ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа № 922/2843/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шепітько І.І., суддя Медуниця О.Є, суддя Черленяк М.І.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Межерицький А.О. за дорученням від 03.07.2014 року

відповідача - Терпелюк Є.В. за дорученням від 24.03.2015 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного господарського суду апеляційну позивача (вх. № 1226 Х/1-32) на рішення господарського суду Харківської області від 29 січня 2015 року у справі

за позовом Приватного підприємства «Стандарт-Метал», м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилбудкомплект», м.Харків

про стягнення 338687,12 грн.

ВСТАНОВИЛА:

ПП «Стандарт-Метал» звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ «Жилбудкомплект» заборгованості за поставлений товар у розмірі 364262,94 грн. та 3% річних у розмірі 17065,44 грн. (т.1 а.с.4-6).

Рішенням господарського суду Харківської області від 29 січня 2015 року (суддя Шарко Л.В.) в позові відмовлено (т.2 а.с. 51-55).

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 29 січня 2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Вказує на те, що зазначений у видаткових накладних товар повністю співпадає з переліком товару, узгодженого сторонами в специфікаціях до Договору № 01/02 від 01.02.2012 року, які скріплені підписами керівників підприємств та печатками юридичних осіб, а неналежне оформлення довіреностей є порушенням ведення бухгалтерського обліку відповідача, але не спростовує наявності чи відсутності факту передачі товарно-матеріальних цінностей. Також позивач вказує на те, що відповідача частково оплатив поставлений товар 24.05.2012 року на суму 40864,00 грн. та 07.12.2012 року на суму 50000,00 грн. (а.с.61-65).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що скарга не підлягає задоволенню з тих підстав, що оскаржене рішення прийняте при повному та всебічному з'ясуванні обставин справи, воно є обґрунтованим і відповідає як фактичним обставинам, так і вимогам чинного законодавства. На цій підставі просить рішення господарського суду Харківської області від 29 січня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення. Вказує на те, що отримував товар лише за Договором №01/11-1 від 01.11.2011 та оплатив товар у повному обсязі, що підтверджується Актом звіряння взаєморозрахунків. ТОВ «Жилбудкомплект» не уповноважувало Пологова С.Г. на отримання товарів, оскільки довіреності, видані головному інженеру Пологову С.Г. не відповідають наданим позивачем до матеріалів справи видатковим накладним. Також відповідач зазначає, що взаємовідносини із ПП «Стандарт-метал» були безтоварними та відбувались з метою незаконного формування податкового кредиту з ПДВ та формування валових витрат підприємства відповідача з метою заниження бази оподаткування з податку на прибуток підприємств, у зв'язку з чим, ТОВ «Жилбудкомплект» 28 січня 2015 року звернулось до Державної податкової інспекції у Московського районі міста Харкова Головного Управління Міндоходів у Харківській області із заявою про застосування податкового компромісу (т.2 а.с.72-75).

Розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин та докази на їх підтвердження, юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи між ПП "Стандарт-Метал" (Постачальник) та ТОВ "Жилбудкомплект" (Покупець) укладено Договори поставки за № 01/11-1 від 01 листопада 2011 року та Договір поставки № 01/02 від 01 лютого 2012 року (т.1 а.с.9-11, 19-21).

Відповідно до п. 1.1 Договорів в порядку та на умов, визначених цими Договорами, Постачальник передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає та оплачує будівельні матеріали, загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю та загальна ціна яких визначається сторонами у специфікаціях, що є Додатком №1 до цього Договору.

Згідно з п.1.4 Договорів транспортні витрати, пов'язані з транспортуванням товару від складських приміщень Продавця до об'єкта Покупця, оплачується Покупцем.

У п. 2.1., 2.2. Договорів сторони визначили, що постачальник зобов'язується передати покупцеві товар разом із усіма його приналежностями та документами, що стосуються товару. Покупець зобов'язується своєчасно і належним чином прийняти товар від постачальника та оплатити його протягом 90 банківських днів з моменту передання товару постачальником.

