ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2015 р.Справа № 922/3379/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківський метрополітен"
до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.06.2014 р. у справі № 2/02-158-14.
за участю представників сторін:

позивача - Колесан С.І. за довіреністю № 09/2353/01-09 від 31 грудня 2014 року, Шевчук Н.Ю. за довіреністю № 09/2357/01-09 від 31 грудня 2014 року.

відповідача - Соколая В.А. за довіреністю № 85 від 11.11.2014 року, Відсоту Д.О. за довіреністю № 41 від 11.04.2014 року, Чалкова Г.Л. за довіреністю №80 02.10.2014 року.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківський метрополітен" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.06.2014 р. у справі № 2/02-158-14.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.09.2014 р. позов задоволено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2014 р. рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2014 р. скасовано. У задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.01.2015 року по справі №922/3379/14 касаційну скаргу Комунального підприємства "Харківський метрополітен" задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2014 р. та рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2014 р. у справі № 922/3379/14 скасовано та справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду Харківської області справу призначено судді Бураковій А.М.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.02.2015 року було призначено справу №922/3379/14 до розгляду у судовому засіданні на 02.03.2015 р. о 11:15 год.

У судовому засіданні 02.03.2015 року було оголошено перерву до 23.03.2015 року о 10:30 год.

У судовому засіданні 23.03.2015 року було оголошено перерву до 30.03.2015 року о 12:15 год.

Представники позивача у судовому засіданні підтримували позовні вимоги та просили позов задовольнити та просили суд визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.06.2014 р. у справі № 2/02-158-14.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов (том 2, арк.с. 40-46) та додаткових поясненнях до відзиву на позов, при цьому зазначаючи, що рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №138-р/к від 12.06.2014 р. по справі № 2/02-158-14 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" прийняте в межах компетенції, без порушення прав та законних інтересів позивача, з дотриманням норм матеріального та процесуального права та вимог чинного законодавства України, а тому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

Згідно пунктів 1 та 3 статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, а також сприяння розвитку добросовісної конкуренції.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про антимонопольний комітет України», Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення (ст. 14 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

У відповідності до вимог ст. 22 вищезазначеного Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

За приписами ст. 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов'язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу.

Разом з тим, в силу ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на підставі акту планової перевірки КП «Харківський метрополітен» щодо дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції від 18.12.2013 року та попередніх висновків у справі №2/02-158-14, розпочатої за ознаками вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції прийнято рішення №138-р/к від 12.06.2014 року по справі №2/02-158-14 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про захист економічної конкуренції у сумі 68000,00 грн.

Вказаним рішенням визнано, що КП «Харківський метрополітен» за результатами діяльності протягом 2012-2013 років та станом на травень 2014 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами в межах технічних та/або охоронних зон споруд метрополітену м. Харкова з часткою 100%.

Визнано, що КП «Харківський метрополітен», встановивши економічно необґрунтовану завищену вартість послуги з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами в межах технічних та/або охоронних зон споруд метрополітену м. Харкова за рахунок безпідставного включення витрат, які не стосуються змісту послуги, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 ст. 50, п. 1 частини другої ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, а саме встановлення таких цін реалізації товару (послуги), які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку послуг з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами в межах технічних та/або охоронних зон споруд метрополітену м. Харкова.

Згідно з абзацом 2 частини 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 ст. 50, п. 1 частини другої ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», накладено на КП «Харківський метрополітен» штраф у розмірі 68000,00 грн.

3обов'язано КП «Харківський метрополітен» припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 ст. 50, п. 1 частини другої ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», шляхом встановлення економічно обґрунтованої вартості послуг з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої в межах технічних та/або охоронних зон споруд метрополітену реклами м.Харкова, в 2-місячний строк з дня отримання рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, про що письмово повідомити в 5-денний строк з дня припинення порушення.

Рішення Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №138-р/к від 12.06.2014 року разом із супровідним листом вих.№02-26/2-2771 від 13.06.2014 року направлено на адресу КП «Харківський метрополітен» і отримано останнім 16.06.2014 року.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як вбачається із матеріалів справи, КП «Харківський метрополітен» відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 17.12.2009 року серії А01№423317 є юридичною особою, ідентифікаційний код - 04805918; місцезнаходження - 61052, м.Харків, вул. Енгельса, 29.

