РІШЕННЯ

"30" березня 2015 р.Справа № 921/99/15-г/1
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопко Ю.О.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-лізинг плюс", вул. Чорновола, 40, с.Загірочко, Жидачівський район, Львівська область, 81754

до Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради, вул. І. Франка, 16, м.Тернопіль, 46000

про cтягнення заборгованості в сумі 88 191,32 грн.

За участю представників від:

Позивача: Жиров Володимир Миколайович, директор, наказ №1 від 30.11.2007р.;

Відповідача: Решетуха Антоніна Віталіївна, довіреність № 650/1 від 27.02.15р.

В судовому засіданні учасникам судового процесу роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 81 - 1 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового засідання не здійснюється.

В судовому засіданні 30.03.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-лізинг плюс" звернулося в господарський суд Тернопільської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" 88 191 грн. 32 коп. заборгованості по сплаті лізингових платежів за грудень 2014 року та січень 2015 року згідно договору фінансового лізингу №01/0912 від 07.09.2012р.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 30.01.2015р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 02.03.2015 року на 15:00 год., який відкладено на 30.03.2015р., з підстав викладених у відповідній ухвалі.

Позивач заявою № б/н від 23.02.15 р. (вх.№ 6711 від 24.02.2015р.) збільшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 88 191 грн. 32 коп. заборгованості по сплаті лізингових платежів за грудень 2014 року та січень 2015 року, 351 грн. 56 коп. 3% річних, 1 366 грн. 97 коп. інфляційних нарахувань та 3 733 грн. 03 коп. пені.

Зазначена заява прийнята судом, як така, що подана у відповідності до ст. 22 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні 30.03.2015р. повністю підтримав позовні вимоги.

Представниця відповідача у відзиві на позовну заяву №б/н від 23.03.2015р. (вх. №9200 від 30.03.2015р.) та його представниця в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення 88 191 грн. 32 коп. заборгованості по сплаті лізингових платежів за грудень 2014 року та січень 2015 року, 351 грн. 56 коп. 3% річних, 1 366 грн. 97 коп. інфляційних нарахувань визнала у повному обсязі. Щодо позовних вимог про стягнення 3 733 грн. 03 коп. пені визнала частково, посилаючись на те, що постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу. Відповідно до даного Порядку Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щомісяця встановлює норматив перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних організацій. Так, для КП "Тернопільміськтеплокомуненерго" встановлено наступні нормативи перерахування коштів гарантованому постачальнику: на січень 2015 року - 100 відсотків по усіх категоріях споживачів згідно Постанови Комісії № 1054 від 30.12 2014 р.; - на лютий 2015 року - 50,54 відсотків по категорії населення, 84,31 відсотків по категорії бюджетні установи, 72,31 відсотки по категорії релігійні організації, 95,64 відсотків по категорії інші споживачі згідно Постанови Комісії №72 від 29.01.2015р.; - на березень 2015 року - 100 відсотків по усіх категоріях споживачів згідно Постанови Комісії № 222 від 26.02 2015р. У зв'язку з цим підприємство з об'єктивних причин не має можливості вчасно виконувати свої зобов'язання перед позивачем та не зможе виконати рішення суду в повному обсязі відразу після його прийняття. Просить суд відповідно до п.3 ст.83 ГПК України зменшити розмір пені до 10% від заявленої до стягнення суми пені. Також просить суд відстрочити виконання рішення на один рік.

Представник позивача проти зменшення розміру пені та відстрочки виконання рішення заперечив, посилаючись на те, що на його думку у відповідача є можливість розрахуватися у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є Договори та інші правочини.

07 вересня 2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго-лізинг плюс" (Лізингодавець) в особі директора Жирова В.М., що діяв на підставі Статуту з однієї сторони та Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради (Лізингоодержувач) в особі в.о. директора Чумака А.К., що діяв на підставі Статуту з іншої сторони укладено договір фінансового лізингу №01/0912 (далі Договір), у відповідності до п.1.1. якого Лізингодавець (позивач по справі) зобов'язується придбати відповідно до встановлених Лізингоодержувачем (відповідач по справі) Специфікацій (Специфікація, яка викладена у Додатку №1 до договору та є його невід'ємною частиною), затвердженої Лізингоодержувачем у встановленому порядку та переданої Лізингодавцю проектно - кошторисної документації (Реєстр проектно - кошторисної документації, який викладений в Додатку №2 до Договору і є його невід'ємною частиною) та умов (далі Предмет лізингу) та передати його у користування Лізингоодержувачу, а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти від Лізингодавця Предмет лізингу та сплачувати йому за користування Предметом лізингу лізингові платежі протягом строку встановленого цим Договором.

