ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 квітня 2015 року Справа № 910/22071/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіБожок В.С.,
суддівПолянського А.Г., Сибіги О.М.
розглянувши матеріали касаційної скаргиСуб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Київ
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 року
у справі господарського суду міста Києва
за позовомСуб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Київ
доТовариства з обмеженої відповідальності "Навігатор-Інвест", м. Київ
прозобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 року у справі № 910/22071/14 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 та ч. 1 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Крім того, касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом.

Тобто, в касаційній скарзі повинен бути чітко викладений зміст порушення або неправильного застосування саме норм права із зазначенням конкретних їх пунктів та статей, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття оскаржуваного рішення.

Всупереч наведеному, вимоги вказаної норми процесуального закону скаржником дотримано не було.

У поданій касаційній скарзі суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа-підприємець ОСОБА_4 вказує, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та не грунтується на правильному застосуванні приписів частини першої статті 43 і статті 34 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх, однак при цьому скаржник перераховує лише загальні норми процесуального права, які регламентують процес перегляду справи та прийняття постанови апеляційним господарським судом, і не вказує жодної норми матеріального права, яку було порушено судом.

Крім того, в поданій касаційній скарзі не зазначено, які норми були не застосовані, застосовані неправомірно, невірно застосовані або порушені апеляційним господарським судом і яким чином це вплинуло на прийняття оскаржуваного рішення, натомість скаржник спонукає до переоцінки наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Натомість доводи, викладені у касаційній скарзі, зводяться лише до аналізу наявних у справі доказів, яким вже було надано оцінку господарськими судами попередніх інстанцій.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у скарзі не зазначено суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, касаційна скарга суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 року не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України і підлягає поверненню на підставі п. 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 86, 111, п. 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2015 року у справі № 910/22071/14 повернути скаржнику.

Головуючий суддяВ.С. Божок

СуддіА.Г. Полянський

О.М. Сибіга