РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015Справа №910/2029/15-г

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
доПриватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»
провідшкодування шкоди в сумі 11 222,51 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:
від позивача - не з'явився;
від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 11 222,51 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145.

Відповідно до статті 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача по справі.

На призначені судові засідання 05.03.2015р., 31.03.2015р. представник відповідача не з'явився, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, хоча про дату та час його проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні у матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалами суду про призначення судових засідань була вручена відповідачу 11.02.2015р., 14.03.2015р.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

Через канцелярію суду 19.03.2015р. від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Враховуючи встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України строк вирішення спору та зважаючи на те, що суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи, відповідно до статті 75 ГПК України суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.06.2014р. по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля "ВАЗ 2107", д.р.н. АЕ7531ВМ, яким керував Петренко А.І. та автомобіля «Фольцваген» д.р.н. АЕ0839НВ.

Причиною ДТП стало те, що водій Петренко А.І., керуючи автомобілем "ВАЗ 2107", д.р.н. АЕ7531ВМ, не переконався в безпеці свого маневру допустив зіткнення з автомобілем «Фольцваген» д.р.н. АЕ0839НВ, чим порушив вимоги ПДР України. Дані обставини підтверджуються розгорнутою довідкою №9398183 про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (справа №6199/5140/14-п (3/199/2176/14)), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Фольцваген» д.р.н. АЕ0839НВ (Застрахований автомобіль), який був застрахований позивачем на підставі Договору добровільного страхування від 25.09.2012р. №28-0199-12-1-01249.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування від 25.09.2012р. №28-0199-12-1-01249, страхового акту №ССКА-3333 від 17.06.2014р., позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 12 222,51 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №15013 від 24.06.2014р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "ВАЗ 2107", д.р.н. АЕ7531ВМ, яким керував Петренко А.І., під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська (справа №6199/5140/14-п (3/199/2176/14)).

На час скоєння вищевказаної ДТП (10.06.2014р.) цивільно-правова відповідальність Петренко А.І. під час експлуатації автомобіля "ВАЗ 2107", д.р.н. АЕ7531ВМ, на законних підставах, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АС/6109661 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 1 000 грн., строк дії полісу з 20.08.2013р. до 19.07.2014р.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АС/6109661 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "ВАЗ 2107", д.р.н. АЕ7531ВМ, на час спірної ДТП.

Вартість матеріального збитку відповідно до виставленого рахунку-фактура №С000038939 від 11.06.2014р. та наряду-замовлення №H000098083 від 18.07.2014р. складає 13 249,61 грн.

При цьому судом враховано, що Верховним Судом України у Листі "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 року роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Документом, який підтверджує дійсний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, є акт виконаних робіт. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжне доручення (інший документ, який підтверджує факт перерахування коштів на відновлювальний ремонт).

Відтак, реальний розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля «Фольцваген» д.р.н. АЕ0839НВ, склав 13 249,61 грн., відповідно до наряду-замовлення №H000098083 від 18.07.2014р. Факт виплати позивачем, як страховиком цивільно-правової відповідальності потерпілої у ДТП особи, страхового відшкодування в розмірі 12 222,51 грн. суду також доведений (підтверджується платіжним дорученням №15013 від 24.06.2014р.).

Судом враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АС/6109661 та положення статей 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 9, 27 Закону України "Про страхування", статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (12 222,51 грн.), з урахуванням того, що позивачем відраховано франшизу за полісом №АС/6109661 в сумі 1 000 грн., тобто відповідач повинен відшкодувати позивачу 11 222,51 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню судом повністю в заявленій позивачем сумі 11 222,51 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. А, ідентифікаційний код 30859524) 11 222 (одинадцять тисяч двісті двадцять дві) грн. 51 коп. страхового відшкодування, а також 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.04.2015

Суддя І.І. Борисенко