КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа№ 910/28554/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Скрипки І.М.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання Д'якова Ю.Ю.

за участю представників:

від апелянта: Бабій Р.В. за дов. № 365 від 09.02.2015.

від позивача: Ларіонова О.О. за дов. № б/н від 17.03.2015.

від відповідача: Волинський А.В. за дов. № 13-11-4622 від 10.03.2015.

розглянувши апеляційну скаргу Компанії ВЕСДІКС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД (VESDIX INVESTMENTS LIMITED)

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2015.

у справі № 910/28554/14 (Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

про зобов'язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2015 у справі

№ 910/28554/14 в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що списання грошових коштів було здійснено Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» відповідно до умов договорів, укладених із Товариством з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» та відповідно до чинного законодавства.

Також, суд першої інстанції, пославшись на статтю 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, чинній на 25.07.2014 (на день списання грошових коштів), зазначив, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, якими є вимоги Публічного акціонерного товариством «Комерційний банк «Надра» по стягненню заборгованості із Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» за період з 04.02.2011 по 24.07.2014 з оплати відсотків за користування кредитами та сплати винагороди за обслуговування акредитивів у сумі 237 708 820,79 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, Компанія ВЕСДІКС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД (VESDIX INVESTMENTS LIMITED) звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» судового збору в розмірі 73 080, 00 грн. та змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2015, зазначивши, що проведене Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» списання грошових коштів з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» в розмірі 237 708 820,79 грн. здійснене в рахунок погашення вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» першої черги у справі №27/25Б-908/4661/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» в розмірі 97 884 490, 00 грн. та в рахунок погашення вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» четвертої черги у справі №27/25Б-908/4661/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» в розмірі 139 824 330,79 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовна вимога носить немайновий характер, а тому судовий збір у розмірі 73 080, 00 грн. стягнуто безпідставно. Також апелянт зазначає, що оскільки справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» була порушена до набрання чинності новою редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (до 19.01.2013) то до правовідносин, пов'язаних із банкрутством Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро», в силу п. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» має застосовуватися цей же Закон в редакції, яка була чинною до 19.01.2013. Суд першої інстанції помилково застосував Закон про банкрутство в редакції, яка була чинною на 25.07.2014 (на день списання грошових коштів), що призвело до відмови в задоволенні позову.

Право на подання апеляційної скарги апелянт мотивує тим, що він є конкурсним кредитором у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» та, враховуючи винесене судом першої інстанції рішення, не зможе належним чином задовольнити свої конкурсні кредиторські вимоги, оскільки вся списана сума йде відповідно до рішення суду першої інстанції на задоволення поточних, а не конкурсних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра». В такому випадку Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» задовольняє позачергово свої поточні кредиторські вимоги, сума конкурсних кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» залишається незмінною. Завдяки цьому Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» отримує перевагу перед іншими конкурсними кредиторами, в тому числі перед апелянтом.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Компанії ВЕСДІКС ІНВЕСТИЕНТС ЛІМІТЕД (VESDIX INVESTMENTS LIMITED) передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Шаптали Є.Ю., суддів Скрипки І.М., Гончарова С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2015 у складі суддів: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді Гончаров С.А., Скрипка І.М., прийнято апеляційну скаргу Компанія ВЕСДІКС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД (VESDIX INVESTMENTS LIMITED) до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд справи призначено на 10.03.2015.

05.03.2015 представником апелянта було подано до відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких апелянт зазначає, що сума грошових коштів, яка була списана із Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» не могла бути зарахована в погашення поточних вимог кредитора Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», так як ці грошові кошти були зараховані Товариством з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» в рахунок погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» за судовим рішенням ще до порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро». Разом з тим, апелянтом до вказаних пояснень додано письмові докази, які не подавалися до суду першої інстанції, так як апелянт не брав участі у судовому розгляді в суді першої інстанції та отримав ці докази після винесення судом першої інстанції рішення.

06.03.2015 до відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 відкладено розгляд справи на 17.03.2015.

16.03.2015 до відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 відкладено розгляд справи на 24.03.2015.

