій області витребовувалася довідка про ринкові ціни на ріпак першого класу на умовах поставки ЕХW-елеватор, які склалися у Веселівському районі Запорізької області в період з 10 по 30 червня 2014р., однак останні надані суду не були.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.03.2015р. від позивача та відповідача повторно витребовувалися довідки про ціни на ріпак першого класу, за якими товариства реалізовували його у період з 01.06.2014р. по 01.08.2014р., а від Рівненської Міжрегіональної Універсальної Товарно - майнової біржі "Прайс" витребовувалася довідка про середню ринкову ціну на ріпак першого класу на умовах поставки ЕХW-елеватор, яка склалася в Україні у період з 01 по 30 червня 2014р., однак остання у листі №53 від 19.03.2015р. повідомила, що вона за 2014р. по березень 2015р. не проводила жодних торгів та аукціонів з реалізації ріпаку 1 класу, а тому відповідної довідки надати суду немає можливості.

У зв`язку з наведеним вище, судом апеляційної інстанції при вирішенні спірних правовідносин взято до уваги ціну на ріпак 1 класу в Україні на умовах поставки Україна (EXW елеватор) станом на 25.06.2014р. у середньому розмірі 4700,00грн. (4650,00грн. + 4750,00грн. = 9400,00грн. : 2) за одиницю товару (тону), яка отримана з інформаційного бюлетня незалежної Експертної громадської Ради Аграрного союзу України (т.2 а.с.172).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначалося, сторонами не оспорюється сам факт поставки ріпаку 1 класу згідно з вказаними вище видатковими накладними у період з 25.06.2014р. по 27.06.2014р., між сторонами лише не врегульовано питання щодо ціни товару.

Отже, з урахуванням вказаних вище обставин справи та норм чинного законодавства, факту здійснення позивачем поставки ріпаку та отримання його відповідачем, колегія суддів дійшла висновку, що до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ інвест" підлягає заборгованість за отриманий, однак неоплачений товар у розмірі 22592грн. 41коп., виходячи з наступного розрахунку: (72,81т. (кількість ріпаку) х 4700,00грн. (ціна) = 342207,00грн. (вартість ріпаку) + 152190,00грн. (вартість гірчиці) = 494397,00грн. (загальна вартість поставленого товару) - 471804,59грн. (борг) = 22592,41грн.).

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що 3 % річних та інфляційні втрати підлягають нарахуванню від простроченої суми, у даному випадку - від суми 22592,41грн.

Колегією суддів апеляційної інстанції проведено власний розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, згідно з яким до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3 % річних у розмірі 146грн. 94коп., нарахованих за період з 13 липня 2014 року по 30 вересня 2014 року (22592,41 х 3% : 365 х 79 = 146,94грн.) та 271грн. 11коп. інфляційних втрат, нарахованих за період липень - серпень 2014 року (22592,41 х 101,2% = 22863,51 - 22592,41 = 271грн. 11 коп.), де 101,2% індекс інфляції у вказаному періоді.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені, оскільки, згідно з нормами ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання має бути укладений у письмовій формі.

Приймаючи до уваги вказане вище, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд при вирішенні спору щодо стягнення суми боргу, інфляційних втрат та 3% річних неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, відповідно, дійшов помилкових висновків щодо розміру стягуваних сум.

Згідно з п.п. 1, 4 ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 04.12.2014р. у справі №918/1180/14 підлягає зміні у частині стягнення боргу у сумі 29 873,41грн., 358,48грн. інфляційних, 193,97грн. 3 % річних та у частині відмови у стягненні 147,32грн. 3 % річних. Відповідно, стягненню підлягає 22592грн. 41коп. основного боргу, 271грн. 11коп. інфляційних втрат, 146грн. 94коп. 3 % річних. У решті рішення слід залишити без змін, як таке, що відповідає нормам чинного законодавства, матеріалам справи.

Крім того, клопотання позивача про стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету України штрафу у розмірі до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених на сторону господарським судом, судова колегія не розглядає, оскільки нормами ч.5 ст.83 ГПК України не передбачено накладення вказаної вище санкції за клопотанням сторони.

Разом з тим слід зазначити, що вимоги суду, викладенні у пункті 2 ухвал Рівненського апеляційного господарського суду від 11.02.2015р. та від 03.03.2015р. щодо надання довідок про ціни реалізації ріпаку, не виконані з боку обох сторін, однак з урахуванням вжитих судом заходів щодо зібрання доказів на підтвердження звичайних цін на ріпак, це не перешкоджало вирішенню спору по суті, а застосування ч.5 ст.83 ГПК України є правом суду, а не його обов`язком. Відповідно, судова колегія не вбачає підстав для застосування штрафу.

Керуючись ст.ст. 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС" задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 04.12.2014р. у справі №918/1180/14 змінити у частині стягнення боргу у сумі 29 873,41грн., 358,48грн. інфляційних, 193,97грн. 3 % річних та у частині відмови у стягненні 147,32грн. 3 % річних, у решті - залишити без змін, виклавши п.2, 3 резолютивної частини рішення у наступній редакції:

"2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС" (35331, Рівненська область, Рівненський район, с.Городок, вул. Барона Штейнгеля, 3-А, код 32617917) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ інвест" (69005, м.Запоріжжя, вул.Гагаріна, 3, кв.12, код31731398) 22592грн. 41коп. основного боргу, 271грн. 11коп. інфляційних втрат, 146грн. 94коп. 3 % річних та 1309грн. 31 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

3. В частині стягнення 1535грн. 41коп. пені, 194грн. 36коп. 3 % річних та 87грн. 37коп. інфляційних втрат відмовити"

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ інвест" (69005, м.Запоріжжя, вул.Гагаріна, 3, кв.12, код31731398) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТЕХНОФОС-ПЛЮС" (35331, Рівненська область, Рівненський район, с.Городок, вул. Барона Штейнгеля, 3-А, код 32617917) 222грн. 64коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити господарському суду Рівненської області.

5. Справу № 918/1180/14 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Сініцина Л.М.