Відповідно до п. 3.1. Договорів, оплата товарів покупцем здійснюється за загальною ціною шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

З позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог ПП "Стандарт-Метап" посилається на те, що на виконання умов вказаних Договорів, відповідно до довіреностей на отримання товару та видаткових накладних № 03/11-3 від 03.11.2011р., №01/12-11 від 01.12.2011р., № 02/12-1 від 02.12.2011 р., № 02/12-9 від 02.12.2011 р., №08/12-5 від 08.12.2011 р., №05/01-1 від 05.01.2012 р., № 10/01-1 від 10.01.2012 р., № 16/01-2 від 16.01.2012 р., № 01/05 від 01.02.2012 р., № 02/02-1 від 02.02.2012 р., № 03/02-2 від 03.02.2012 р., № 06/02-4 від 06.02.2012 р., № 07/02-3 від 07.02.2012 р., № 08/02-2 від 08.02.2012 р., № 9/3 від 09.02.2012 р., № 28/02-2 від 28.02.2012 р., № 29/02-2 від 29.02.2012 р. передав відповідачу товари, а саме будівельні матеріали, на загальну суму 627332,88 грн. Відповідно до банківських виписок 12.12.2011 р. - 30983,04 грн., 25.01.2012 р. - 75509,94 грн., 17.02.2012 р. - 20000,00 грн., 24.05.2012 р. - 117560,00 грн., 07.12.2012 р. - 50000,00 грн. відповідач перерахував грошові кошти на загальну суму 294052,98 грн. Таким чином, позивач вважає, що сума заборгованості відповідача перед із сплати за поставлений товар в період з 03.11.2011 року по 29.02.2012 року складає 364262,94 грн.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

З матеріалів справи вбачається, що в підтвердження отримання відповідачем товару позивачем надано Довіреності № 1 від 05 січня 2012 року, № 2 від 10.01.2012 року, №3 від 01.02.2012 року, №4 від 07.02.2012 року, №7 від 28.02.2012 року (т.1 а.с. 41-45).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву підприємств від імені яких складено документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст, обсяг та одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особисті підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, що затверджена Наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16.05.1996 року (в редакції, що діяла в спірний період) приймання товарів мають право здійснювати робітники отримувача (покупця), уповноважені керівництвом підприємства - отримувача. Відпуск товарно-матеріальних цінностей покупцям або передача їх безоплатно здійснюється підприємствами тільки на підставі доручень отримувачів (покупців). Довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, рахунком, договором, замовленням, угодою або іншим документом, що їх замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей. У разі, коли довірена особа повинна одержувати потрібні цінності в одному місці (з одного складу), але за декількома нарядами, рахунками та іншими документами, що їх замінюють, й може бути видана одна довіреність із зазначенням у ній номерів і дат видачі усіх нарядів, рахунків та інших аналогічних документів або декілька довіреностей, якщо цінності мають бути одержані на різних складах. При виписуванні довіреності перелік цінностей, які належить отримати по ній (графа "Найменування цінностей" у бланку довіреності), наводиться обов'язково із зазначенням назви і кількості цінностей для одержання, незалежно від того, чи є такі відомості у документах на відпуск (наряді, рахунку, договорі, замовленні, угоді тощо) цінностей. Незаповнені рядки довіреності прокреслюються. Забороняється видавати довіреності, які повністю або частково не заповнені, не мають зразків підпису осіб, на ім'я яких вони виписані. Строк дії довіреності встановлюється в залежності від можливості одержання та вивозу відповідних цінностей за нарядом, рахунком, накладною або іншим документом, що їх замінює, на підставі якого видана довіреність, однак, не більше як на 10 днів.

Під час дослідження наданих в обґрунтування позовних вимог Довіреностей колегією суддів встановлено, що у Довіреностях № 1 від 05 січня 2012 року, № 2 від 10.01.2012 року зазначено про отримання товару за Договором № 01/11-1 (т.1 а.с.41,42).

Проте, колегія суддів вважає, що Довіреності №3 від 01.02.2012 року, №4 від 07.02.2012 року, №7 від 28.02.2012 року не відповідають вимогам Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, що затверджена Наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16.0.1996 року.

В Довіреності №3 від 01.02.2012 року у п. 1 та 6 переліку містить загальну назву "Покрівельний матеріал в асортименті" та "Вироби із оцинкованої сталі", проте, на підставі даної довіреності без належних повноважень позивачем видано: Акваізол АПП СХ -4 у кількості 1680 кв.м. на суму 71162,88 грн., Акваізол СХ-2,5 у кількості 1710 кв.м. на суму 59689,8 грн., руберойд РКК -350 у кількості 60 кв.м на суму 864 грн., усього на суму 131716,68 грн.

Довіреність №4 від 07.02.2012 року в порушення вимог Інструкції видана строком більше ніж на 10 днів, а з 07.02.2012 року по 20.02.2012 року.

Довіреність №7 від 28.02.2012 року не відповідає вимогам Інструкції, оскільки не містить зразку підпису довіреної особи, на яку вона виписана.

Відповідно до п. 12 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, що затверджена Наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16.0.1996 року забороняється відпускати цінності у випадку подання довіреності, виданої з порушенням встановленого порядку заповнення або з незаповненими реквізитами.

Згідно з п. 15 Інструкції відповідальність за дотримання постачальником встановленого порядку відпуску за довіреністю цінностей покладається на посадових осіб підприємства-постачальника, які мають право підписувати первинні документи на відпуск цінностей.

Наведене свідчить про те, що відповідальність за відпуск матеріальних цінностей не уповноваженій особі несе підприємство постачальника, тобто позивач.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що Довіреності №3 від 01.02.2012 року, №4 від 07.02.2012 року, №7 від 28.02.2012 року не є належними доказами в підтвердження повноважень Пологова С.Г. на отримання цінностей від імені ТОВ "Жилбудкомплект".

Також в обґрунтування поставки товару за Договором №01/02 від 01.02.2012 року позивачем надано видаткові накладні №07/02-3 від 07.02.2012 року на суму 55205,62 грн., №08/02-2 від 08.02.2012 року на суму 58982,90 грн., №09/02-3 від 09.02.2012 року на суму 36677,64 грн., №28/02-2 від 28.02.2012 року на суму 58236,00 грн., №29/02-2 від 29.02.2012 року на суму 32328,00 грн. (т.1 а.с. 36-40).

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що вказані видаткові накладні хоча і містять посилання на Договір №01/02 від 01.02.2012 року, проте самими умовами Договору постачання даних товарів не передбачено.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підтвердженням поставки товару є не лише видаткові накладені, а й товарно-транспортні накладні на товар.

Так, відповідно до п.1.3 Договору №01/02 від 01.02.2012 року відвантаження товару здійснюється Продавцем. Вартість відвантаження товару включається в ціну товару і провадить за рахунок Продавця.

Відповідно до п.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджені Наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 року № 363, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року № 128/2568 товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача не пояснив, яким чином вивозився товар зі складу позивача.

Позивач не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції товарно-транспортні накладні по кожній поставці окремо та документи на підтвердження укладення угод із перевізниками у період з 01.02.2012 року по 01.03.2012 року та Актів виконаних робіт до них.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду справи у суді першої інстанції призначалась судово - економічна експертиза, на вирішення якої ставились такі питання: 1. Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах Позивача ПП «Стандарт-Метал» розмір заборгованості за поставлені підприємству ТОВ «Жилбудкомплект»товарно-матеріальні цінності, за договором №01/02 від 01.02.2012 р. за період з 01.02.2012 р. по 09.09.2014 р.? 2. Чи відповідають визначені та задекларовані витрати підприємством ПП «Стандарт-Метал» за договором №01/02 від 01.02.2012 р. за період з 01.02.2012 р. по 09.09.2014 р. наданим первинним документам? 3. Чи підтверджуються документально витрати підприємства ПП «Стандарт-Метал» за договором №01/02 від 01.02.2012 р. за період з 01.02.2012 р. по 09.09.2014 р., що формують собівартість реалізованих товарів? 4. Чи підтверджується документально дебіторська заборгованість Позивача ПП «Стандарт-Метал» за договором №01/02 від 01.02.2012 р. за період з 01.02.2012 р. по 09.09.2014 р. наданим первинним документам? (т.1 а.с.127-130).

З матеріалів справи вбачається, що експертом до суду направлено клопотання про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення експертизи, а саме: первинних документів бухгалтерського обліку які підтверджують або спростовують заборгованість ТОВ «Жилбудкомплект» по Договору №01/02 від 01.02.2012 року з ПП «Стандарт - Метал»; аналітичні та синтетичні дані бухгалтерського обліку, дані податкового обліку ПП «Стандарт-Метал» відносно витрат та дебіторської заборгованості ПП «Стандарт-Метал» по договору №01/02 від 01.02.2012 року; наявні результати ревізій бухгалтерського обліку та податкового обліку ПП «Стандарт-Метал» відносно витрат та дебіторської заборгованості ПП «Стандарт-Метал» по Договору №01/02 від 01.02.2012 року; інші документи (т.1 а.с.146).

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача зазначив, що позивачем для проведення експертизи не надано жодного документа, витребуваного експертом.