20.03.2015 до відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Кізленко В.А. надійшла заява, в якій останній повідомив, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.03.2015 у справі № 27/25б-908/4661/14, його усунуто від виконання обов'язків розпорядника майна та керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» та призначено розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Шевцова Євгена Вікторовича, покладено на нього виконання обов'язків керівника Боржника, а також зазначено, що Кізленко В.А. оскаржив вказану ухвалу до апеляційного суду.

23.03.2015 до відділу документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представником позивача подані пояснення по справі з додатками.

В судовому засіданні 24.03.2015 представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її.

В судовому засіданні 24.03.2015 представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу та письмових пояснень, поданих під час апеляційного провадження та просив задовольнити апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 24.03.2015 представник відповідача заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу та доповнень до відзиву, поданих під час апеляційного провадження та просив рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2015 по справі № 910/28554/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши подані докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишене без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між відповідачем (Банком) та позивачем (клієнтом) 23.04.2007 було укладено Договір № 730 банківського рахунку (надалі - Договір № 730), у відповідності до умов якого:

1) Банк відкриває клієнтові поточний рахунок № 3001 в українських гривнях для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору № 730 та законодавства України (пункт 1.1 Договору № 730);

2) Банк має право здійснювати примусове списання коштів з рахунку клієнта лише у випадках, передбачених чинним законодавством України (підпункт 2.1.4 пункту 2.1 Договору № 730);

3) у випадку несвоєчасного повернення кредитів, кредитних ліній, овердрафту, факторингу та/або відсотків за ними, а також несвоєчасної сплати будь-яких інших платежів за кредитами, кредитними лініями, овердрафтами, факторингом (комісій, неустойки тощо) відповідно до частини другої статті 1071 Цивільного кодексу України та пункту 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (надалі - Інструкція), Банк має право, а позичальник цим доручає Банку самостійно, без додаткового узгодження з позичальником, списувати грошові кошти, з поточного(их) рахунку(ів) позичальника, відкритого(их) у Банку на погашення простроченої заборгованості за кредитами, кредитними лініями, овердрафтами, факторингом та/або відсотками за ними та/або будь-яких інших прострочених платежів (комісій, неустойки тощо) (підпункт 2.1.13 пункту 2.1 Договору № 730);

4) Договір набирає чинності з дати його належного оформлення та укладений на невизначений строк (пункт 8.1 Договору № 730).

Також, між відповідачем (Банком) та позивачем (клієнтом) 02.06.2008 було укладено договір № 730/1 банківського рахунку (надалі - Договір № 730/1), у відповідності до умов якого:

1) Банк відкриває клієнтові поточний рахунок № 3001 (980) для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору № 730 та законодавства України, зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум із рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання від клієнта повідомлення з відміткою про взяття рахунку та облік органом державної податкової служби (пункт 1.1 Договору № 730/1);

2) Банк має право здійснювати примусове списання коштів з рахунку клієнта лише у випадках, передбачених чинним законодавством України (підпункт 2.1.4 пункту 2.1 Договору № 730/1);

3) у випадку несвоєчасного повернення кредитів, кредитних ліній, овердрафту, факторингу та/або відсотків за ними, а також несвоєчасної сплати будь-яких інших платежів за кредитами, кредитними лініями, овердрафтами, факторингом (комісій, неустойки тощо) відповідно до частини другої статті 1071 ЦК України та пункту 6.5 Інструкції Банк має право, а позичальник цим доручає Банку самостійно, без додаткового узгодження з позичальником, списувати грошові кошти, з поточного(их) рахунку(ів) позичальника, відкритого(их) у Банку на погашення простроченої заборгованості за кредитами, кредитними лініями, овердрафтами, факторингом та/або відсотками за ними та/або будь-яких інших прострочених платежів (комісій, неустойки тощо) (підпункт 2.1.13 пункту 2.1 Договору № 730/1);

4) Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та укладений на невизначений строк (пункт 8.1 Договору № 730/1).

Також, з матеріалів справи, а саме з копії ухвали господарського суду Донецької області від 05.07.2011 зі справи № 27/25Б за заявою кредитора (заявника) Лопатової Надії Петрівни до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» про банкрутство, якою припинено повноваження розпорядника майна Березуцького Є.Ю. та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кізленка Вадима Андрійовича; копії ухвали господарського суду Донецької області від 13.12.2011 зі справи № 27/25Б, якою відсторонено керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» Заремського Федора Федоровича від посади та виконання обов'язків керівника відповідача покладено на розпорядника майна арбітражного керуючого Кізленка Вадима Андрійовича та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців станом на 08.10.2013, що містить інформацію про відповідача, вбачається наявність провадження щодо банкрутства позивача.

