ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року Справа № 914/2239/14

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 30.10.2014 р. (головуючий суддя Кордюк Г.Т., судді Гриців В.М., Якімець Г.Г.)
та на додаткову постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.11.2014 р.
у справі№ 914/2239/14 Господарського суду Львівської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк"
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_5
проспонукання до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 р. у справі № 2/199 у процесі виконання судового рішення від 24.11.2009 р.,
за участю представників:
позивачаНелюбов О.Р.,
відповідачаОСОБА_7,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.08.2014 р. у справі №914/2239/14 задоволено позовні вимоги ПАТ "Веукраїнський Акціонерний Банк" про спонукання ФОП ОСОБА_5 до виконання затвердженої ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 р. у справі № 2/199 мирової угоди в процесі виконання судового рішення від 24.11.2009 р. шляхом стягнення на користь ПАТ "Веукраїнський Акціонерний Банк" 80.032,63 дол. США простроченої заборгованості за кредитом, 1.435,24 дол. США пені за несвоєчасне погашення кредиту, 1.050,48 дол. США пені за несвоєчасну сплату процентів за кредитом, 1.002,49 дол. США державного мита, 230,07 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, що в сукупності еквівалентно до офіційного курсу встановленого Національним банком України станом на 24.04.2014 р. (1 дол. США = 11,3846 грн.) складає 951.081,43 грн., та 19.022,03 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.10.2014 р. рішення Господарського суду Львівської області від 13.08.2014 р. у даній справі скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено; стягнуто з ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на користь ФОП ОСОБА_5 609,00 грн. судового збору розгляд апеляційної скарги.

Додатковою постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.11.2014 р. стягнуто з ФОП ОСОБА_5 в Державний бюджет України 8.972,79 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 13.08.2014 р.; стягнуто з ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на користь ФОП ОСОБА_5 8.972,79 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Не погоджуючись з постановою та додатковою апеляційного господарського суду, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить вказані постанови суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення місцевого господарського суду.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що судом апеляційної інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 15, 629 ЦК України, ст. 20 ГК України, ст. 1 ГПК України.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Господарського суду Львівської області від 24.11.2009 р. у справі № 2/199 з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь ПАТ "Веукраїнський Акціонерний Банк" стягнуто 84.115,46 дол. США заборгованості за кредитом, 13.648,76 дол. США заборгованості зі сплати процентів, 1.435,24 дол. США пені за несвоєчасне погашення кредиту, 1.050,48 до. США пені за несвоєчасну сплату процентів, 1.002,49 дол. США державного мита та 230,07 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На примусове виконання рішення Господарського суду від 24.11.2009 р. у справі №2/199 15.03.2010 р. видано наказ, який пред'явлено стягувачем до виконання.

Державним виконавцем Личаківського ВДВС ЛМУЮ 11.07.2010 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу у справі № 2/199.

У процесі виконання судового рішення хвалою Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 р. у справі № 2/199 затверджено мирову угоду між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та ФОП ОСОБА_5

За умовами п. 1 зазначеної мирової угоди сторони домовились, що сума заборгованості боржника перед стягувачем за кредитним договором № 42/07 від 03.07.2007 р. (зі змінами і доповненнями до нього) становить: 84.115,46 дол. США заборгованості за кредитом, 11.047,56 дол. США заборгованості зі сплати процентів, 1.435,24 дол. США пені за несвоєчасне погашення кредиту, 1.050,48 до. США пені за несвоєчасну сплату процентів, 1.002,49 дол. США державного мита та 230,07 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до п. 2 укладеної між сторонами мирової угоди боржник зобов'язується сплатити суму судових витрат, понесених стягувачем, а саме: 1.002,49 дол. США державного мита та 230,07 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу не пізніше 10 днів після затвердження цієї мирової угоди ухвалою господарського суду Львівської області.

Згідно з п. 3 мирової угоди боржник зобов'язується сплатити заборгованість за кредитом та заборгованість зі сплати процентів в загальній сумі 95.203,02 дол. США згідно з наступним графіком погашення: - з травня 2011 року по квітень 2012 року - по 800,00 дол. США; - з травня 2012 року по квітень 2013 року - по 1.000,00 дол. США; - з травня 2013 року по квітень 2015 року - по 2.000,00 дол. США; - з травня 2015 року по липень 2015 року - по 7000,00 дол. США; - серпень 2015 року - 4.603,02 доларів США. Повернення боргу, у відповідності до зазначеного графіку, здійснюється щомісячно в останній день місяця.

Окрім цього сторони домовились, у разі своєчасного і повного виконання боржником своїх зобов'язань за цією мировою угодою, припинити зобов'язання боржника перед стягувачем в частині сплати пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 1.435,24 дол. США та пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 1.050,48 доларів США (п. 4 мирової угоди).

