ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 р. Справа№ 5015/5778/11

За позовом: Прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України в особі Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", м. Львів,

до відповідача 1: Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич Львівської обл.,

до відповідача 2: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оксана", м. Дрогобич Львівської обл.,

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна інспекція сільського господарства у Львівській області, м. Львів,

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ Держземагенства у м. Дрогобичі, м. Дрогобич Львівської обл.,

про визнання незаконним та скасування пункту 1.23 рішення Дрогобицької міської ради №807 від 19.02.2009 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ№791935.

Головуючий суддя Яворський Б.І.

Суддя Король М.Р.

Суддя Юркевич М.В.

при секретарі Кубара А.

Прокурор: Куцик В.Б.,

Представники:

від позивача: Крив'як Д.Р.;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

від третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: не з'явився;

від третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: не з'явився;

За клопотанням відповідача 2 фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

На розгляд господарського суду Львівської області Прокурором Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України в особі Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" подано позов до відповідача 1 Дрогобицької міської ради, відповідача 2 Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оксана", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державна інспекція сільського господарства у Львівській області, третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відділ Держземагенства у м. Дрогобичі, про визнання незаконним та скасування пункту 1.23 рішення Дрогобицької міської ради №807 від 19.02.2009 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ№791935.

Рішенням господарського суду Львівської області від 05.12.2012р. позов задоволено, визнано недійсним пункт 1.23 рішення Дрогобицької міської ради №807 від 19.02.2009 року та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ№791935, виданий ОСББ «Оксана» на підставі вказаного рішення.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2013р. рішення суду від 05.12.2012р. скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.08.2013р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2013 р. скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.12.2013р. рішення суду від 05.12.2012р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2014р. рішення господарського суду Львівської області від 05.12.2012 р. та постанову Львівського апеляційного господарського від 04.12.2013 р. суду скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд. При цьому касаційний суд зазначив таке.

«Скасовуючи постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.06.2013р., суд касаційної інстанції в своїй постанові від 27.08.2013р. навів підстави її скасування, а саме, що вона не відповідає вимогам процесуального права та ґрунтується на припущеннях, що є недопустимим у господарському судочинстві.

Тобто, надавши оцінку наявним у справі доказам, зокрема наданому позивачем плану земельних ділянок, суд апеляційної інстанції без достатніх на те спеціальних знань перебрав на себе функції експерта та дійшов висновку, що спірна земельна ділянка відноситься до ділянок, вказаних у рішенні органу місцевого самоврядування № 789 від 11.02.2009р.

Звідси очевидним є те, що без застосування спеціальних знань шляхом проведення відповідної судової експертизи, даний спір може залишитись без вирішення, що суперечить принципу захисту судом порушеного права, в даному випадку об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Оксана" по вул. Раневицькій, 19, 21 в м. Дрогобичі, оскільки ці житлові будинки належать їх мешканцям на праві власності, з виникненням якого земельна ділянка, на якій розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності можуть передаватись у власність або користування об'єднанню власників (ст. 42 ЗК України).

Однак при повторному розгляді справи, господарський суд апеляційної інстанції не врахував вище наведене та складність справи, і обмежився лише висновком судової будівельно-технічної експертизи №7826 від 28.09.2012р., яка не дає відповіді на питання, чи входить спірна земельна ділянка, з урахуванням наявного у справі плану земельних ділянок та обрахунку їх загальної площі, до земельних ділянок, право ВП "Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 6" ДТГО "Львівська залізниця" на користування якими припинено у зв'язку з добровільною відмовою згідно рішення Дрогобицької міської ради XXVII сесії п'ятого скликання № 789 від 11.02.2009р.

Слід також зазначити, що судом попередньої інстанції при визначенні категорії спірної земельної ділянки, як земель залізничного транспорту, яка згідно ст. 84 ЗК України відноситься до земель державної власності та не може передаватись у приватну власність, було застосовано ст. 69 ЗК України, яка дає визначення землям морського транспорту та не підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.

Натомість згідно ст. 68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Даний перелік є вичерпним, до якого землі під житловими будинками законодавцем не віднесені, що судом попередньої інстанції також залишено поза увагою».

Згідно проведеного автоматичного розподілу 17.03.2014 р. справа передана для розгляду судді Яворському Б.І. Ухвалою господарського суду Львівської області від 19.03.2014 р. справу призначено до розгляду на 08.04.2014 р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 20.05.2014 р. провадження у справі зупинено та призначено додаткову судову земельно-технічну експертизу. З урахуванням постанови ВГС України, на вирішення експерта поставлено питання: «чи входить земельна ділянка площею 0,2680 га по вул. Раневицькій, 19,21 в м. Дрогобичі Львівської області, з урахуванням наявного у справі плану земельних ділянок та обрахунку його загальної площі, до земельних ділянок, право ВП «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №6» ДТГО «Львівська залізниця» на користування якими припинено у зв'язку з добровільною відмовою згідно рішення Дрогобицької міської ради XXVII сесії п'ятого скликання №789 від 11.02.2009 р.?».

Ухвалою суду від 25.11.2014 р. провадження у справі поновлено за клопотанням експерта у зв'язку з необхідністю витребування додаткових документів, які потрібні для проведення експертизи. Зокрема, експерт просив надати: 1) державні акти на право власності на: земельну ділянку площею 19230 кв.м. на вул.Рихтицька 2,10,14,20; земельну ділянку площею 7730 кв.м. на вул. Майдан Злуки 21,21/1,27; земельну ділянку площею 8850 кв.м. на вул.Вокзальна 1,6,7; земельну ділянку площею 14190 кв.м. на вул.Стрийській 419,439; 2) викопіювання з плану м. Дрогобича Львівської області з нанесеними: земельною ділянкою площею 19230 кв.м на вул. Рихтицька, 2, 10, 14, 20; земельною ділянкою площею 7730 кв.м на вул. Майдан Злуки, 21, 21/1, 27; земельною ділянкою площею 8850 кв.м на вул. Вокзальна, 1, 6, 7; земельною ділянкою площею 14190 кв.м на вул. Стрийська, 419,439.

Суд зобов'язував учасників процесу надати необхідні для проведення експертизи документи, однак їх так не було надано. ДТГО «Львівська залізниця» у додаткових поясненнях (вх.№53213/14 від 09.12.2014р.) та Дрогобицька міська рада у додаткових поясненнях (вх.№53297/14 від 09.12.2014р.) пояснили, що у них такі документи відсутні. Інші учасники також не подали витребовувані документи.

Ухвалою суду від 09.12.2014 р. провадження у справі зупинено та призначено додаткову судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: «чи входить земельна ділянка площею 0,2680 га по вул. Раневицькій, 19,21 в м. Дрогобичі Львівської області, з урахуванням наявного у справі плану земельних ділянок та обрахунку його загальної площі, до земельних ділянок, право ВП «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №6» ДТГО «Львівська залізниця» на користування якими припинено у зв'язку з добровільною відмовою згідно рішення Дрогобицької міської ради XXVII сесії п'ятого скликання №789 від 11.02.2009 р.?»

05.02.2015р. на адресу суду повернулася справа з клопотанням експерта, у якому останній просить надати правовстановлюючі та землевпорядні документи на земельну ділянку ВП «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №6 ДТГО «Львівська залізниця», на яку Дрогобицька міська рада припинила право користування. Також експерт зазначив, що без зазначених документів виконання судової земельно-технічної експертизи є неможливе.

06.02.2015 р. ухвалою суду провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 25.02.2015 р. В учасників процесу суд витребував правовстановлюючі та землевпорядні (графічні) документи на земельну ділянку ВП «управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №6 ДТГО «Львівська залізниця», на яку згідно з рішенням Дрогобицької міської ради XXVII сесії п'ятого скликання №789 від 11.02.2009 р. Дрогобицька міська рада припинила право користування.

Ухвалою суду від 06.02.2015 р. призначено колегіальний розгляд справи. На підставі проведеного автоматичного розподілу справи до складу колегії включені суддя Король М.Р. та суддя Юркевич М.В.

