ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Справа № 925/337/15

За позовом публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Канівського комунального підприємства теплових мереж

про стягнення 111530 грн. 62 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Хелис Н.М.

Представники сторін:

від позивача: Сіндряков О.В. за довіреністю від 18.04.2014;

від відповідача: Ганнисик О.Ю. за довіреністю від 03.02.2015;

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Канівського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 111530 грн. 62 коп., у тому числі: 8897 грн. 65 коп. пені, 81013 грн. 36 коп. інфляційних нарахувань та 21619 грн. 31 коп. три процентів річних.

Також позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 13.07.2012 №Г2-БО щодо оплати переданого йому позивачем на виконання цього договору протягом жовтня-грудня 2012 року природного газу.

Ухвалою від 26.02.2015 господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до розгляду, порушив провадження у даній справі і призначив її до розгляду в судовому засіданні на 11 годину 30 хвилин 19.03.2015 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

Відповідач проти позову заперечив, пославшись при цьому на відсутність своєї вини у несвоєчасному проведенні розрахунків з позивачем за поставлений ним природний газ через збитковість підприємства, зумовлену тим, що тарифи на теплопостачання є нижчими від економічно обґрунтованих витрат на виробництво теплової енергії, а також невідшкодуванням з бюджету різниці між собівартістю теплової енергії і тарифами на неї та наявністю заборгованості бюджетних установ і організацій за поставлену їм відповідачем теплову енергію.

Крім того, відповідач вважає, що позивач в розрахунку стягуваної суми інфляційних нарахувань неправильно визначив дату погашення відповідачем боргу за природний газ та індекси інфляції, що призвело до зайвого нарахування відповідачу 31008 грн. 48 коп. інфляційних нарахувань. Стягувана сума пені на думку відповідача пред'явлена позивачем до стягнення безпідставно.

У засіданні суду, яке відбулося 19.03.2015 за участі представників обох сторін, представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав, а представник відповідача підтримав викладені вище заперечення проти позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 19.09.2013 у справі №925/1320/13 задоволено частково позов публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Канівського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 1281140 грн. 80 коп., стягнуто з Канівського комунального підприємства теплових мереж на користь публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 759164 грн. 78 коп. боргу, 168052 грн. 41 коп. пені, 212041 грн. 53 коп. штрафу, 8232 грн. 83 коп. інфляційних втрат, 33649 грн. 24 коп. три проценти річних і 23 622 грн. 82 коп. судового збору. В частині стягнення решти заявленого у позові боргу у сумі 100000 грн. припинено провадження у справі з підстави, передбаченої п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку із сплатою відповідачем 28.08.2013 вказаної суми боргу.

При цьому господарський суд Черкаської області рішенням від 19.09.2013 у справі №925/1320/13 встановив такі обставини.

Між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець за договором, позивач у справі) та Канівським комунальним підприємством теплових мереж (покупець за договором, відповідач у справі) укладено договір купівлі-продажу природного газу від 13 липня 2012 року № Г2-БО, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповідачу в 2012 році природний газ, а відповідач зобов'язався прийняти і оплатити його на умовах цього вказаного договору.

Відповідно до п. 1.2. договору купівлі-продажу природного газу від 13.07.2012 №Г2-БО газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями і іншими споживачами.

В п. 6.1. договору купівлі-продажу природного газу від 13.07.2012 №Г2-БО вказано, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 6.3. договору купівлі-продажу природного газу від 13.07.2012 №Г2-БО встановлена черговість погашення вимог продавця у разі наявності у покупця заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати неустойки.

В пункті 7.2. договору купівлі-продажу природного газу від 13.07.2012 №Г2-БО його сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять ) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

На виконання договору купівлі-продажу природного газу від 13.07.2012 №Г2-БО позивач протягом жовтня - грудня 2012 року передав відповідачу, а останній прийняв природний газ на загальну суму 3 329 164 грн. 78 коп.

Відповідач не повністю розрахувався за поставлений йому у вказаний позивачем період газ. Залишок боргу відповідача перед позивачем за отриманий у жовтні - грудні 2012 року газ становить 759164 грн. 78 коп.