Договір лізингу вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання зобов'язань Сторонами (п. 2.1. Договору).

Строк лізингу починається з моменту передачі Предмету лізингу Лізингодавцем Лізингоодержувачу, яким є дата підписання Акту приймання - передачі Предмету лізингу (п. 2.2. Договору).

Пунктом 3.1. Договору, Сторони погодили, що вартість Предмету лізингу складає 3 853 911 грн. 60 коп. і є незмінною на весь період дії Договору. Зміна вартості предмету лізингу після укладення Договору допускається лише за умови письмової домовленості Сторін.

У вартість предмету лізингу включено вартість робіт з встановлення та пуско-налагоджувальних робіт.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. загальна сума Договору дорівнює 4 957 717 грн. 96 коп. та складається із розміру авансового платежу - 192 695грн.58коп. та загальної вартості лізингових платежів - 4 765 022 грн. 38коп. Лізингові платежі складаються із суми, яка відшкодовує частину вартості Предмета лізингу та процентів за користування Предметом лізингу.

Пунктом 4.4. Договору Сторони погодили, що всі платежі за договором сплачуються у безготівковій формі на поточний розрахунковий рахунок Лізингодавця.

Лізингодавець виконує передачу Предмета лізингу до 15 жовтня 2012р. за умови сплати Лізингоодержувачем авансового платежу протягом 15 робочих днів від дати підписання договору, на підставі видаткової накладної та Акту приймання-передачі Предмету лізингу (п.п. 5.1., 5.5. Договору).

Пунктом 11.2.1. Лізингодавець зобов'язався у передбачені договором строки надати Лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору.

Пунктами 12.2.1., 12.2.3. Лізингоодержувач зобов'язався прийняти поставлений Предмет лізингу і своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Додатком №3 до Договору фінансового лізингу 01/0912 від 07.09.2012р., сторонами визначено розмір, строки та порядок сплати Лізингоодержувачем платежів за умовами Договору та здійснено розрахунок лізингових платежів згідно погодженого графіку їх сплати.

У зв'язку із достроковою сплатою Лізингоодержувачем частини платежів, сторонами у грудні 2012р., січні 2013р. та червні 2013 року шляхом укладення та підписання додатків №4-7 до договору було внесено зміни до загальної суми Договору, вартості Предмету лізингу, розміру лізингових платежів, редакції Реєстру проектно-кошторисної документації.

Так, додатком №7 від 25.06.2013р. змінено суму Договору на 4022789 грн. 58 коп., яка складається, з 192695 грн. 58 коп. авансового платежу, 2040000 грн. дострокової сплати відшкодування вартості Предмета лізингу та 1790094 грн. загальної вартості лізингових платежів та викладено у новій редакції Розрахунок лізингових платежів. Визначено, що вартість Предмета лізингу становить 3574615грн. 20 коп.

Додатком №8 від липня 2013р. внесено зміни до п.17 договору щодо банківських реквізитів Лізингодавця, у зв'язку з його переходом до іншого банку.

Договір лізингу вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання зобов'язань сторонами, а строк лізингу починається з моменту передачі Предмету лізингу Лізингодавцем Лізингоодержувачу, яким є дата підписання Акту приймання - передачі Предмету лізингу (п.п. 2.1.,2.2 договору).

Відповідно до положень ст.ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного кодексу України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивач придбав у свою власність та передав у користування відповідачу предмет лізингу, а відповідач прийняв предмет лізингу - індивідуальні теплові пункти за переліком адрес та кількістю, вказаних у специфікаціях, що підтверджується Актом приймання - передачі предмету лізингу від 17.12.2012р. та видатковою накладною №5 від 17.12.2012р. підписаними керівниками та завіреними печатками сторін.

Пунктом 3 Акту приймання-передачі предмету лізингу від 17.12.2012р. сторони погодили, що з моменту підписання даного Акту зобов'язання Лізингодавця з передачі Предмета лізингу вважаються виконаними.

Відповідно до Додатку №7 від 25.06.2013р. Лізингоодержувач повинен був сплатити Лізингодавцю черговий лізинговий платіж в сумі 44 095грн. 66 коп. до 20.12.2014р. та 44 095грн. 66 коп. до 20.01.2015р., однак останній взяті на себе зобов'язання згідно вищезазначеного договору щодо сплати лізингових платежів своєчасно не виконав і станом на день звернення з позовом за ним рахується заборгованість за грудень 2014 року січень 2015 року в сумі 88 191 грн. 32 коп., що не заперечено представником відповідача в судовому засіданні.