Також суд у судові засідання викликав експерта з метою отримання від нього пояснень, чому без таких документів не можна дати відповідь на поставлене запитання. Експерт у судові засідання не з'явився, надіслав письмові пояснення (вх.№10023/15 від 10.03.15р.), у яких відзначив, що без зазначених вище документів виконати експертизу неможливо.

У судовому засіданні 01.04.2015р. прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просили визнати незаконним та скасувати пункт 1.23 рішення Дрогобицької міської ради №807 від 19.02.2009 року та державний акт на право власності серії ЯИ№791935 на земельну ділянку площею 0,2680 га, яка розташована в м. Дрогобичі по вул. Раневицька,19,21, виданий ОСББ «Оксана». Зокрема, зазначили, що спірна земельна ділянка, яка передана у власність ОСББ «Оксана» належить на праві постійного користування ДТГО «Львівська залізниця». Залізниця не давала згоди на вилучення даної земельної ділянки та передачу її відповідачу 2, а Служба будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд ДТГО «Львівська залізниця», лист якої міститься у матеріалах справи, не наділена повноваженнями давати згоду на вилучення земельних ділянок.

Представник відповідача 1 у судові засідання 25.02.2015р., 18.03.2015р. та 01.04.2015р. не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. У матеріалах справи містяться заперечення відповідача 1 проти позову, де, зокрема, зазначається, що відповідно до актів приймання-передачі будинки № 19,21 по вул. Раневицькій у м. Дрогобич передано у приватну власність. У відповідності до ч. 2 ст. 377 ЦК України до відповідача 2, разом із переходом права власності на житловий будинок, перейшло право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений і яка необхідна для його обслуговування. Окрім того, з листа начальника служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд ДТГО «Львівська залізниця» 2007 р. № 27/24 вбачається, що прибудинкова територія будинків № 19 та № 21 по вул. Раневицькій "належить місцевим органам самоврядування".

Відповідач 2 участі представника у судове засідання 01.04.2015р. не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки не повідомив. У судовому засіданні 18.03.2015р. представники відповідача проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях. Крім того, подали клопотання про припинення провадження у справі через те, що даний спір необхідно розглядати у порядку адміністративного судочинства. У відзиві на позов, зокрема, зазначається, що під час виготовлення державного акту на право власності на землю ОСББ дотримало відповідні державні процедури, передбачені вимогами ЗК України; при оформленні державного акту на право власності на земельну ділянку зовнішні межі землекористування з ДТГО «Львівська залізниця» були погоджені; міська рада не перевищила своїх повноважень, оскільки вона вправі розпоряджатися землями комунальної власності

Треті особи участі представників у судові засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки не повідомили, вимог ухвал суду не виконали.

Направляючи справу на новий розгляд, ВГС України зазначив про необхідність проведення додаткової експертизи. Суд, на виконання вказівок касаційної інстанції, призначав таку експертизу, однак через відсутність необхідних документів експерт не зміг її провести.

ДТГО «Львівська залізниця» у додаткових поясненнях (вх.№9092/15 від 03.03.2015р.) пояснило, що документи, про які зазначається у клопотанні експерта, у них не було і не має, такі документи взагалі не виготовлялися, тому просить розглянути спір за наявними матеріалами справи. Прокурор також просив розглядати справу і приймати рішення на підставі наявних матеріалів. Про відсутність таких документів повідомляла і Дрогобицька міська рада у письмових поясненнях (вх.№53297/14 від 09.12.2014р.). З огляду на зазначене, а також враховуючи закінчення визначеного законом строку розгляду справи, суд вирішив спір за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

03.09.1998р. Дрогобицькою міською радою видано Львівській залізниці державний акт І-ЛВ №001532 на право постійного користування 56,059 га землі для розміщення будівель і споруд, забезпечення експлуатації залізниці. Зазначений державний акт видано на підставі рішення Дрогобицької міської ради народних депутатів від 27.02.1997 р. №316 та зареєстровано у книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №58.

Згідно актів передачі житлових будинків по вул. Раневицькій, 19 та 21 в м. Дрогобичі Львівської області від 2002 р. мешканцям Б/У-2 НГЧ-8 передано у приватну власність зазначені житлові будинки.