КП «Харківський метрополітен» діє на підставі статуту, нова редакція якого затверджена заступником директора Департаменту економіки та комунального майна, погоджена директором Департаменту транспорту Харківської міської ради та зареєстрована державним реєстратором виконавчого комітету Харківської міської ради 11.02.2013 року.

Відповідно до статуту підприємство створене з метою якісного задоволення потреб населення у безпечних перевезеннях по лініям метрополітену, задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здіснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої, як підприємницької, так і некомерційної, господарської діяльності.

Згідно з довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 14.09.2012 року серії АА №675095 видами діяльності КП «Харківський метрополітен» за КВЕД, у тому числі, є: пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; рекламні агентства.

Одним із видів платних послуг підприємства є послуги з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами у технічних та/або охоронних зонах споруд метрополітену.

Отже, здійснюючи господарську діяльність у розумінні ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» КП «Харківський метрополітен» є суб'єктом господарювання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», товаром є предмет господарського обороту, в тому числі продукція, роботи, послуги, документи, що підтверджують зобов'язання та права.

Таким чином, товаром є послуги з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами у технічних та/або охоронних зонах споруд метрополітену.

Згідно ст.1 Закону України «Про рекламу», реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Реклама може бути зовнішня, внутрішня, реклама на транспорті, в засобах масової інформації та інша.

Рекламні послуги це відносини, пов'язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Реклама на транспорті - це реклама, що розміщується на території підприємств транспорту загального користування, метрополітену, зовнішній та внутрішній поверхнях транспортних засобів та споруд підприємств транспорту загального користування і метрополітену.

Статтею 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що ринок товару (товарний ринок) - це сфера обороту товару (взаємозамінних товарів), на який протягом певного часу і в межах певної території є попит і пропозиція.

Згідно з пунктом 15.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» норми чинного законодавства України не містять якогось вичерпного переліку можливих ринків товарів. Тому, зокрема, не можуть бритись до уваги посилання сторін спору на те, що той чи інший ринок товарів, вивчення якого проводиться органом Антимонопольного комітету України, не передбачений законом.

Отже, органи Антимонопольного комітету України самостійно визначають ринки товарів та їх товарні межі.

У рішенні відділенням визначено як товар та товарні межі ринку послуги підприємства з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами у технічних та/або охоронних зонах споруд метрополітену.

Таким чином, погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами у технічних та/або охоронних зонах споруд метрополітену є послугою, яка надається підприємством на платній основі, та в процесі надання якої виникають певні зобов'язання та права між позивачем та споживачем цієї послуги і норми Закону України «Про захист економічної конкуренції» застосовуються щодо дій підприємства на ринку вказаних послуг.

Відповідно до пунктів 1.2, 5.1 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, товарні межі ринку - це товар (товарна група), сукупність схожих, однорідних предметів господарського обороту, в межах якої споживач за звичайних умов може перейти від споживання певного виду предметів господарського обороту до споживання іншого.

Погодження дозволів на розміщення конструкцій зовнішньої реклами в м.Харкові здійснюється підприємством на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами» від 29.12.2003 року, до 02.10.2013 - рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.10.2004 року №977, після 02.10.2013 року - рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 № 609, яким затверджені правила розміщення зовнішньої реклами в м.Харкові.

Згідно з пунктом 3 Типових правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих правил.

Відповідно до пункту 5 Типових правил для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (робочий орган).

Згідно з Місцевими правилами робочим органом є відділ реклами Департаменту контролю Харківської міської ради.

Згідно з рішенням №977 та рішенням №609 розповсюджувач реклами на місцях комунальної власності повинен звернутись із заявою до робочого органу, отримати пріоритет на бажане місце та оформити належним чином дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

Відповідно до пункту 16 Типових правил дозвіл погоджується з власником місця або уповноваженим ним органом (особою) і спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до Порядку надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 23.06.2010 року №183/10, місця розташування спеціальних конструкцій, які перебувають у комунальній власності, знаходяться на балансі Комунального підприємства «Міський інформаційний центр» і не передані у повне господарське відання, оперативне управління, користування (оренду) іншим комунальним підприємствам, установам, організаціям, надаються розповсюджувачам зовнішньої реклами в користування на підставі договору про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності. для розташування спеціальних конструкцій, що укладається між КП «Міський інформаційний центр» та розповсюджувачем зовнішньої реклами.