Враховуючи, що на день розгляду справи відповідач будь-яких доказів, які б свідчили про погашення заборгованості за грудень 2014р., січень 2015р. по сплаті лізингових платежів суду не надав, а тому згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України слід вважати, що за ним рахується заборгованість в сумі 88 191 грн. 32 коп.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної оплати лізингових платежів, позивачем заявлено до стягнення 351 грн. 56 коп. 3% річних, нарахованих за період з 21.12.2014 року по 22.02.2015 року, а також 1 366 грн. 97 коп. - інфляційних нарахувань за грудень 2014р., січень 2015р.

Розглянувши представлений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних, з огляду на наявність заборгованості за договором станом на день звернення до суду, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення 351 грн. 56 коп. 3% річних, 1 366 грн. 97 коп. інфляційних нарахувань обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач у відзиві на позовну заяву №б/н від 23.03.2015р. підтриманому його повноважним представником в судовому засіданні 30.03.2015р., заявлену до стягнення суму боргу по сплаті лізингових платежів за період грудень 2014 року та січень 2015 року згідно договору № 01/0912 від 07.09.2012р. в розмірі 88 191 грн. 32 коп., 351 грн. 56 коп. 3% річних, 1 366 грн. 97 коп. інфляційних нарахувань визнав в повному обсязі. На день розгляду справи будь-яких доказів, які б свідчили про погашення заборгованості по сплаті лізингових платежів суду не надав.

Статтею 22 ГПК України передбачено право відповідача визнати позов повністю або частково.

Згідно ч.5 ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

За даних обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-лізинг" щодо стягнення з КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради 88 191 грн. 32 коп. боргу по сплаті лізингових платежів за грудень 2014 р. та січень 2015р., 351 грн. 56 коп. 3% річних, 1 366 грн. 97 коп. інфляційних нарахувань підлягають до задоволення, як правомірно заявлені, документально підтверджені, не спростовані та визнані відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобов'язання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положення частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно вимог ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється в письмовій формі.

Пунктом 13.1.1. договору визначено, що за несвоєчасну сплату платежів Лізингоодержувач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в % від просточеної суми за кожен день порушення терміну оплати.

З огляду на наведене, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3 733 грн. 03 коп. за період з 21.12.2014 року по 22.02.2015 року.

Суд, розглянувши клопотання відповідача щодо зменшення заявленої до стягнення пені, враховуючи обставини справи, вважає за можливе на підставі п. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3. ст. 83 ГПК України зменшити розмір пені, стягнувши 1 866,52 грн. пені, що становить 50 % від заявленої до стягнення пені.

Суд, розглянувши клопотання відповідача щодо відстрочки виконання рішення, вважає за можливе задовольнити його частково і на підставі ст. 121 ГПК України відстрочити виконання рішення до 30.04.2015р. При цьому судом взято до уваги, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 222 від 26.02 2015р. встановлений норматив перерахування коштів гарантованому постачальнику на березень 2015р. на рівні 100 відсотків по усіх категоріях споживачів. Це означає, що в березні 2015р. підприємство фактично позбавлене права розпоряджатися своїми обіговими коштами. За таких обставин виконання рішення суду раніше квітня 2015р. фактично неможливе.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 42-47, 22, 32, 34, 36, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго", вул. І.Франка, буд. 16, м. Тернопіль (код 14034534) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-лізинг плюс", Львівська область, Жидачівський район, с.Загірочка, вул.Чорновола, буд. 40 (код 35549269) 88 191 (вісімдесят вісім тисяч сто дев'яносто одну) грн. 32 коп. основного боргу, 351 (триста п'ятдесят одну) грн. 56 коп. 3% річних, 1 366 (одну тисячу триста шістдесят шість) грн. 97 коп. інфляційних, 1 866 (одну тисячу вісімсот шістдесят шість) грн. 51 коп. пені і 1 872 (одну тисячу вісімсот сімдесят дві) грн. 86 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3.Зменшити розмір пені на 1 866 грн. 52 коп.

4.Відстрочити виконання цього рішення до 30 квітня 2015 року.

Протягом десяти днів з дня складення повного тексту цього рішення сторони мають право подати апеляційну скаргу до Львівського апеляційного господарського суду через господарський суд Тернопільської області.

Повний текст рішення виготовлено 6 квітня 2015р.

Суддя Ю.О. Чопко