Вказані вище обставини, які були встановлені рішенням господарського суду Черкаської області від 19.09.2013 у справі №925/1320/13, яке 27.11.2013 набрало законної сили, відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Стягнутий за рішенням господарського суду Черкаської області від 19.09.2013 у справі №925/1320/13 з Канівського комунального підприємства теплових мереж на користь публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" борг у сумі 759164 грн. 78 коп. становить не оплачену відповідачем на день прийняття вказаного судового рішення частину вартості природного газу, переданого позивачем відповідачу у грудні 2012 року, який за умовами договору купівлі-продажу природного газу від 13.07.2012 №Г2-БО мав бути оплаченим до 14.01.2013р.

До складу стягнутих за рішенням господарського суду Черкаської області від 19.09.2013 у справі №925/1320/13 сум пені, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних ввійшли 113490 грн. 92 коп. пені та 22736 грн. 94 коп. три проценти річних, нарахованих за 154 дні з 15.01.2013 по 17.06.2013, та 3888 грн. інфляційних нарахувань, нарахованих станом на 17.06.2013, за прострочення оплати природного газу, переданого позивачем відповідачу у грудні 2012 року.

Рішення господарського суду Черкаської області від 19.09.2013 у справі №925/1320/13, яке набрало законної сили 27.11.2013, відповідач виконав повністю 20.05.2014, що підтверджується платіжними дорученнями від 20.05.2014 №333 і №334 і не заперечується сторонами.

За прострочення виконання грошового зобов'язання щодо оплати природного газу, переданого позивачем відповідачу на виконання договору купівлі-продажу природного газу від 13.07.2012 №Г2-БО у грудні 2012 року, позивач нарахував відповідачу до сплати за інший ніж у справі №925/1320/13 період прострочення:

- 8897 грн. 65 коп. передбаченої п. 7.2 вказаного договору пені за 27 днів прострочення з 18.06.2013 по 14.07.2013 у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у вказаний період прострочення;

- 21619 грн. 61 коп. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України три проценти річних за 337 днів прострочення з 18.06.2013 по 20.05.2014;

- 81013 грн. 36 коп. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань за період прострочення з липня 2013 року по травень 2014 року.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 7.1 своєї постанови від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснив, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 Цивільного кодексу України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд Черкаської області прийшов до таких висновків.

Відповідач в порушення умов договору купівлі-продажу природного газу від 13.07.2012 №Г2-БО прострочив виконання грошового зобов'язання щодо оплати природного газу, купленого ним у позивача у грудні 2012 року, у зв'язку з чим у позивача виникло право на стягнення з відповідача передбаченої п. 7.2 вказаного договору пені та передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Прийняття господарським судом Черкаської області рішення від 19.09.2013 у справі №925/1320/13 до його повного виконання відповідачем не припинило зобов'язальних відносин між сторонами за договором купівлі-продажу природного газу від 13.07.2012 №Г2-БО і не звільнило відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання за цим договором та не позбавило позивача права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних вище норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 23 січня 2012 року у справі № 3-142гс11.

Стягувані суми пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань позивач нарахував у відповідності з умовами договору купівлі-продажу природного газу від 13.07.2012 №Г2-БО, фактичними обставинами виконання відповідачем грошових зобов'язань за цим договором щодо оплати позивачу вартості переданого ним відповідачу у грудні 2012 року природного газу, встановленими індексами інфляції та вимогами чинного законодавства. Тобто розрахунки стягуваних сум пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань зроблені позивачем вірно

Інфляційні нарахування за червень 2014 року позивач не нараховував.

Стягувану суму пені позивач нарахував за інший ніж у справі №925/1320/13 період прострочення у межах встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України шестимісячного строку для нарахування штрафних санкцій.

Доводи відповідача щодо відсутності його вини у несвоєчасному проведенні розрахунків з позивачем за поставлений ним природний газ господарський суд Черкаської області відхиляє як такі, що не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Стаття 617 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, неможливість своєчасного виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу від 13.07.2012 №Г2-БО через відсутність у нього необхідних для цього коштів не звільняє відповідача від відповідальності за порушення цього зобов'язання.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 2230 грн. 62 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Канівського комунального підприємства теплових мереж (вул. Енергетиків, 30, м. Канів, Черкаська область, 19000, ідентифікаційний код 02082657) на користь публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 20077720) - 8897 грн. 65 коп. пені, 81013 грн. 36 коп. інфляційних нарахувань, 21619 грн. 31 коп. три процентів річних та 2230 грн. 62 коп. витрат на сплату судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 26.03.2015

СУДДЯ М.В. Дорошенко