ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 року Справа № 904/10286/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванов О.Г. (доповідач),

суддів: Подобєд І.М., Дармін М.О.

при секретарі судового засідання: Малик С.О.

представники сторін:

від позивача: Тарабака Є.А. представник, довіреність №44 від 11.12.14;

від відповідача: Стрельченко Я.С. представник, довіреність №8166-К-Н-О від 16.10.14;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибальська компанія "ПРОТЕУС", с. Красносілка Комінтернівський район Одеська область на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 року у справі № 904/10286/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибальська компанія "ПРОТЕУС", с. Красносілка Комінтернівський район Одеська область

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

про стягнення 17 880,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Рибальська компанія "ПРОТЕУС" до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", в якій просить стягнути з Відповідача на свою користь на рахунок номер 9516 (валюта рахунку UАН) у Південному ГРУ ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, МФО 328704 грошові кошти:

- 12792,35 грн. з р/р 1226 у ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299;

- 87,74 грн. з р/р 1140 у ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299;

- збитки у розмірі 5 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч чинному законодавству України та умовам п.п. 1.2, 3.1.1 Договору банківського рахунку №8Е0ХUW від 24.10.2007р., п.п. 3.1.2, 3.1.1.3, 3.1.1.4 "Умов та правил розрахунково-касового обслуговування" Відповідач незаконно обмежив Позивача у розпорядженні належних йому на законних підставах грошових коштів, не надавши жодних законних підстав такого обмеження всупереч п.3.2.2 Договору.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 року (суддя Кеся Н.Б.) в позові відмовлено.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано тим, що позивачем не доведено порушення його прав та інтересів щодо банківського обслуговування його поточних рахунків.

Не погодившись з даним рішенням господарського суду Товариство з обмеженою

відповідальністю "Рибальська компанія "ПРОТЕУС" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти 12 792,35 грн., 87,74 грн. та збитки в розмірі 5000 грн.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

А саме, не згоден з висновком господарського суду, що копії платіжних доручень № Е0528L057О та № Е0528L0ЕLА від 28.05.2014 року, а також внутрішній рух коштів в банку за наказом № 6695879, не доводять порушення прав Позивача.

Вважає, що з 28.05.2014 року Позивач не може звернутись до Відповідача з платіжним дорученням про перерахування коштів з рахунку 1226 та рахунку 1140, оскільки сальдо (залишок) кожного вищезазначеного розрахункового рахунку було переведено на рахунки класу 29, які можуть належати лише банку. Право розпоряджатися коштами Банку у Позивача не має, а тому законних підстав для виставлення будь-якого розрахункового документу Позивачем, передбаченого п. 22.1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», діюче законодавство не передбачає.

Представник Позивача у судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу ТОВ "Рибальська компанія "Протеус" до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 року по справі №904/10286/14 залишити без змін, оскільки з урахуванням положень статті 1073 ЦК України, статті 33 ГПК України позовні вимоги ТОВ "Рибальська компанія "Протеус" належним чином не доведені, а обраний спосіб захисту свого права суперечить нормам Цивільного кодексу України та спричинить завдання шкоди ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" у разі їхнього задоволення.

В судовому засіданні 01.04.2015 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

24.10.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рибальська компанія "ПРОТЕУС" та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" в особі Севастопольської філії було укладено договір №8ЕФХUW банківського рахунку (а.с. 8-23).

Відповідно до умов Договору Позивачем відкрито у Відповідача рахунки, за якими Відповідачем повинно здійснюватися розрахунково-касове обслуговування. Також зобов'язання Відповідача щодо розрахунково-касового обслуговування клієнтів - юридичних осіб наведено в "Умовах та правилах розрахункового обслуговування" ПАТ КБ "ПриватБанк", які розміщені на сайті Банку https://privatbank.ua/terms/.

Відповідно до умов Договору Позивачеві Севастопольською філією було відкрито банківські рахунки №1226, №1140 (UAN).

У зв'язку з окупацією Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим Верховна Рада України 15.04.2014 прийняла Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Стаття 1 цього Закону визначає, що тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 4 зазначеного Закону передбачено, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

У зв'язку з неможливістю здійснювати банківське регулювання та нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю банків та їх відокремлених підрозділів, на підставі п.7 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону Правлінням Національного банку України 06.05.2014 було прийнято Постанову №260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим" (далі-Постанова № 260).

Відповідно до пункту 5 Постанови №260 банки зобов'язані припинити діяльність своїх відокремлених підрозділів, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією Постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

На виконання вказаної Постанови Відповідач припинив роботу свого структурного підрозділу в м. Севастополь.

29.04.2014 року Позивач змінив своє місцезнаходження і зараз знаходиться за адресою: 67560, Одеська обл., Комінтернівський район, с. Красносілка, вул. Садова, буд. 150А, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АД №605534 (а.с. 29).