Всупереч умовам мирової угоди, ФОП ОСОБА_5 за період з 20.06.2011 р. по 24.04.2014 р. заборгованість погашено частково: сплачено на користь позивача 15.000,00 доларів США.

Зважаючи на це, позивач звернувся до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з заявою від 14.05.2014 р. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Львівської області від 20.06.2011 р. у справі № 2/199.

Постановою державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського МУЮ ВП №43437555 від 26.05.2014 р. у відкритті виконавчого провадження відмовлено.

Зазначені вище обставини, як зазначає позивач, зумовили його звернення до суду із позовною заявою про спонукання до виконання мирової угоди.

Відмовляючи у позові, апеляційний суд виходив з того, що позивачем було пропущено строк пред'явлення ухвали про затвердження мирової угоди до виконання, та залишив поза увагою її невідповідність вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження". Також апеляційний суд відзначив, що кінцевим терміном погашення заборгованості за мировою угодою є лише серпень 2015 року, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Колегія суддів з вказаним висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для спонукання відповідача до виконання умов мирової угоди не погоджується, виходячи з наступного.

Як встановлено судами, згідно з п. 3 мирової угоди боржник зобов'язується сплатити заборгованість за кредитом та заборгованість зі сплати процентів в загальній сумі 95.203,02 дол. США за затвердженим графіком погашення. Повернення боргу відповідно до зазначеного графіку здійснюється щомісячно в останній день місяця.

Всупереч умовам мирової угоди, ФОП ОСОБА_5 за період з 20.06.2011 р. по 24.04.2014 р. заборгованість погашено у значно меншій частині, ніж передбачено графіком.

Таким чином, судами встановлено, що кінцевим терміном погашення заборгованості за мировою угодою є серпень 2015 року, однак ФОП ОСОБА_5 умови мирової угоди не виконуються у повному обсязі протягом 2011 - 2014 років, строк виконання яких станом на час звернення з даним позовом безумовно настав.

Відтак, висновок апеляційного суду про відсутність підстав для спонукання відповідача до виконання мирової угоди є помилковим.

Також апеляційним судом не було надано належної оцінки тому, що пропуск встановленого ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" строку є лише однією із сукупності підстав, які зумовили відмову державного виконавця у відкритті виконавчого провадження. Такими підстави, в тому числі, визначено і те, що ухвала про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, вказаний виконавчий документ не скріплений гербовою печаткою.

За змістом статей 78, 80 ГПК України господарський суд може завершити вирішення господарського спору шляхом затвердження ухвалою суду мирової угоди сторін, яка визначає їх права та обов'язки щодо предмету позову, процесуальним наслідком чого є припинення провадження у справі. Внаслідок цього не може бути виданий наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди, разом з тим ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", підлягає виконанню в порядку, передбаченому вказаним Законом, і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й відповідати іншим передбаченим законодавством вимогам, зокрема, містити ознаки та відомості щодо умов, розміру і строків виконання зобов'язань сторін тощо. За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до ч. 4 ст. 121 ГПК України мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу.

Згідно зі ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У п. 7.9 постанови Пленумом Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р. роз'яснено, що ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством (статтею 86 ГПК та статтею 18 названого Закону) ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов'язань сторін тощо. За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою. У випадках невиконання зобов'язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця на підставі статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю угоду.

Якщо ухвала про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам, встановленим для виконавчих документів (стаття 18 Закону України "Про виконавче провадження"), і державним виконавцем з цих підстав буде відмовлено у відкритті виконавчого провадження, заінтересована сторона вправі звернутися до господарського суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, в разі задоволення якого господарським судом видається відповідний наказ.

Як встановлено обома судами, ухвала суду від 20.06.2011 р. у справі № 2/199 не відповідає встановленим ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" вимогам до виконавчого документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України, юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи те, що строк виконання зобов'язань, визначених мировою угодою, розпочався ще у 2011 році, а також те, що умови мирової угоди не виконуються відповідачем у повному обсязі протягом 2011 - 2014 років, беручи до уваги те, що ухвала суду від 20.06.2011 р. у справі № 2/199 не відповідає встановленим ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" вимогам до виконавчого документа, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для задоволення позову про спонукання відповідача до виконання мирової угоди.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

За висновком колегії суддів, місцевий суд встановив підставність позовних вимог та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

На думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог є законним, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що постанова та додаткова постанова апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а рішення місцевого суду - залишенню в силі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 85, 111-5, 111-7, 111-9 - 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.10.2014 р. та додаткову постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.11.2014 р. у справі № 914/2239/14 скасувати, а рішення Господарського суду Львівської області від 13.08.2014 р. залишити в силі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, іпн НОМЕР_1) до Державного бюджету України 9.511,00 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду Львівської області.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова