П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Київ

Судова палата у господарських справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Барбари В.П.,
суддів:Берднік І.С., Гуля В.С., Жайворонок Т.Є., Ємця А.А., Колесника П.І., Потильчака О.І., Шицького І.Б., -

за участю представника публічного акціонерного товариства «Перший Інвестиційний Банк» - Западнюка М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву публічного акціонерного товариства «Перший Інвестиційний Банк» (далі - Банк) про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 3 грудня 2014 р. у справі № 32/17-352-2011 за заявою підприємства, заснованого на власності об'єднання громадян «Санвіт» (далі - ПЗВОГ «Санвіт»), про банкрутство, -

в с т а н о в и л а:

Банк у порядку статті 11119 Господарського процесуального кодексу України подав заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 3 грудня 2014 р. у справі

№ 32/17-352-2011 із підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень статті 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» щодо черговості задоволення вимог, забезпечених заставою.

На обґрунтування неоднаковості застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права заявником надано копії постанов Вищого господарського суду України від 29 червня 2011 р. у справі № 01/130, від

18 грудня 2013 р. у справі № Б-23/3, в яких суд касаційної інстанції висловив протилежну думку та зазначив, що кошти від продажу майна банкрута, які знаходяться у заставі кредитора та включені до складу ліквідаційної маси цього банкрута, можуть використовуватися виключно для першочергового задоволення вимог саме цього кредитора - заставодержателя. Тобто вимоги, забезпечені заставою майна боржника, підлягають задоволенню перш, ніж витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11 липня 2014 р. затверджено звіт ліквідатора ПЗВОГ «Санвіт» і ліквідаційний баланс, зазначену юридичну особу припинено, а також припинено провадження у справі

№ 32/17-352-2011.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23 вересня 2014 р. ухвалу господарського суду Одеської області від 11 липня 2014 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 3 грудня

2014 р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від

23 вересня 2014 р., ухвалу господарського суду Одеської області від

11 липня 2014 р. залишено без змін.

В основу постанови суду касаційної інстанції покладено висновок про правомірність першочергового погашення ліквідатором витрат, пов'язаних із провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії. При цьому суд касаційної інстанції виходив із того, що у разі коли після продажу майна банкрута, переданого ним у заставу, виручених коштів не вистачає для задоволення інших вимог першої черги, крім вимог заставодержателя, усі вимоги першої черги мають бути задоволені за правилами частини третьої статті 31 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом», зокрема з урахуванням конкуренції різних вимог першої черги мають задовольнятися вимоги щодо проведення безпосередньо ліквідаційної процедури (витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство) та надання мінімальних соціальних гарантій персоналу (вихідна допомога звільненим працівникам банкрута).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12 лютого 2015 р. справу № 32/17-352-2011 допущено до провадження Верховного Суду України.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 25 лютого 2015 р. відкрито провадження у справі № 32/17-352-2011 щодо перегляду постанови Вищого господарського суду України від 3 грудня 2014 р. у цій справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Банку, дослідивши викладені у заяві доводи, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наведених нижче підстав.

18 червня 2014 р. ліквідатором банкрута - арбітражним керуючим Демченком Г.Г. до суду подано звіт про результати проведення ліквідаційної процедури ПЗВОГ «Санвіт». Згідно зі звітом ліквідатором було виявлено і прийнято до свого відання майно, яке є власністю ПЗВОГ «Санвіт», а саме нежитлову будівлю - корівник загальною площею 1 726,7 кв. м, розташований за адресою: Одеська область, Березівський район, с. Вікторівка,

вул. Курчатова, 1Д.

Відповідно до звіту про оцінку ринкової вартості нерухомого майна ПЗВОГ «Санвіт», проведену товариством з обмеженою відповідальністю «ЕОС» згідно з договором про проведення незалежної експертної оцінки від

30 вересня 2012 р. № 31/9, вартість об'єкта оцінки становить 4 778,00 грн без ПДВ.

Господарськими судами відповідно до поданого звіту встановлено, що продаж майна ПЗВОГ «Санвіт» відбувся шляхом проведення аукціону на підставі договору про проведення аукціону від 31 жовтня 2013 р. № 1, укладеного між ПЗВОГ «Санвіт» та Одеською філією товариства з обмеженою відповідальністю «Центр з реалізації проблемних активів». У зв'язку з тим, що майно, яке увійшло до ліквідаційної маси, було заставним, на виконання вимог ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор повідомив комітет кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, про час, місце та умови продажу заставного майна окремим рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Згідно з протоколом проведення аукціону від 12 лютого 2014 р. № 2, підписаним переможцем, продавцем та організатором аукціону, відбувся аукціон з продажу майна банкрута, переможцем якого став учасник № 1

ОСОБА_12 На підставі зазначеного протоколу між ліквідатором ПЗВОГ «Санвіт» і переможцем аукціону 13 лютого 2014 р. було укладено договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна та 18 лютого 2014 р. підписано акт про передачу права власності на нерухоме майно.

Господарськими судами з'ясовано, що загальна сума коштів від реалізації майна ПЗВОГ «Санвіт» у ліквідаційній процедурі становить 27 500,00 грн.

За рахунок цих коштів оплачено: перша черга кредиторських вимог: витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство ПЗВОГ «Санвіт», а саме: витрати на проведення аукціону в розмірі 4 300,00 грн, оплата послуг арбітражного керуючого в сумі 23 200,00 грн.

Неоплаченими залишаються вимоги кредиторів за недостатністю майна боржника на загальну суму 5 702 857,64 грн.

Предметом розгляду у цій справі є вимога заявника щодо черговості задоволення вимог, забезпечених заставою, відповідно до статті 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Абзацом 2 частини 6 статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності, - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя згідно з положеннями абзацу 2 частини 2 статті 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються у першу чергу на задоволення вимог, забезпечених заставою.

Отже, законодавець чітко визначив процедуру внесення вимог кредиторів, забезпечених заставою майна боржника, до реєстру вимог кредиторів та задоволення таких вимог, вказавши, що майно боржника, яке є предметом застави, включається до ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

За таких обставин постанова Вищого господарського суду України від

3 грудня 2014 р. прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Керуючись статтями 11123 , 11124 , 11125 ГПК України, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву публічного акціонерного товариства «Перший Інвестиційний Банк» задовольнити частково.

Постанову Вищого господарського суду України від 3 грудня 2014 р. у справі № 32/17-352-2011 скасувати, а справу направити на новий касаційний розгляд.

Постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 2 частини першої статті 11116 ГПК України.

Головуючий В.П. Барбара

Судді: І.С. Берднік В.С. Гуль Т.Є. Жайворонок А.А. Ємець
П.І. Колесник О.І. Потильчак І.Б. Шицький