Таким чином, Позивач має статус резидента України і здійснює свою діяльність не на окупованій території, а на підконтрольній українській владі території.

07.05.2014 року за заявою Позивача Банком відкрито рахунок №9516 у Південному ГРУ ПАТ КБ Приватбанк, але, Позивач вказує на те, що не отримав доступу до грошових коштів на рахунках, які було заблоковано раніше, що і стало причиною спору (а.с. 30).

Представник Відповідача заперечує проти твердження Позивача про порушення його прав за банківським рахунком, вказує на те, що Позивач не звертався до банку з будь-яким платіжним дорученням.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 вказаної статті містить у своєму змісті посилання на положення ст. 11 Цивільного кодексу України, що є переліком підстав з яких виникають зобов'язання.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Отже, укладений між сторонами договір № 8ЕФХUW від 24.10.2007 року на розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку за своєю юридичною природою є договором банківського рахунку.

Положеннями статті 1071 Цивільного кодексу України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Частиною 3 ст. 1068 ЦК України визначено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі статтею 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Статтею 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" встановлено, що банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, відповідальність суб'єктів переказу, а також загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами врегульовано Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Статтею 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" зазначено, що платіжний інструмент - це засіб певної форми на паперовому, електронному чи іншому носії інформації, який використовується для ініціювання переказів. До платіжних інструментів належать документи на переказ та електронні платіжні засоби. Під розрахунково-касовим обслуговуванням розуміються послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору укладеного між ними, які пов'язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Відповідно до пункту 7.1.2. частини 7.1. статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно з п. 22.1 Закону ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів:

- платіжне доручення;

- платіжна вимога-доручення;

- розрахунковий чек;

- платіжна вимога;

- меморіальний ордер.

Пунктом 1.30 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно частини 3.1. статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Відповідно до частини 2 статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність", зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму". Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що Позивач не звертався до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з будь-яким платіжним дорученням про зарахування (перерахування) відповідної суми, яка зазначена у позові на рахунок клієнта або належного отримувача, тобто з дорученням клієнта про розпорядження коштами, що є в його власності. З цього приводу, посилання Позивача на порушення Банком ст. ст. 1066, 1068, 1073 ЦК України та п.п.1,2 ст.139 ЦК України є безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги та погоджується з висновком господарського суду про те, що копії платіжних доручень №ЕО528LО570 від 28.05.2014року (а.с.46) та № ЕО528LОЕLА від 28.05.2014року (а.с.64) на суму 12792,35 грн. та 87,74грн., що надані Позивачем в якості доказів до справи, не доводять порушення його прав, оскільки отримувачем за переказом цих коштів за рахунками 1226 та 1140 зазначено Позивача.

Також, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що внутрішній рух коштів в банку, у тому числі за наказом №6695879 (виписка №РR--2014-6695879 від 14.05.202014 - а.с.75) не є порушенням прав Позивача, оскільки це не суперечить положенням статті 1066 ЦК України, частиною 2 якої прямо передбачено право Банку використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

У зв'язку з чим, Позивачем належними та допустимими доказами не доведено невиконання банком п.п. 1.2, 3.1.1 Договору банківського рахунку №8ЕФХUW від 24.10.2007 року, п.п. 3.1.2, 3.1.1.3, 3.1.1.4 "Умов та правил розрахунково-касового обслуговування", а саме вимог Позивача щодо перерахування коштів або іншого перешкоджання в праві розпоряджатися цими коштами, оскільки Позивач не звертався до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з будь-якими платіжними дорученнями.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства України, господарський суд дійшов до правильного висновку, що Позивач не довів порушення його прав та інтересів щодо банківського обслуговування його поточних рахунків, а саме порушення Банком жодних норм чинного законодавства та договору на розрахунково-касове обслуговування рахунку, в частині зарахування/перерахування грошових коштів за дорученням клієнта.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що з 28.05.2014 року Позивач не може звернутись до Відповідача з платіжним дорученням про перерахування коштів з рахунку 1226 та рахунку 1140, оскільки це суперечить Договору банківського рахунку № 8ЕФХUW від 24.10.2007 року та іншим матеріалам справи.

Оскільки Позивач не довів наявність факту порушення його інтересів з боку Банку, відсутні підстави для задоволення пов'язаних з цим позовних вимог про стягнення збитків на суму 5000,0грн.

Матеріали справи свідчать про те, що господарським судом в порядку статті 43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

З огляду на обґрунтованість рішення господарського суду, відповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи та чинному законодавству, вимоги скаржника про скасування рішення є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначеного, колегією суддів апеляційної інстанції здійснений розподіл витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибальська компанія "ПРОТЕУС", с. Красносілка Комінтернівський район Одеська область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 року у справі № 904/10286/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 06.04.2015 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд

Суддя М.О. Дармін