Отже, в межах м.Харкова повноваження укладати договори з розповсюджувачами зовнішньої реклами про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій має КП «Міський інформаційний центр».

Відповідно до пункту 6.2 Правил розміщення зовнішньої реклами в м.Харкові на вимогу власника або особи, що уповноважена надавати у користування місця, які перебувають у комунальній власності, заявник погоджує розташування спеціальних конструкцій з КП «Харківський метрополітен» - у разі розташування спеціальних конструкцій в технічній та/або охоронній зоні метро.

Перелік суб'єктів господарювання, з якими необхідно погодити дозвіл, визначається після обрання місця розташування рекламної конструкції та отримання в установленому порядку пріоритету за обране місце.

Отримання споживачами послуг з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами у технічних та/або охоронних зонах споруд метрополітену, які надаються підприємством, є однією із складових частин отримання ними дозволу на розміщення реклами.

В даному випадку споживач не може перейти до іншого однорідного товару тому що діючими нормативними актами чітко визначено хто надає дозвіл і ким його потрібно погодити, а послуги з погодження дозволу конкретного суб'єкта господарювання не можна замінити будь-якими іншими послугами.

Щодо визначення територіальних меж, суд зазначає, що у рішенні територіального відділення Антимонопольного комітету України визначено одну територіальну межі - м.Харків в межах технічних та/або охоронних зон споруд метрополітену.

Згідно з пунктом 6.1 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку товарні межі ринку територіальні (географічні) межі ринку певного товару (товарної групи) визначаються шляхом установлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбання товарів (товарної групи), що належать до групи взаємозамінних товарів (товарної групи) є неможливим або недоцільним.

Лінії проходження рухомого складу підприємства складаються з трьох ліній, розташованих у м.Харкові: Холодно гірсько-заводської лінії (13 станцій); Салтівської лінії (8 станцій); Олексіївської лінії (8 станцій).

Уникнути в цьому випадку відносин з підприємством-позивачем отримувачу послуги з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами у технічних та/або охоронних зонах споруд метрополітену неможливо.

Внаслідок діючої нормативної бази у заявника відсутня альтернативна можливість отримати погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами у вищевказаних зонах у будь-яких організаціях, окрім підприємства-позивача. Отже, позивач не має конкурентів на ринку послуг з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами у технічних та/або охоронних зонах споруд метрополітену.

Під час прийняття територіальним відділенням Антимонопольного комітету України оскаржуваного рішення об'єктами аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища визначені: підприємство та послуги з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами саме у технічних та/або охоронних зонах споруд метрополітену. Ринок послуг з розміщення зовнішньої реклами в м.Харкові - це інший ринок, який, з огляду на обставини справи, не потребує проведення дослідження.

Крім того, дослідження статистики процентного відношення погодження дозволів на розміщення зовнішньої реклами в межах технічних зон споруд метрополітену до загальної кількості погодження дозволів на розміщення всієї зовнішньої реклами по м.Харкову не має значення до висновків, викладених у спірному рішенні відділення АМК, оскільки є чітко встановлені межі ринку та об'єкт дослідження і їх змішування є безпідставним.

У рішенні територіального відділення Антимонопольного комітету України зазначено, що споживачі - розміщувачі зовнішньої реклами звертаються до підприємства з метою отримання погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами. Під час розрахунку вартості вищевказаної послуги включаються роботи щодо: погодження проектної документації; контроль виконання робіт із встановлення спеціальної конструкції для зовнішньої реклами; підготовка договору підряду для оплати послуг та акту виконаних робіт. Однак, під час звернення споживачі до позивача за отриманням послуг з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами у технічних та/або охоронних зонах споруд метрополітену ними не замовляються вищенаведені види робіт. Отже, віднесення витрат на ці роботи до собівартості вказаних послуг є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Так, суд зазначає, що рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №138-р/к від 12.06.2014 р. по справі № 2/02-158-14 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" прийняте в межах компетенції, з дотриманням норм матеріального та процесуального права та вимог чинного законодавства України.