15.03.2007р. ОСББ «Оксана» звернулося до начальника Львівської залізниці, зазначивши таке: «Наші будинки №19 і 21 по вул.Раневицькій побудовані на земельній ділянці, яка передана державою у користування Львівській залізниці (Самбірській дистанції колії). Просимо дати дозвіл для розподілу землі і копію плану земельної ділянки.»

26.03.2007р. госпрозрахункова служба колії ДТГО «Львівська залізниця» повідомила ОСББ, що йому необхідно представити підтверджуючі документи на передачу земельних ділянок, документи на будівлі, копії актів прийому передачі і договору про передачу будівель із балансу залізниці. ОСББ «Оксана» надіслала відповідні документи.

Листом від 01.06.2007р. Служба будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд ДТГО «Львівська залізниця» повідомила О.М. Сенейко, що балансоутримувачу будинку №19,21 на вул.Раневицькій в м.Дрогобичі прибудинкова територія не належала, а тільки обслуговувалась (прибиралась).

У матеріалах справи знаходиться копія листа №1031 від 21.04.2008р. ВП Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №6 ДТГО «Львівська залізниця», адресованого міському голові м. Дрогобич, у якому міститься прохання вилучити земельні ділянки загальною площею 5 га під житловими будинками: по вул. Рихтицька, 2, 10, 14, 20 - площа 1,923 га; по вул. Майдан Злуки, 21, 21/1, 27 - площа 0,773 га; по вул. Вокзальна,1 ,6, 7 - площа 0,885 га; по вул. Стрийська, 419, 439 - площа 1,419 га.

Згідно з п.1.1 рішення Дрогобицької міської ради від 11.02.2009р. №789 «Про припинення права користування земельними ділянками» ВП Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд №6 ДТГО «Львівська залізниця» припинено право користування земельною ділянкою площею 19230 кв.м. на вул. Рихтицька, 2, 10, 14,20; земельною ділянкою площею 7730 кв.м. на вул. Майдан Злуки, 21, 21/1, 27; земельною ділянкою площею 8850 кв.м. на вул. Вокзальна, 1, 6, 7; земельною ділянкою площею 14190 кв.м. на вул. Стрийська, 419, 439 у зв'язку із добровільною відмовою.

Відповідно до п.1.23 Рішення Дрогобицької міської ради від 19.02.2009р. №807 ОСББ «Оксана» надано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 2680 кв.м. на вул. Раневицькій, 19, 21 у м.Дрогобичі для обслуговування житлових будинків.

06.04.2010р. на підставі Рішення Дрогобицької міської ради від 19.02.2009р. №807 ОСББ «Оксана» видано державний акт серії ЯИ №791936 на право власності на земельну ділянку площею 0,2680 га, яка розташована в м. Дрогобичі по вул. Раневицькій, 19, 21, для обслуговування багатоквартирних будинків.

В Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02.08.2011р., проведеної управлінням державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему у Львівській області, зазначено, що згідно планово-картографічних матеріалів технічного звіту по виготовленню державного акту на право користування землею «Львівська залізниця» у м. Дрогобич, земельна ділянка ОСББ «Оксана» знаходиться на земельній ділянці ДТГО «Львівська залізниця» на 0 км+ПК5+68-0км+ПК6+47 з лівої сторони по ходу кілометрів на ділянці Дрогобич-Борислав на відстані від осі колії від 3,75 м до 6,2 м.

Згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи №7826 від 28.09.2012р. у справі №5015/5778/11 земельна ділянка площею 0,2680 га на вул. Раневицькій, 19, 21 в м. Дрогобич Львівської області, яка знаходиться у власності ОСББ «Оксана» згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №791935, накладається на земельну ділянку Львівської залізниці, яка знаходиться у користуванні залізниці згідно державного акту на право постійного користування землею І-ЛВ №001532.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ч.1 ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави (ч.3 ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру»).

Формами представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб (ч.2 ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру»).

Згідно ст.2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. у справі № 1-1/99 з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Даний позов заявлено прокурором в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України та ДТГО «Львівська залізниця» в межах наданих йому законодавством повноважень для захисту їхніх прав, передбачених законодавством, а тому суд вважає, що прокурором доведено підставність звернення з відповідним позовом.

Суд не погоджується із твердженням відповідача 2 про непідвідомчість даного спору господарському суду. Так, з положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 ЗК України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності. Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам (аналогічне твердження міститься у п.1.2.2 постанови Пленуму ВГС України від 11.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин»).

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (ст.19 ЗК України). Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ст.20 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Землями транспорту визнаються землі, надані в користування

підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним

кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту (ст.11 Закону України «Про транспорт»); до земель транспорту належать землі, надані підприємствам, установам та організаціям залізничного, автомобільного транспорту і дорожнього господарства, морського, річкового, авіаційного, трубопровідного транспорту та міського електротранспорту для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту і розвитку об'єктів транспорту (ст.67 ЗК України).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт» землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про транспорт».

Стаття 68 ЗК України визначає, що до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Наведені вище положення законодавства встановлюють, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. Тому земельна ділянка, яка перебуває у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», є землею залізничного транспорту, адже була надана у 1997р. для розміщення будівель і споруд, забезпечення експлуатації залізниці.

Згідно ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, належать, зокрема, земельні ділянки, на яких розташовані державні, у тому числі казенні підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти (пункт «ж» частини 3 ст.84 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до ст.1 Статуту ДТГО «Львівська залізниця» об'єднання засноване на державній власності і входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України (Орган управління майном) та підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця).

З наведеного слідує, що земельна ділянка, яка була надана у постійне користування ДТГО «Львівська залізниця», належить до земель державної власності, оскільки на ній розміщалися будівлі та споруди державного підприємства.

Згідно п.а ч.1 ст.17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи та акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства зазначено, що земельна ділянка, яка знаходиться у власності ОСББ «Оксана» (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 791935), накладається на земельну ділянку, передану у постійне користування ДТГО «Львівська залізниця» (Державного акту 1-ЛВ №001532 від 03.09.1998 р.). Тому міська рада фактично передала відповідачу 2 земельну ділянку державної форми власності, яка перебуває у постійному користуванні державного підприємства, що суперечить наведеним вище положенням закону, адже розпоряджатися земельними ділянками державної форми власності належить до компетенції державних адміністрацій.

Відповідачі, заперечуючи проти позову зазначали, що залізниця відмовилася від належної їй земельної ділянки, міська рада прийняла таку відмову і тільки після цього передала спірну ділянку ОСББ. На їх переконання, усі дії вчинялися згідно ЗК України, а тому вимоги прокурора безпідставні. Суд не погоджується з такою правовою оцінкою відповідачів, оскільки, по-перше, у листі №1031 від 21.04.2008р. , на який покликаються ОСББ та міська рада, ВП Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд ДТГО «Львівська залізниця», просить вилучити земельні ділянки загальною площею 5 га під житловими будинками: по вул. Рихтицька, 2, 10, 14, 20 - площа 1,923 га; по вул. Майдан Злуки, 21, 21/1, 27 - площа 0,773 га; по вул. Вокзальна,1 ,6, 7 - площа 0,885 га; по вул. Стрийська, 419, 439 - площа 1,419 га., а спірна земельна ділянка площею 0,2680 га знаходиться на вул.Раневицькій; крім того, якщо додати площу вказаних у листі ділянок, то виходить 5 га (саме ця площа вказана у листі) і площа земельної ділянки відповідача 2 у цю суму не входить. По-друге, ВП Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд ДТГО «Львівська залізниця» згідно Положення, копія якого є у матеріалах справи, не наділена повноваженнями давати згоду на вилучення земельних ділянок. По-третє, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації (ч.3,4 ст.142 ЗК України). Оскільки земельна ділянка є державною власністю, то і приймати рішення про припинення права користування такою земельною ділянкою повинна державна адміністрація, а не міська рада не залежно від того чи земельна ділянка знаходиться у межах населеного пункту чи за його межами. Докази припинення права користування земельною ділянкою позивача 2 у порядку, визначеному ст.142 ЗК України, відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України. Так, у постанові від 26.03.2012р. по справі №3-18гс12 зазначається: «виходячи із аналізу змісту положень статті 16, частин другої, третьої статті 84, частин третьої, четвертої статті 142, частини восьмої статті 149 та пункту 12 перехідних положень ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Ялтинська міська рада не мала повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою державної форми власності, а тому не могла вилучати її з користування ДП "Лівадія" та приймати рішення стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, затвердження проекту землеустрою та надання цієї земельної ділянки на умовах оренди ПП "АІР МАКС". Припинення права постійного землекористування ДП "Лівадія" могло бути здійснено власником земельної ділянки, тобто державним органом виконавчої влади, а не органом місцевого самоврядування, при цьому не мало значення, чи знаходилась спірна земельна ділянка в межах міста або за його межами». У постанові від 14.10.2014р. по справі №3-150гс14-1 Верховний Суд України, скасовуючи постанову ВГС України, відзначив неправильне застосування судом касаційної інстанції положень ст.84 ЗК України, оскільки висновок про те, що земельна ділянка не належить до земель державної власності, є помилковим.