Також, як встановлено судом першої інстанції, між Банком і позивачем були укладені такі договори: кредитний договір від 30.01.2007 № 25/6/2007/840-К/6; кредитний договір від 09.02.2007 № 25/6/2007/840-К/13; кредитний договір від 09.02.2007 № 25/6/2007/980-К/14; кредитний договір від 09.02.2007 № 25/6/2007/840-К/15; кредитний договір від 05.03.2008 № 27/5/2008/980-К/19; договір на відкриття й оплату документарного акредитива від 25.04.2006 № 331; договір на відкриття й оплату документарного акредитива від 12.07.2006 № 355; договір на відкриття й оплату документарного акредитива від 30.01.2008 № 547; договір на відкриття й оплату документарного акредитива від 22.01.2008 № 553; договір на відкриття й оплату документарного акредитива від 07.02.2008 № 593; договір на відкриття й оплату документарного акредитива від 19.03.2008 № 599; договір на відкриття й оплату документарного акредитива від 17.04.2008 № 620 та договір на відкриття й оплату документарного акредитива від 11.06.2008 № 653.

Як зазначає відповідач, за період з 04.02.2011 по 24.07.2014 у позивача перед Банком виникла заборгованість з оплати відсотків за користування кредитами та сплати винагороди за обслуговування акредитивів у сумі 237 708 820,79 грн.

Відповідно до підпункту 3.3.1 пункту 3.3 кредитного договору від 30.01.2007 № 25/6/2007/840-К/6 у випадку несвоєчасного повернення траншів в межах кредитної лінії та/або несплати/несвоєчасної сплати відсотків за ними, а також будь-яких інших платежів, в тому числі будь-яких комісій, плат, штрафних санкцій, Банк відповідно до частини другої статті 1071 Цивільного кодексу України та пункту 6.5 Інструкції має право, а позичальник цим доручає Банку самостійно, без додаткового узгодження з позичальником, списувати грошові кошти з поточного (их) рахунку(ів) позичальника, відкритого(их) у Банку, на погашення простроченої заборгованості за траншами в межах кредитної лінії та/або відсотками за ними (аналогічна умова міститься в таких кредитних договорах: від 09.02.2007 № 25/6/2007/840-К/13; від 09.02.2007 № 25/6/2007/980-К/14; від 09.02.2007 № 25/6/2007/840-К/15 та від 05.03.2008 № 27/5/2008/980-К/19).

Підпунктом 4.1.8 пункту 4.1 договору на відкриття й оплату документарного акредитиву від 25.04.2006 № 331 сторони погодили, що Банк має право самостійно, без додаткового погодження з клієнтом списувати зі всіх рахунків клієнта, відкритих у Банку, суми заборгованості за договором (аналогічна умова міститься в таких договорах на відкриття й оплату документарного акредитива: від 12.07.2006 № 355; від 30.01.2008 № 547; від 22.01.2008 № 553; від 07.02.2008 № 593; від 19.03.2008 № 599; від 17.04.2008 № 620 та від 11.06.2008 № 653).

24.07.2014 Банк надіслав позивачу лист № 1-5-10660, в якому вимагав негайного погашення заборгованості у сумі 237 708 820,79 грн.

Проведене 25.07.2014 списання грошових коштів з рахунку позивача, Банк обґрунтовує умовами договорів, укладених між позивачем і відповідачем.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що списання грошових коштів було здійснено Банком відповідно до умов договорів, укладених із позивачем та відповідно до чинного законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі № 19/221-09, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2010 та постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2011 за первісним позовом Відкритого акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до відповідача-1 Дочірнього підприємства "КВМ", відповідача-2 Закритого акціонерного товариства "Каховка Пром-Агро" про стягнення 227 052 152,05 грн. та за зустрічним позовом Закритого акціонерного товариства "Каховка Пром-Агро" до відповідача-1 Відкритого акціонерного товариства комерційного банку "Надра", відповідача-2 Дочірнього підприємства "КВМ" про визнання угоди недійсною, стягнуто з Закритого акціонерного товариства "Каховка Пром-Агро" заборгованості, що включають в себе заборгованості по поверненню кредитів, по сплаті відсотків за користування кредитами, по сплаті акредитивів, по сплаті комісійних винагород, пеню за прострочку платежів та втрати від інфляції, у загальній сумі 258 157 502,73 грн.