В той же час, направляючи справу на новий розгляд Вищий господарський суд України, у своїй постанові від 19.01.2015 року по справі №922/3379/14 зазначив, що господарські суди не звернули уваги на наявність рішень Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.04.2014 р. № 102-р/к, від 25.04.2014 р. № 103-р/к, від 25.04.2014 р. № 105-р/к, від 25.04.2014 р. № 107-р/к. Судами не з'ясовано підстав розгляду Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України інших справ та прийняття у них рішень, а також не встановлено, чи не визнані порушеннями законодавства України про захист економічної конкуренції аналогічні дії товариства, що визнаються порушеннями у даному спорі.

Так, відповідно до положень ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Так, судом враховано вказівки Вищого господарського суду України та встановлено, що рішеннями відповідача від 25.04.2014 № 102-р/к, від 25.04.2014 № 103-р/к, від 29.04.2014 № 105-р/к, від 29.04.2014 № 107-р/к стосуються одного суб'єкта господарювання - КП «Харківський метрополітен», при цьому в них визнані порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції дії позивача, які містять різний склад, відбувались на різних ринках, що мають різні товарні та територіальні межі.

Так, рішенням № 138-р/к визнано, що КП «Харківський метрополітен», встановивши економічно необґрунтовану завищену вартість послуги з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами в межах технічних та/або охоронних зон споруд метрополітену м. Харкова за рахунок безпідставного включення витрат, які не стосуються змісту послуги, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, а саме встановлення таких цін реалізації товару (послуги), які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку послуг з погодження розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами в межах технічних та/або охоронних зон споруд метрополітену м. Харкова.

Рішенням від 25.04.2014 № 102-р/к визнано, що КП «Харківський метрополітен» та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕГА-ПОЛІС-ПЛЮС», здійснюючи антиконкурентну узгоджену поведінку через укладення договорів на послуги з надання місць категорії «D» для розміщення реклами у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова, додаткових угод до них та створення непрозорої системи розподілу рекламних місць, що призвела до обмеження доступу на ринок послуг з надання місць категорії «D» для розміщення реклами у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова інших покупців та до суттєвого обмеження конкуренції на ринку послуг з розміщення реклами на місцях категорії «D» у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова, у тому числі монополізації цього ринку, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 5 частини другої статті 6 з урахуванням обставин, викладених в частині другій статті 8, пунктом першим статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб'єктів господарювання, які стосуються обмеження доступу на ринок послуг з надання місць категорії «D» для розміщення реклами у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова інших покупців, що призвело до суттєвого обмеження конкуренції на ринку послуг з розміщення реклами на місцях категорії «D» у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова, у тому числі монополізації цього ринку.

Рішенням від 25.04.2014 № 103-р/к визнано, що КП «Харківський метрополітен» та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕГА-ПОЛІС-ПЛЮС», здійснюючи антиконкурентну узгоджену поведінку через укладення договорів на послуги з надання місць категорії «V» для розміщення реклами у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова, додаткових угод до них та створення непрозорої системи розподілу рекламних місць, що призвела до обмеження доступу на ринок послуг з надання місць категорії «V» для розміщення реклами у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова інших покупців та до суттєвого обмеження конкуренції на ринку послуг з розміщення реклами на місцях категорії «V» у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова, у тому числі монополізації цього ринку, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 5 частини другої статті 6 з урахуванням обставин, викладених в частині другій статті 8, пунктом першим статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб'єктів господарювання, які стосуються обмеження доступу на ринок послуг з надання місць категорії «V» для розміщення реклами у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова інших покупців, що призвело до суттєвого обмеження конкуренції на ринку послуг з розміщення реклами на місцях категорії «V» у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова, у тому числі монополізації цього ринку.

