ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в прийнятті позовної заяви

03.04.2015 р. № 917/702/15

Суддя Гетя Н.Г., розглянувши матеріали

за позовом Комунального підприємства "Декоративні культури" Полтавської міської ради, 36009, м. Полтава, вул. 9 січня, 2

до Полтавського відділення при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса, 36004, м. Полтава, вул. Чураївни, 1/1

про скасування висновку №855 судової товарознавчої експертизи №0000522

ВСТАНОВИВ:

Заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо подачі позовів, а саме:

- заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний висновок судового експерта є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача з визначених питань та не підлягає в перелік спорів, які визначені ст. 12 ГПК України, що підвідомчі господарським судам України (викладена правова позиція узгоджується з практикою Верховного суду України, що викладена в Постанові Верховного суду України від 07.10.2003 р. №18/478).

Крім того, згідно зі ст. 21 ГПК України, сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч. 3 ст. 95 Цивільного кодексу України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Як вбачається з поданих матеріалів, позов заявлено до Полтавського відділення при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса. Згідно даних, що містяться на веб-сайті Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб підприємців (діє відповідно до наказу Міністерства юстиції України №18 46/5 від 14.12.2012 р. "Про затвердження порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців"), юридичної особи з назвою Полтавське відділення при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса та з кодом , що зазначений на висновку №855 в реквізитах відповідача, в даному реєстрі не знайдено.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не надано будь-яких доказів, що відповідач є юридичною особою і може бути стороною у господарському процесі, даний позов не підлягає розгляду у господарських судах України.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті позовної заяви

Суддя Н.Г. Гетя