Всього з відповідача по вказаній справі на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» за рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі № 19/221-09 було стягнуто 258 183 238,73 грн.

З вищевказаного рішення вбачається, що заборгованість стягнута по укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банку «Надра» та Закритим акціонерним товариством "Каховка Пром-Агро" кредитним договорам та договорам на відкриття й оплату документарного акредитива.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач-2 за первісним позовом у вищевказаній справі в 2010 році здійснено заходи із погашення заборгованості перед Банком, яка визначена рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі № 19/221-09, що набрало законної сили.

Як вбачається з листа відповідача-2 за первісним позовом № 09/11 від 09.11.2010, останній просив Банк повідомити реквізити рахунку для погашення заборгованості у сумі 258 183 238,73 грн. з метою добровільного виконання наказу господарського суду Київської області у справі № 19/221-09.

Також, відповідач-2 за первісним позовом у справі № 19/221-09 в своєму листі № 124 від 12.11.2010 просив Банк прийняти добровільне виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2010 по справі № 19/221-09 в повному обсязі. Крім того, в наведеному листі відповідач-2 за первісним позовом у вказаній справі зазначив, що у разі неповідомлення рахунків для оплати заборгованості дії (бездіяльність) Банку будуть розцінені як ухилення від прийняття зобов'язань і в такому разі відповідач по вказаній справі змушений буде виконати зобов'язання в спосіб, передбачений чинним законодавством України.

30.11.2010 Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 22938861 та надано Товариству (відповідачу-2 за первісним позовом) час для добровільного виконання. З метою добровільного виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі № 19/221-09, платіжним дорученням № 505 від 06.12.2010 року Товариство (відповідач-2 за первісним позовом) повністю перераховувало на депозитний рахунок органу Державної виконавчої служби суму в розмірі 258 183 238,73 грн.

В подальшому в зв'язку з перешкоджанням стягувачем, яким був Банк (позивач по даній справі), провадженню виконавчих дій, державним виконавцем 20.12.2010 було винесено постанову про повернення виконавчого документу без виконання, а розпорядженням державного виконавця № 512/8 від 26.12.2010 зазначена сума в розмірі 258 183 238,73 грн. була повернута на рахунок Товариства, відкритий в Банку.

В зв'язку з повторним пред'явленням банком судового наказу Господарського суду Київської області по справі № 19/221-09 до виконання, 21.01.2011 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 23813344 та надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» строк для добровільної сплати суми в розмірі 258 183 238,73 грн.

Виконуючи рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі № 19/221-09 в добровільному порядку, Товариство з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» звернулось до Банку з вимогою про списання грошових коштів в розмірі 258 183 238,73 грн. з поточного рахунку, що відкритий в Банку, в рахунок сплати заборгованості за виконавчим документом - наказом господарського суду Київської області № 19/221-09 від 26.10.2010. Вимога отримана Банком 02.02.2011 та зареєстрована за вх. № 4229.

Також, 02.02.2011 Товариство з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» звернулося до Банку із заявою про закриття поточного рахунку, в якій просило закрити поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» та наявні на ньому грошові кошти у сумі 258 183 238,73 грн. перерахувати на рахунок Банку на погашення заборгованості за виконавчим документом - наказом господарського суду Київської області № 19/221-09 від 26.10.2010, з виконання якого постановою від 21.01.2011 відкрите виконавче провадження №23813344. До цієї заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» додало оригінал платіжного доручення на перерахування грошових коштів у сумі 258 183 238,73 грн. в двох примірниках. Заява отримана Банком 02.02.2011 та зареєстрована за вх. № 4227.