З Висновку судової економічної експертизи № 10598 від 16.12.2013 року вбачається, що в обсязі представлених документів загальна сума поставки ІТП «Стандарт-метал» на адресу ТОВ «Жилбудкомплект» по договору №01/у2 від 01.02.2012 року становить 455126,94 грн., але документально підтвердити заявлений у позовних вимогах Позивача ПП «Стандарт-Метал» розмір заборгованості за поставлені підприємству ТОВ «Жилбудкомплект» товарно-матеріальні цінності, за договором №01/02 від 01.02.2012 року за період з 01.02.2012 року по 09.09.2014 року неможливо з причин наведених у дослідницькій частині. Підтвердити відповідність визначених та задекларованих витрат підприємством ПГТ «Стандарт-Метал» за договором №01/02 від 01.02.2012 року за період з 01.02.2012 року по 09.09.2014 року наданим первинним документам не надається за можливе у зв'язку з ненаданням на дослідження регістрів податкового обліку. Підтвердити документально витрати підприємства ПП «Стандарт-Метал» за договором №01/02 від 01.02.2012 року за період з 01.02.2012 року по 09.09.2014 року, що формують собівартість реалізованих товарів неможливо у зв'язку з незадоволенням клопотання, щодо надання відповідних даних аналітичного та синтетичного бухгалтерського обліку. Підтвердити документально дебіторська заборгованість Позивача ПП «Стандарт-Метал» за Договором №01/02 від 01.02.2012 року за період з 01.02.2012 року по 09.09.2014 року наданим первинним документам не надається за можливе у зв'язку з незадоволенням клопотання, щодо надання відповідних даних аналітичного та синтетичного бухгалтерського обліку (т.2 а.с.7-10).

Крім того, у судовому засіданні представник відповідача зазначає, що всі взаємовідносини із ПП «Стандарт-метал» були безтоварними та відбувались з метою незаконного формування податкового кредиту з ПДВ та формування валових витрат підприємства відповідача з метою заниження бази оподаткування з податку на прибуток підприємств, у зв'язку з чим, ТОВ «Жилбудкомплект» 28 січня 2015 року звернулось до Державної податкової інспекції у Московського районі міста Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області із заявою про застосування податкового компромісу з питань взаємовідносин між ПП «Стандарт-Метал» та ТОВ «Жилбудкомплект» в період 4 квартал 2011 року - 2012 рік в цілому (т.2 а.с.93).

З Довідки №312/20-34-22-01-05/3574314 від 09.02.2015 року, виданої Державною податковою інспекцією у Московському районі вбачається, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Жилбудкомплект» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам із ПП «Стандарт - Метал» зі період з 01.01.2012 року по 29.02.2012 року та подальшої участі ТМЦ у фінансово-господарській діяльності підприємства вбачається, що встановлено заниження податку на прибуток підприємств у сумі 116980 грн. та безпідставне завищення податкового кредиту з ПДВ на суму 91970 грн. Загальна сума податкового компромісу визначена за результатами розгляду заяви складає 10447,5 грн., з них податку на додану вартість 5849,00 грн. та податку на прибуток - 4597,00 грн. (т.2 а.с.76-92).

Також у Довідці зазначено, що Транспортування відбувалось за рахунок ПП «Стандарт-Метал». Товарно-транспортні накладні до перевірки не надані. Відстежити фактичну передачу товару неможливо, до перевірки акти передачі товару не надані. Згідно п.2.3. Інструкції 07.08.1996 року N 228.253: «Товарно-транспортна накладна типової форми N 1-ТН - це єдиний первинний документ, який є підставою для списування товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України, а також для їх складського, оперативного і бухгалтерського обліку; вона оформлюється вантажовідправником на кожну їздку автомобіля і для кожного вантажоодержувача окремо. Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. №996-ХІУ (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджено наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. N 363 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 р. за N 128/2568). Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Згідно п.11 Правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Згідно п. 1 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні (затверджений Постановою КМУ від 25.02.2009 року №207) для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах в наявності серед інших документів повинна бути товарно-транспортна накладна.

Відповідно до ст.ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних доказів в підтвердження отримання відповідачем товарів за Договором №01/02 від 01.02.2012 року, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає статтям 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Харківської області від 29 січня 2015 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 29 січня 2015 року у справі № 922/2843/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили

Повна постанова складена 30.03.2015 року.

Головуючий суддя Шепітько І.І.

Суддя Медуниця О.Є.

Суддя Черленяк М.І.