ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. Справа № 926/1778/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Кузь В.Л.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу Приватного підприємства "Санітарія", м.Чернівці б/н б/д (вх.ЛАГС №01-05/1035/15 від 05.03.2015р.)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.01.2015р.

у справі № 926/1778/14

за позовом Приватного підприємства "Санітарія"", м.Чернівці

до відповідача Комунального підприємства "Чернівціводоканал", м.Чернівці

про стягнення 114 001,79грн. заборгованості;

За участю представників сторін:

від позивача - Гордаш А.В.-представник

від відповідача - Мандабура С.В.- представник

Права та обов'язки представникам сторін відповідно до ст..ст.20, 22 ГПК України роз'яснено.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 81№ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 29.01.2015р. у справі №926/1778/14 (суддя Паскарь А.Д.) позовні вимоги задоволено: стягнено з КП "Чернівціводоканал" на користь ПП "Санітарія" заборгованість в сумі 114 001,79 грн. та 2 280,20 грн. судового збору; виконання рішення розстрочено на двадцять чотири місяців, здійснивши стягнення щомісячно по 4845,08 грн.

ПП "Санітарія" подано апеляційну скаргу б/н б/д (вх.ЛАГС №01-05/1035/15 від 05.03.2015р.), в якій просить рішення суду скасувати частково, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з"ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема, скаржник посилається на те, що заява про розстрочку виконання рішення необгрунтована та задоволена судом без законних на те підстав. Також скаржник зазначає, що звіт про фінансові результати та звіт про сукупний дохід за 9 місяців 2014 року не є належними доказами в розумінні ст.121 ГПК України неможливості виконання рішення та наявності таких обставин.

Також, скаржник вважає, що додана до матеріалів справи довідка про стан заборгованості населення та третіх осіб перед відповідачем не є доказом неможливості виконання рішення суду, оскільки для стягнення заборгованості передбачено певний процесуальний порядок, зокрема пред»явлення позову та претензій.

КП «Чернівціводоканал» у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін з підстав зазначених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.09.2006р. №398/10 позивач визнаний переможцем конкурсу серед суб»єктів підприємницької діяльності для надання послуг з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади міста Чернівців (а.с.7).

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 21.10.2008р. №814/21 «Про затвердження розмірів тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.03.2010р. №195/5 «Про корегування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» послугу з обслуговування та поточного ремонту систем водопостачання та водовідведення включено до переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, виконавцем яких є ПП «Санітарія» (а.с.14-21).

Рішеннями виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 06.02.2007р. №60/2 та від 23.08.2011р. №517/14 визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м.Чернівців з централізованого водопостачання та водовідведення (крім водовідведення з покрівель) - ДКП «Чернвціводоканал» - виробника цих послуг (а.с.22-28, 32-35).

Між ПП «Санітарія» та ДКП «Чернівціводоканал» укладено договір №185/06 від 27.10.2009р. на технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого водопостачання та водовідведення житлових будинків, відповідно до п.1.3 якого замовник доручає, а підрядних приймає на себе обов»язки з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових мереж централізованого водопостачання та водовідведення житлових будинків (а.с.8-14).

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, позивачем вчасно відповідно до умов договору проводилось обслуговування та поточний ремонт систем водопостачання та водовідведення та відповідно до акту звірки взаємних розрахунків (підписаного на скріпленого печатками сторін) станом на 01.09.2013р. заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 114 011,79грн. (а.с.36).

Відповідачем не оплачено надані позивачем послуги згідно договору №185/06 від 27.10.2009р., що стало підставою для звернення позивача з позовною заявою до відповідача про стягнення 114 011,79грн. заборгованості за обслуговування та поточний ремонт систем водопостачання та водовідведення.

Згідно із п.п. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначалось вище та не заперечується відповідачем, останнім в порушення умов договору не оплачено у повному обсязі послуги по обслуговуванню та поточному ремонту систем водопостачання та водовідведення, у результаті чого виникла заборгованість у сумі 114 011,79грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі.

Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача 114 011,79грн. заборгованості судом першої інстанції обгрунтовано задоволено.

Судом першої інстанції розстрочено виконання рішення строком на 24 місяці зі сплатою заборгованості щомісячно у сумі 4 845,08 грн. обгрунтовуючи тим, що дебіторська заборгованість відповідача відповідно до довідки №11/17 від 28.01.2015р. становить 12,5 млн. грн.

Скаржник вважає, що обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим відсутні.

З огляду на викладене судова колегія зазначає наступне.

Згідно із ст.124 Конституції України та ст.4-5 ГПК України судові рішення є обов»язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов»язки можуть виникати з рішення суду.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов»язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»( ст.115 ГПК України).

Судове рішення містить остаточний висновок відносно прав і обов»язків сторін, приписує їм певну поведінку на майбутнє. Окрім того, судове рішення являє собою імперативне веління, яке адресується не тільки учасникам процесу, а й органам державної влади, до сфери компетенції яких входить виконання в примусовому порядку судового рішення.

Пунктом 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд може відстрочити або розстрочити виконання судового рішення за наявністю обставин, що ускладнюють його виконання або роблять неможливим у виняткових випадках, залежно від обставин справи.

Розглядаючи дану справу по суті, суд апеляційної інстанції враховує рішення Конституційного Суду України. Зокрема, в рішенні Конституційного суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії „Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України „Про виконавче провадження", що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Окрім того, розглядаючи цю справу, суд апеляційної інстанції бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі „Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграфі 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Розстрочуючи виконання рішення суду на 24 місяці, місцевий господарський суд врахував фінансовий стан відповідача, оскільки, згідно довідки №11/17 від 28.01.2015р. дебіторська заборгованість відповідача становить 12,5 млн. грн., що може утруднити виконання рішення.

Про важке фінансове становище відповідача свідчать також представлений суду баланс станом на 30.09.2014р., згідно якого підприємство є збитковим, а також звіт про фінансові результати за 9 місяців 2014р.

Однак, суд звертає увагу на ту обставину, що при вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання рішення суду порушує також і матеріальні інтереси позивача, що може призвести до негативних наслідків для нього.

За таких обставин, враховуючи інтереси сторін, суд приходить до висновку, що з урахуванням приписів процесуального закону визначальним фактором при вирішенні питання про надання розстрочки виконання рішення суду є підставність цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи баланс інтересів сторін, недопустимість надмірного затягування виконання рішення, судова колегія вважає за доцільне змінити рішення суду та частково задоволити заяву про розстрочення виконання рішення суду №10/17 від 28.01.2015.р КП «Чернівціводоканал» та розстрочити виконання рішення суду від 29.01.2015р. у справі №926/1778/14 строком на 12 місяців рівними частинами.

Згідно із ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (абз.2 ст. 34 ГПК України).

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду в частині розстрочки виконання рішення та відмови у задоволенні заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду.

Однак, рішення суду слід змінити в частині розстрочення виконання рішення суду від 29.01.2015р. у справі №926/1778/14, розстрочивши виконання рішення суду на 12 місяців.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105, 121 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Санітарія", м.Чернівці б/н б/д (вх.ЛАГС №01-05/1035/15 від 05.03.2015р.) залишити без задоволення.

Пункт третій рішення господарського суду Чернівецької області від 29.01.2015р. у справі №926/1778/14 змінити, виклавши в наступній редакції:

«п.3. Розстрочити виконання рішення суду від 29.01.2015р. строком на 12 місяців з моменту набрання рішенням законної сили, рівними частинами, а саме по 9 500,15грн. щомісячно.»

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у Господарський суд Чернівецької області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 03.04.2015р..

Головуючий суддя Галушко Н.А

Суддя Кузь В.Л.

Суддя Орищин Г.В.