ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 квітня 2015 року Справа № 5011-57/7788-2012

Вищий господарський суд України у складі:

головуючого судді:Вовка І.В.,
суддів:Мачульського Г.М.,
Мележик Н.І.,
Стратієнко Л.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" через Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний банк "Київ"
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 22.12.2014
у справі№ 5011-57/7788-2012
за позовомпублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ"
допублічного акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача:1) Національний Банк України, 2) ОСОБА_7,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача:3) товариство з обмеженою відповідальністю "Стокмастер"
провизнання недійсним договору міни від 07.08.2009,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.07.2014 у справі № 5011-57/7788-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2014, в задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2014 у справі № 5011-57/7788-2012, рішення господарського суду міста Києва від 30.07.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2014 залишено без змін.

Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ" через уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний банк "Київ" подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 22.12.2014 у справі № 5011-57/7788-2012, в якій заявник просить скасувати вказану постанову Вищого господарського суду України, прийняти у справі нове рішення.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 21.11.2011 у справі № 54/234 та від 08.04.2013 у справі № 5011-49/13894-2012 мотивовано неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Вищий господарський суд України вважає, що справа № 5011-57/7788-2012 не підлягає допуску до провадження Верховного Суду України з таких підстав.

Відповідно до статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана виключно на таких підставах: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових рішень (пункт 1 цієї статті) матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета та підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 22.12.2014 у справі № 5011-57/7788-2012, яку заявник просить переглянути, Вищий господарський суд України погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо відмови у визнанні недійсним укладеного сторонами договору міни. Відповідного висновку суд касаційної інстанції дійшов з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи про те, що у даному випадку відсутній факт здійснення оплати набутого позивачем у власність майна саме державними коштами, згідно умов спірного договору обов'язок сплатити грошові кошти покладений на відповідача, а тому на даний правочин не поширюється дія Положення "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2008 № 921 (далі - Положення); набуті банком протягом 2007-2009 майнові права та майно, яке стало предметом договору, віднесено саме до активів банку; оспорюваний договір міни укладений після призначення тимчасової адміністрації, і в подальшому схвалено як новим керівництвом банку (призначеним після припинення тимчасової адміністрації банку на підставі постанови Правління Національного банку України № 544 від 15.09.2009 р.), так і Національним банком України.

Водночас у постанові від 21.11.2011 у справі № 54/234, на яку посилається заявник, Вищий господарський суд України погодився з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позову про визнання недійсним договору банківського вкладу та стягнення з відповідача сплачених банком за цим договором відсотків, виходячи з встановлених обставин справи про те, що закупівля державним комерційним підприємством (відповідачем) послуг з відкриття позивачем вкладного (депозитного) рахунку має здійснюватись на підставі положень та процедур, установлених Тимчасовим положенням про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2008 № 274 та було чинним на момент укладання спірного договору, тоді як при укладенні спірного договору відповідачем не дотримано встановлених зазначеним положенням вимог, а саме проведено закупівлю послуг з відкриття банком вкладного (депозитного) рахунку за державні кошти, без проведення тендеру та всіх поетапних процедур, передбачених даним положенням для закупівлі такого виду послуг.

У постанові від 08.04.2013 у справі № 5011-49/13894-2012, на яку також посилається заявник, Вищий господарський суд України погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для визнання недійсним з моменту укладення договору про надання послуг та стягнення з відповідача (виконавця) на користь позивача (замовника) відповідної грошової суми в порядку реституції. При цьому суд касаційної інстанції виходив із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи про те, що процедура укладення спірного договору суперечила Положенню про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 17.10.2008, оскільки на момент укладення сторонами договору шляхом проведення процедури закупівлі в одного учасника на ринку послуг, які є предметом спірного договору, існувала конкуренція; в момент вчинення оспорюваного правочину його сторонами не було дотримано вимог Порядку погодження застосування процедури торгів з обмеженою участю та процедури закупівлі в одного учасника, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 30.01.2009 № 64.

Таким чином, наведені постанови не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах, а свідчать лише про наявність у наведених справах різних обставин, в залежності від яких суд касаційної інстанції дійшов відповідних правових висновків.

За таких обставин відсутні визначені статтею 11116 ГПК України підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний банк "Київ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний банк "Київ" у допуску справи № 5011-57/7788-2012 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя:І.Вовк
Судді:Г.Мачульський
Н.Мележик
Л.Стратієнко
М.Черкащенко