ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 911/4433/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Полякова Б.М.,
суддів:Коваленка В.М., Короткевича О.Є. (доповідач у справі),
розглянувши матеріали касаційної скарги Арбітражного керуючого Лихопьока Д.П.
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 року
та рішенняГосподарського суду Київської області від 09.12.2014 року
у справі№ 911/4433/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Артпласт Трейд"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Артпласт Інвест"
провизнання правочину недійсним,

В судовому засіданні взяли участь представники:

від ТОВ "Артпласт Трейд" - Семенюк В.В.,

від ТОВ "Артпласт Інвест" - Нижник М.М.

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Київської області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Артпласт Трейд" з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Артпласт Інвест" про визнання недійсним договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 23.02.2012 року № 03/02, укладеного між сторонами по справі.

Рішенням від 09.12.2014 року Господарський суд Київської області в позові відмовив.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29 січня 2015 року (судді: Гаврилюк О.М.- головуючий, Коротун О.М., Майданевич А.Г.) рішення Господарського суду Київської області від 09 грудня 2014 року у справі № 911/4433/13 залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими у справі судовими рішеннями, скаржник арбітражний керуючий Лихопьок Д.П. ліквідатор позивача звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 09 грудня 2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29 січня 2015 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Артпласт Трейд" задовольнити.

Доводи касаційної скарги зводяться до порушення судом норм процесуального та матеріального права, зокрема, ст.ст. 203, 215, 601 Цивільного кодексу України, ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія, заслухавши пояснення учасників судового засідання, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду Київської області від 31 березня 2014 року у справі № 911/3271/13 ТОВ "Артпласт Трейд" було визнано банкрутом, відносно нього відкрита ліквідаційна процедура, а ліквідатором призначено арбітражного керуючого Лихопьока Д.П. Виконуючи повноваження у справі про банкрутство, ліквідатор позивача звернувся із позовом про визнання недійсними договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 23.02.2012 року № 03/02, укладеного між сторонами по справі.

Позов обґрунтований тим, що між ТОВ "Артпласт Трейд" та ТОВ "Артпласт Інвест" відсутні зустрічні грошові вимоги, а відтак договір про зарахування зустрічних однорідних вимог є недійсним правочином, який суперечить вимогам цивільного законодавства та не породжує правових наслідків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що судом встановлено відсутність обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, внаслідок чого підстави для задоволення позову ліквідатора відсутні.

Однак з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України справи про банкрутство розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно із ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до вимог чинного законодавства, ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, а саме: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника і дана норма кореспондується з положеннями п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК (у редакції Закону) та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Враховуючи особливості процедури банкрутства, господарський суд вирішує у межах розгляду справи про банкрутство спори, безпосередньо пов'язані із здійсненням провадження в такій справі, в тому числі про: визнання недійсними (дійсними) правочинів; визнання права власності на майно боржника; оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника тощо.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" саме в межах справи про банкрутство підлягають розгляду спори про визнання недійсними договорів, де боржник є стороною у справі.

Відтак, спір про визнання недійсним договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 23.02.2012 року № 03/02, що укладений між ТОВ "Артпласт Трейд" (щодо якого порушено провадження по справі про банкрутство) та ТОВ "Артпласт Інвест", підлягає розгляду виключно в межах провадження по справі про банкрутство ТОВ "Артпласт Трейд", а не в позовному провадженні.

Статтею 1119 ГПК України, яка визначає повноваження касаційної інстанції, передбачено право суду касаційної інстанції скасувати рішення першої інстанції та припинити провадження у справі.

За таких обставин, постанову Київського апеляційного господарського суду від 29 січня 2015 року та рішення Господарського суду Київської області від 09 грудня 2014 року слід скасувати, як такі, що не відповідають нормам чинного законодавства, а провадження у даній справі - припинити, як безпідставно порушене.

Керуючись ст.ст. 80, 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Арбітражного керуючого Лихопьока Д.П. задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 09 грудня 2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29 січня 2015 року у справі № 911/4433/14 скасувати. Провадження у справі № 911/4433/14 припинити.

Головуючий: Б.М. Поляков

Судді: В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич