ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 914/1780/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради
на постанову відЛьвівського апеляційного господарського суду 26.01.2015
у справі Господарського суду№ 914/1780/13 Львівської області
за позовомУправління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
за участюПрокуратури міста Львова
прозобов'язання звільнити і повернути нежитлові приміщення
у судовому засіданні взяли участь представники:
- позивача ОСОБА_5;
- відповідача - прокуратури ОСОБА_6; ОСОБА_7; ОСОБА_4; ОСОБА_8;
Згідно з розпорядженням секретаря першої судової палати Вищого господарського суду України Іванової Л.Б. від 31.03.2015 № 02-05/195 розгляд справи № 914/1780/13 Господарського суду Львівської області здійснюється у складі колегії суддів: головуючий - Губенко Н.М., судді Барицька Т.Л., Картере В.І.

ВСТАНОВИВ:

14.05.2013 Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про зобов'язання звільнити і повернути нежитлові приміщення.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.10.2014 у справі № 914/1780/13 (колегія суддів у складі: Король М.Р. - головуючий суддя, судді Березяк Н.Є., Яворський Б.І.), зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 звільнити та повернути Управлінню комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 162,9 м2.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 у справі № 914/1780/13 (колегія суддів у складі: Зварич О.В. - головуючий суддя, судді Гриців В.М., Хабіб М.І.) скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2014 у справі № 914/1780/13, та прийнято нове рішення, яким відмовлено у позові.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 у справі № 914/1780/13, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 надав відзив на касаційну скаргу, в якому з нею не погоджується та просить касаційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 у справі № 914/1780/13 залишити без змін.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх судових інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 31.01.2008 між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_4 (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-5972-8, за умовами якого орендодавець на підставі наказів управління комунальної власності від 12.07.2006 № 407-О, від 28.01.2008 № 67-О та від 29.01.2008 № 69-О, договору оренди від 04.08.1998 № 3058, передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно (об'єкт оренди), що знаходиться на балансі ЛКП "Старий Львів" (балансоутримувач).

Об'єктом оренди є приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 162,9 м2. Відповідно до звіту про експертну оцінку, затвердженого наказом від 30.11.2007 № 884-е, вартість об'єкта оренди,станом на 01 серпня 2007 року становить 1 152 060, 00 грн.

У зв'язку з фактичним використанням орендарем об'єкта оренди за попереднім договором, об'єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання даного договору (п. 3.3 договору).

Згідно із п. 4.1 термін договору оренди визначений на 2 роки 364 дні з 31 січня 2008 року до 30 січня 2011 року включно.

Відповідно до п. 4.3 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.07.2012 у справі № 5015/2360/12 встановлено, що договір оренди № Г-5972-8 від 31.01.2008 продовжив свою дію до 30.01.2013.

Згідно із п. 13.2 договору у випадку зміни юридичної адреси, номеру розрахункового рахунку, місцезнаходження, інших реквізитів, сторони зобов'язуються у 10-ти денний термін повідомити один одного про зміни, що сталися. У разі невиконання цього пункту всі повідомлення, які направлені за попередньою адресою, вважаються врученими.

Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для зобов'язання відповідача звільнити та повернути Управлінню комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 162, 9 м2.

Обґрунтовуючи підстави звернення з даним позовом, позивач посилається на те, що Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради надіслано Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 повідомлення № 2302-вих-439 від 08.02.2013 про припинення договірних стосунків у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди № Г-5972-8 від 31.01.2008, в якому зазначено про дію даного договору до 30.01.2013 та вказано, що протягом 15 днів орендар зобов'язаний повернути балансоутримувачу орендоване приміщення за адресою: АДРЕСА_2 у належному стані по акту приймання-передачі; водночас, відповідачем не виконано вимог повідомлення № 2302-вих-439 від 08.02.2013 щодо повернення орендованого приміщення за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає, або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 764 ЦК України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього (така правова позиція викладена у п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна").

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до положень вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що як доказ надсилання відповідачу повідомлення про припинення договірних стосунків № 2302-вих-439 від 08.02.2013, позивач надав копії списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 703 та поштового чеку № 3831 (а. с. 43, т. 1).

Відповідно до списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 703 вказано адреси одержувача ОСОБА_4: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2.

При цьому, апеляційним господарським судом встановлено, що на копії списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 703 проставлено дві дати "від руки": 08.02.2013 та 11.02.2013; відтиск печатки відділення зв'язку стосовно дати відправлення кореспонденції - нерозбірливий; з копії поштового чеку ЛД УДППЗ "Укрпошта" ВПЗ-6 (м. Львів, пл. Ринок, 2) за № 3831 від 11.02.2013 вбачається, що ним підтверджується факт відправлення списку № 191, а не списку № 703, наданого позивачем в якості доказу надсилання відповідачу повідомлення про припинення договірних стосунків у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди № Г-5972-8 від 31.01.2008; одночасно, на копії чеку № 3831 від 11.02.2013. міститься відтиск поштового штемпеля із зазначенням дати відправлення кореспонденції 12.02.2013.

В свою чергу, відповідач заперечує отримання повідомлення про припинення договірних стосунків № 2302-вих-439 від 08.02.2013.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що копії списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 703 та копії фіскального чеку № 3831 від 11.02.2013 не є належними та допустимими, в розумінні ст. 34 ГПК України, доказами надсилання орендодавцем на адресу орендаря повідомлення про припинення дії договору оренди № Г-5972-8 від 31.01.2008.

Водночас, апеляційним господарським судом встановлено, що відповідачем на виконання умов пункту 13.2 договору оренди № Г-5972-8 від 31.01.2008 надіслано позивачу заяву від 12.12.2010 (фіскальний чек № 2531 від 12.12.2010), в якій ним повідомлено про зміну місця проживання та зазначено, що поштову кореспонденцію слід надсилати за адресою: АДРЕСА_3. При цьому, позивачем за зазначеною адресою повідомлення про припинення дії договору оренди № Г-5972-8 від 31.01.2008 не надсилалося.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, встановивши, що позивачем як на дату закінчення строку договору оренди так і протягом місяця після закінчення цього строку не було повідомлено відповідача про заперечення щодо поновлення договору на новий строк, обґрунтовано спростував висновок місцевого господарського суду про припинення між позивачем та відповідачем правовідносин за спірним договором, та правомірно відмовив у позові.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що на його адресу не надходила заява від 12.12.2010 не приймаються до уваги колегією суддів суду касаційної інстанції, оскільки Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, в порушення вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України не надано будь-яких доказів на підтвердження наведеного.

Всі інші доводи позивача, викладені в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, їм дана належна оцінка, тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують зроблених апеляційним господарським судом висновків. При цьому в частині встановлення фактичних обставин справи та переоцінки наявних доказів касаційна скарга не відповідає вимогам статті 1117 ГПК України стосовно меж перегляду справи в касаційній інстанції.

Таким чином, постанова апеляційного господарського суду у справі відповідає встановленим ним фактичним обставинам, прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права та передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 у справі № 914/1780/13 залишити без змін.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО

Судді Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