В подальшому додатково, зважаючи на те, що Банк не виконав попереднє платіжне доручення, Товариство з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» подало в Банк на виконання платіжне доручення № 5 від 08.02.2011 на суму 258 183 238,73 грн. з призначенням платежу «Добровільне виконання наказу Госп. суду Київської обл. № 19/221-09 від 26.10.2010 про стягнення на користь ВАТ КБ «Надра» (ВП 23813344 від 21.01.11)». Це платіжне доручення було прийняте Банком 09.02.2011, про що наявна відмітка на примірнику платіжного доручення.

Відповідно до ст. 1068 Цивільного кодексу України Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до ст. 1072 Цивільного кодексу України Банк виконує розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку грошових коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом.

У разі одночасного надходження до банку кількох розрахункових документів, на підставі яких здійснюється списання грошових коштів, банк списує кошти з рахунку клієнта у такій черговості:

1) у першу чергу списуються грошові кошти на підставі рішення суду для задоволення вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, а також вимог про стягнення аліментів;

2) у другу чергу списуються грошові кошти на підставі рішення суду для розрахунків щодо виплати вихідної допомоги та оплати праці особам, які працюють за трудовим договором (контрактом), а також виплати за авторським договором;

3) у третю чергу списуються грошові кошти на підставі інших рішень суду;

4) у четверту чергу списуються грошові кошти за розрахунковими документами, що передбачають платежі до бюджету;

5) у п'яту чергу списуються грошові кошти за іншими розрахунковими документами в порядку їх послідовного надходження.

У разі відсутності (недостатності) грошових коштів на рахунку клієнта банк не веде обліку розрахункових документів, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом.

Відповідно до ст. 1073 Цивільного кодексу України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Договором № 730/1 банківського рахунку від 02.06.2008, укладеного між Банком та Товариством (позивачем по даній справі), визначено, що Банк бере на себе зобов'язання своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування Клієнта у відповідності з чинним законодавством України (п. 2.3.3. Договору). Операції за розрахунковими документами в гривнях, що надійшли до Банку в операційний час, виконуються Банком того ж дня. Документи, отримані після операційного часу, відмічаються штампом «вечірня» та «післяопераційний час» та проводяться Банком наступного робочого дня (п. 4.2. Договору).

Також відповідно до п. 20.6. Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою НБУ № 492 від 12.11.2003, банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування коштів за дорученням клієнта тощо). Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день, а якщо на рахунку немає залишку коштів - день отримання банком цієї заяви. В день закриття рахунку банк видає клієнту відповідну довідку.

Враховуючи встановлені судом обставини надання Товариством (позивачем по даній справі) Банку 02.02.2011 заяви про закриття поточного рахунку та оригіналу платіжного доручення на перерахування грошових коштів у сумі 258 183 238,73 грн., на рахунок Банку з призначенням платежу «Добровільне виконання наказу Госп. суду Київської обл. № 19/221-09 від 26.10.2010 про стягнення на користь ВАТ КБ «Надра» (ВП 23813344 від 21.01.11)», а також надання Товариством Банку 09.02.2011 платіжного доручення № 5 від 08.02.2011 на суму 258 183 238,73 грн. з призначенням платежу «Добровільне виконання наказу Госп. суду Київської обл. № 19/221-09 від 26.10.2010 про стягнення на користь ВАТ КБ «Надра» (ВП 23813344 від 21.01.11)», суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 1068, 1072, 1073 Цивільного кодексу України, п.п. 2.3.3., 4.2. Договору банківського рахунку від 02.06.2008, укладеного між Банком та Товариством (позивачем у даній справі), у Банку виникло зобов'язання в день надходження відповідного платіжного доручення, тобто 02.02.2011 виконати цей документ та перерахувати грошові кошти в розмірі 258 183 238,73 грн. на рахунок Банку.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відповідачем-2 за первісним позовом по вищевказаній справі вчинено усіх необхідних заходів по добровільному виконанню свого зобов'язання по сплаті заборгованості у сумі 258 183 238,73 грн. перед Банком, яка була визначена рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 по справі № 19/221-09.

Як встановлено ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, зобов'язання Товариства (позивача по даній справі) перед Банком із погашення заборгованості, визначеної рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі № 19/221-09, на виконання наказу Господарського суду Київської області № 19/221-09 від 26.10.2010 є припиненим з 03.02.2011.

Крім цього суд враховує, що у Товариства (позивача по даній справі) та Банку виникли зустрічні однорідні грошові вимоги: Товариство (позивач по даній справі) зобов'язане було перерахувати Банку 258 183 238,73 грн. на виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі № 19/221-09, а Банк зобов'язаний був виконати платіжне доручення Товариства (позивача по даній справі), отримане 02.02.2011 та перерахувати на свій рахунок таку ж суму 258 183 238,73 грн.

В силу ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Звернення Товариства до Банку із відповідними заявою та вимогою від 02.02.2011 свідчить про волевиявлення Товариства на таке зарахування.

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому зазначена сума грошових коштів перебувала на банківському рахунку Товариства, який відкритий в Банку, і саме із цієї суми Банк 25.07.2014 списав 237 708 820,79 грн. Суд першої інстанції погодився із твердженнями Банку про те, що це списання здійснене Банком як списання заборгованості за період з 04.02.2011 по 24.07.2014 з оплати відсотків за користування кредитами та сплати винагороди за обслуговування акредитивів у сумі 237 708 820,79 грн.

Разом з тим, апеляційний господарський суд, на підставі встановлених обставин справи, приходить до висновку, що таке списання 25.07.2014 на підставах, зазначених Банком, є неправомірним, так як сума, що перебувала на рахунку Товариства в Банку та була предметом списання, вже мала бути зарахована Банком на свою користь (на свої власні рахунки), починаючи з 02.02.2011 в якості оплати заборгованості, визначеної рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 по справі № 19/221-09.

Таким чином, Банк мав право зараховувати на свої рахунки чи списувати із рахунку відповідача 2 за первісним позовом грошові кошти у загальній сумі 258 183 238,73 грн. у будь-який час, починаючи з 02.02.2011, коли вони були зараховані в рахунок виконання зобов'язань відповідача 2 за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом по виконанню рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2010 по справі № 19/221-09.

Серед іншого, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції також помилково застосовано норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон про банкрутство) в редакції станом на 25.07.2014 (день фактичного списання грошових коштів). Відповідно до п. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону про банкрутство в редакції станом на 25.07.2014 положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Як вже зазначалось вище, провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» порушене ухвалою Господарського суду Донецької області від 04.02.2011 у справі № 27/25Б. Цією ж ухвалою введений мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Оскільки провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» було порушене до набрання чинності новою редакцією Закону про банкрутство, то до правовідносин, пов'язаних із провадженням у справі про банкрутство Товариства має застосовуватися Закон про банкрутство в редакції, яка була чинною до 19.01.2013.

Як вбачається з абзацу 4 ст. 1 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013, мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

У відповідності до ч. 4 ст. 12 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

1) забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства;

2) не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян, авторської винагороди, на невикористані та своєчасно не повернуті кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Як визначено ч. 6 ст. 12 цього ж Закону дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів, що здійснюється боржником у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону, або керуючим санацією згідно з планом санації, затвердженим господарським судом, або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому статтею 31 цього Закону.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що Банк, списуючи 25.07.2014 на свої рахунки грошові кошти, не міг зараховувати їх як погашення поточної заборгованості за період з 04.02.2011 по 24.07.2014, а таким способом отримав кошти, які вже були зараховані Товариством з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» з 22.11.2010 у виконання своїх зобов'язань по виконанню рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2010 по справі № 19/221-09, то до зарахування цих коштів на рахунки Банку не може застосовуватися мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Щодо доводів апелянта про те, що стягнення з позивача судового збору в сумі 73 080 грн. є безпідставним, апеляційний суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що позивач заявив вимогу про перерахування списаних коштів у сумі 237 708 820,79 грн., які перебували на рахунках Банку, на рахунок позивача, то задоволення такої вимоги мало б наслідком отримання позивачем грошових коштів, тобто позовна вимога носить майновий характер. Виходячи із цього, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення судового збору з позивача в дохід Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України», не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Компанії ВЕСДІКС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД (VESDIX INVESTMENTS LIMITED) на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2015 у справі № 910/28554/14, з підстав, викладених у ній, задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Компанії ВЕСДІКС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД (VESDIX INVESTMENTS LIMITED) на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2015 у справі № 910/28554/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2015 у справі № 910/28554/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/28554/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді І.М. Скрипка

С.А. Гончаров