РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015Справа №910/3180/15-г
За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ ІННОВАЦІЇ ТА ПРОМИСЛОВА МЕТАЛООБРОБКА"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВ-АБРІС ГРУП"

про стягнення 90373,86 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Бившев С. В. - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Заявлено позов про стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВ-АБРІС ГРУП" заборгованості за Договором № 28071/02 від 28.07.2014 в розмірі 90373,86 грн., в тому числі 77374,88 грн. основного боргу та 12998,98 грн. пені.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки № 28071/02 від 28.07.2014 позивач здійснив попередню оплату товару. Відповідач, в свою чергу, поставку товару не здійснив, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом про повернення 77374,88 грн. Крім того, за порушення строків поставки товару позивач також заявив про стягнення з відповідача 12998,98 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2015 порушено провадження по справі № 910/3180/15-г, розгляд справи призначено на 02.03.2015.

У зв'язку з нез'явленням в судове засідання 02.03.2015 представника відповідача розгляд справи відкладено на 30.03.2015.

Представник позивача в судовому засідання 30.03.2015 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача відзив на позов не надав, явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

У відповідності з положеннями п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

З огляду на те, що ухвали суду були надіслані судом за адресою відповідача, зазначеною в позовній заяві, а також на адресу відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи (ст.64 ГПК України).

Також, в матеріалах справи міститься рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які свідчить про те, що відповідачем 03.03.2015 була отримана ухвала суду від 13.02.2014 та відповідачем 12.03.2015 була отримана ухвала суду від 02.03.2015, у зв'язку з чим, відповідач був повідомлений про розгляд справи судом.

Оскільки відповідач не з'явився у судове засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 30.03.2015 року відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.07.2014 між позивачем як покупцем та відповідачем як постачальником було укладено договір поставки № 28071/02, відповідно до якого постачальник зобов'язується поставити покупцеві продукцію виробничо-технічного призначення, номенклатура, обсяги, строк поставки та ціни якої вказані у специфікаціях, доданих до цього договору, які є невід'ємною частиною. (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, ціна товару узгоджується сторонами у специфікаціях та оплачується згідно виставленого рахунку. Ціна договору визначається сумою укладених сторонами специфікацій.

До договору між сторонами було підписано Додаток № 1, відповідно до якого було вказано асортимент та ціна товару - 154749,76 грн. та погоджено термін поставки: 2 дні з дати надходження грошей на ТОВ "КИЇВ-АБРІС ГРУП".

Згідно п. 4.3 договору, оплата товару, що поставляється, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах 50% передплати від загальної суми, яка вказана у Специфікації (Додатку № 1). Залишок оплати в розмірі 50% від від загальної суми, яка вказана у Специфікації (Додатку № 1) покупець перераховує на поточний рахунок продавця протягом 3 банківських днів, після дня виконання продавцем своїх обов'язків по даному договору.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014 року (п. 9.1 договору).

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу передплату за товар згідно рахунку-фактури № КАГ-4164 від 28.07.2014 в сумі 77374,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 234 від 28.07.2014.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем не було поставлено продукцію.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 298 від 31.07.2014 з вимогою повернути перераховані кошти замовнику в розмірі 77374,88 грн. у зв'язку з невиконання умов договору постачання. На доказ отримання листа відповідачем 14.08.2014 позивач надав суду копію повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачем відповіді на лист від 31.07.2014 не надав, суму попередньої оплати не повернув.

У зв'язку з цим, ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ ІННОВАЦІЇ ТА ПРОМИСЛОВА МЕТАЛООБРОБКА" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "КИЇВ-АБРІС ГРУП" про стягнення 90373,86 грн., в тому числі 77374,88 грн. основного боргу та 12998,98 грн. пені.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з статтею. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають зокрема з договору або іншого правочину.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі укладеного між сторонами договору у відповідача виник обов'язок здійснити поставку товару, а у позивача прийняти товар та оплатити його вартість.

Додатком № 1 (Специфікація), сторони погодили термін поставки: 2 дні з дати надходження грошей на ТОВ "КИЇВ-АБРІС ГРУП".

Позивач на виконання умов договору перерахував відповідачу передплату в сумі 77374,88 грн., тоді як відповідач у встановлений договором строк поставку товару не здійснив.

Згідно з статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Доказів поставки продукції на перераховані позивачем відповідачу грошові кошти в повному обсязі матеріали справи не містять.

Відповідно до норми частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України у позивача виникає альтернативне право вимагати передання оплаченого товару або вимагати повернення суми попередньої оплати, що в свою чергу породжує альтернативні обов'язки у відповідача.

Статті 670 та 693 Цивільного кодексу України як спеціальні норми закону не встановлюють строку виконання грошового зобов'язання по поверненню передоплати за товар у правовідносинах купівлі-продажу (поставки).

Згідно частини 3 статті 612 Цивільного кодексу України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання й вимагати відшкодування збитків.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач отримавши як попередню оплату по договору грошові кошти в сумі 77374,88 грн., не надав доказів належного виконання свого зобов'язання щодо відповідної поставки товару, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 77374,88 грн. попередньої оплати за товар.

Посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд також стягнути з відповідача 12998,98 грн. пені нарахованої за період з 30.07.2014 по 13.01.2015.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання (стаття 546 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Відповідно до пункту 8.3 договору у разі несвоєчасної поставки товару постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленого товару за кожний день затримки його поставки.

Суд, з урахуванням висновків зроблених раніше, перевіривши розрахунок пені за порушення строків поставки товару, вважає, що вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню у розмірі 12998,98 грн.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ ІННОВАЦІЇ ТА ПРОМИСЛОВА МЕТАЛООБРОБКА" про стягнення з ТОВ "КИЇВ-АБРІС ГРУП" підлягають задоволенню в розмірі 77374,88 грн. основного боргу та 12998,98 грн. пені.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВ-АБРІС ГРУП" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 122, ідентифікаційний код 39086656) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГЕТИЧНІ СИСТЕМИ ІННОВАЦІЇ ТА ПРОМИСЛОВА МЕТАЛООБРОБКА" (09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Гайок, 4А, ідентифікаційний код 39029095) 77374 (сімдесят сім тисяч триста сімдесят чотири) гривні 88 копійок основного боргу, 12998 (дванадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто вісім) грн. 98 коп. пені та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 00 копійку витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено 02.04.2015

Суддя О.А.Грєхова