Крім того, відповідно до п. «б»ч. 4 ст. 84 ЗК України землі під державними залізницями, об'єктами державної власності повітряного і трубопровідного транспорту належать до земель державної власності, які у приватну власність передаватись не можуть.

Згідно ст.111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Таким чином, Дрогобицька міська рада, вийшовши за межі своїх повноважень, розпорядилася земельною ділянкою державної форми власності, яка на праві постійного користування належить ДТГО «Львівська залізниця» і таке право постійного користування залізниці на земельну ділянку не було припинено у порядку, визначеному законом.

Зважаючи на викладене, суд робить висновок, що п.1.23 рішення Дрогобицької міської ради від 19.02.2009р. прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, а тому визнає його недійсним. Державний акт, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є похідним від незаконного рішення органу місцевого самоврядування, порушує права залізниці на земельну ділянку, тому суд його також визнає недійсним.

Одночасно суд відзначає, що ОСББ «Оксана», члени якого мають у власності квартири у будинку, вправі у порядку, визначеному законом, отримати земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку в користування, а не у власність.

У п.4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. №7 зазначено, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки спір виник з неправильних дій Дрогобицької міської ради, яка перевищила свої повноваження, суд стягує з неї на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" 6' 758,50 грн. витрат за проведення експертизи та 802,90 грн. за подання касаційної скарги (перша касаційна скарга у справі), а у дохід Державного бюджету України - 85,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процессу за розгляд справи у суді першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної та касаційної (другої) скарги суд залишає за відповідачем 2.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.ст.17,19,20,67,68, 84,142 Земельного кодексу України, ст.ст.3,12,21, 29,33,34,44,49,82,84,85,111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Визнати недійсним п. 1.23 Рішення Дрогобицької міської ради №807 від 19.02.2009 р. "Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадянам та їх об'єднанням земельних ділянок".

3. Визнати недійсним державний Акт серії ЯИ №791935 про право власності на земельну ділянку площею 0,2680 га, що розташована у м.Дрогобич, вул.Раневицька, 19,21, виданий 06.04.2010 р. ОСББ "Оксана" на підставі Рішення Дрогобицької міської ради № 807 від 19.02.2009 р. "Про безоплатну передачу у спільну сумісну власність громадянам та їх об'єднанням земельних ділянок".

4. Стягнути з Дрогобицької міської ради (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, пл. Ринок, 1, ) на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця"(79000, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ) 6' 758,50 грн. витрат за проведення судової експертизи та 802,90 грн. за подання касаційної скарги.

5. Стягнути з Дрогобицької міської ради (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, пл. Ринок, 1. Код ) в дохід Державного бюджету України 85,00 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6. Накази видати відповідно до ст.116 ГПК України.

У судовому засіданні 01.04.2015р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 06.04.2015р.

Головуючий суддя Яворський Б.І.

Суддя Король М.Р.

Суддя Юркевич М.В.