Рішенням від 29.04.2014 № 105-р/к визнано, що КП «Харківський метрополітен», ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РА НЬЮБОРД» та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АТОН ЮА», здійснюючи антиконкурентну узгоджену поведінку через укладення договорів на послуги з надання місць категорій «В», «С» для розміщення реклами у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова, додаткових угод до них та створення непрозорої системи розподілу рекламних місць, що призвела до обмеження доступу на ринок послуг з надання місць категорій «В», «С», «F» для розміщення реклами у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова інших покупців та до суттєвого обмеження конкуренції на ринку послуг з розміщення реклами на місцях категорій «В», «С», «F» у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова, у тому числі монополізації цього ринку, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 5 частини другої статті 6 з урахуванням обставин, викладених в частині другій статті 8, пунктом першим статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб'єктів господарювання, які стосуються обмеження доступу на ринок послуг з надання місць категорій «В», «С», «F» для розміщення реклами у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова інших покупців, що призвело до суттєвого обмеження конкуренції на ринку послуг з розміщення реклами на місцях категорій «В», «С», «F» у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова, у тому числі монополізації цього ринку.

Рішенням від 29.04.2014 № 107-р/к визнано, що КП «Харківський метрополітен» та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РА НЬЮБОРД», здійснюючи антиконкурентну узгоджену поведінку через укладення договорів на послуги з надання місць категорії «А» для розміщення реклами у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова, додаткових угод до них та створення непрозорої системи розподілу рекламних місць, що призвела до обмеження доступу на ринок послуг з надання місць категорії «А» для розміщення реклами у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова інших покупців та до суттєвого обмеження конкуренції на ринку послуг з розміщення реклами на місцях категорії «А» у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова, у тому числі монополізації цього ринку, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 5 частини другої статті 6 з урахуванням обставин, викладених в частині другій статті 8, пунктом першим статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб'єктів господарювання, які стосуються обмеження доступу на ринок послуг з надання місць категорії «А» для розміщення реклами у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова інших покупців, що призвело до суттєвого обмеження конкуренції на ринку послуг з розміщення реклами на місцях категорії «А» у салонах вагонів рухомого складу метрополітену м. Харкова, у тому числі монополізації цього ринку.

Як встановлено судом, рішеннями Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.04.2014 № 102-р/к, від 25.04.2014 № 103-р/к, від 29.04.2014 № 105-р/к, від 29.04.2014 № 107-р/к не визнавались порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції дії позивача, які були б аналогічними його діям, які визнані порушенням законодавства про захист економічної конкуренції у справі № 2/02-158-14 під час прийняття Рішення № 138-р/к.

Так, рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.06.2014 № 138-р/к прийняте в межах компетенції, без порушення прав та законних інтересів позивача, з дотриманням норм матеріального та процесуального права та вимог чинного законодавства.

З урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) суд зазначає, що обов'язок по доведенню існування в законі підстав для визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.06.2014 р. у справі № 2/02-158-14 покладений на позивача.

Проте, в даному випадку цей тягар доказування позивачем не витриманий. Доказів в обґрунтування своєї позиції у справі не надано.

В силу принципу змагальності судового процесу (ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України) ризик ненадання необхідних доказів несе сторона, котра на них посилається.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх позовних вимог, а відтак позовні вимоги є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на Законі, а отже не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати покладаються на позивача в повному обсязі.

Крім того, судом враховано також приписи п. 4.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якими передбачено, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Так, при попередньому розгляді справи, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.11.2014 р. апеляційну скаргу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було задоволено, а рішення господарського суду Харківської області від 15.09.2014 року скасовано. Прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В той же час, приймаючи до уваги, що відповідно до положень п.12 ч.1. ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у справах, що вирішуються на підставі законодавства про захист економічної конкуренції та законодавства про здійснення державних закупівель звільнені від сплати судового збору, суд вважає за належне покласти відповідні судові витрати, пов'язані з розглядом апеляційної скарги Антимонопольного комітету в розмірі 609,00 грн., на позивача по справі та підлягають стягненню з останнього в дохід державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 19, 44, 67 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 38 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст.ст. 1, 88 Закону України "Про рекламу", ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківський метрополітен" (61052, м.Харків, вул.Енгельса, 29, ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) - 609,00 грн. судового збору.

Видати відповідний наказ суду після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.04.2015 р.

Суддя А.М. Буракова

922/3379/14