ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. Справа № 917/2116/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Ципко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№1302П) на рішення господарського суду Полтавської області від 25.12.2014р. по справі №917/2116/14

за позовом ОСОБА_3, м. Комсомольськ, Полтавська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коста", м. Комсомольськ, Полтавська область,

про визначення вартості частини майна товариства та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014р. позивач звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про визначення вартості частини майна товариства з обмеженою відповідальністю «Коста», пропорційну частці учасника ОСОБА_3 у статутному капіталі, належну до сплати у зв'язку з виходом з товариства та про зобов'язання відповідача виплатити позивачу 91349,00 грн., як вартість частини майна товариства, пропорційну частці учасника у статутному капіталі, належну до сплати у зв'язку з виходом з товариства протягом 12-ти місяців з моменту виходу, але не пізніше 19.06.2015 р., посилаючись, що товариство оспорює його право на вихід та не вчиняє дії у зв'язку з поданням ним 11.06.2014 р. заяви про вихід з товариства, яка отримана товариством 19.06.2014 р., а саме: не скликає збори учасників товариства до порядку денного яких мали бути включені питання щодо складу учасників, вкладів учасників та розмір статутного капіталу, виплатити позивачу, як учаснику, який виходить з товариства, дійсної (ринкової) вартості частини майна, пропорційної частці у статутному капіталі, а також питання щодо внесення змін до установчих документів товариства, які пов'язані зі зміною складу учасників, та їх державну реєстрацію.

Позивач вважає, що той факт, що інший учасник товариства, який володіє 81% статутного капіталу товариства та має право скликати збори учасників товариства, наполягає на продажі позивачем частки у статутному капіталі йому, свідчить про те, що відповідач не визнає (оспорює) його право на вихід з товариства та одержання у зв'язку з цим вартості частини майна, пропорційної частці у статутному капіталі.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 25.12.2014 р. (суддя Гетя Н.Г.) відмовлено у задоволенні позовних вимог про визначення вартості частини майна товариства з обмеженою відповідальністю "Коста", пропорційну частці учасника ОСОБА_3 у статутному капіталі, належну до сплати у зв'язку з виходом з товариства та про зобов'язання відповідача виплатити позивачу 91349,00 грн., як вартість частини майна товариства, пропорційну частці учасника у статутному капіталі, належну до сплати у зв'язку з виходом з товариства протягом 12-ти місяців з моменту виходу, але не пізніше 19.06.2015 р., з посиланням на необґрунтованість та передчасність позовних вимог.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 25.12.2014р. в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визначення вартості частини майна товариства з обмеженою відповідальністю "Коста", пропорційну частці учасника ОСОБА_3 у статутному капіталі, належну до сплати у зв'язку з виходом з товариства та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовної вимоги, посилаючись на порушення норм чинного законодавства.

У апеляційній скарзі зазначив, суд першої інстанції відмовивши в задоволенні позовної вимоги про визначення вартості частини майна товариства з обмеженою відповідальністю "Коста", пропорційну частці учасника ОСОБА_3 у статутному капіталі, належної до сплати у зв'язку з виходом з товариства, незаконно позбавив позивача права на судовий захист.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві зазначив, що визначення вартості і виплата частки майна ТОВ «Коста» відбувається після затвердження звіту за рік, в якому учасник вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу, тобто право позивача не порушено.

Представник позивача заявив клопотання про проведення судової комплексної будівельно-технічної та товарознавчої експертизи, колегія суддів вирішила клопотання представника позивача - відхилити, у зв'язку з його необґрунтованістю.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Коста» створено згідно рішення зборів засновників від 30.03.2001 р. та установчого договору шляхом реорганізації промислово-комерційного підприємства «КОСТА».

Пунктом 1.1,1.21 Статуту товариства зазначено, що останнє є правонаступником промислово-комерційного підприємства «КОСТА»; засновниками (учасниками) останнього є ОСОБА_4 та позивач - ОСОБА_3.

22.06.2004 р. Виконавчим комітетом Комсомольської міської ради зареєстровані зміни до статуту ТОВ «КОСТА», які затверджені загальними зборами засновників, Протоколом №10 від 04.06.2004 р.

Статтею 4 Статуту товариства в редакції від 22.06.2004 р. та чинній на день подання позовної заяви встановлено, що для забезпечення діяльності товариства за рахунок внесків його учасників створюються статутний фонд у розмірі 279029 грн. Вклади учасників до статутного фонду товариства становлять:1.ОСОБА_4 226014,00 грн. або 81% статутного фонду; 2. ОСОБА_3 53015,00 грн. або 19% статутного фонду.

Відповідно до ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У відповідності до приписів ст. 148 Цивільного кодексу України учасники товариств з обмеженою відповідальністю мають право вийти з цих товариств. Учасники товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю повинні повідомити товариство про свій вихід не пізніше, ніж за три місяці або у інший передбачений статутом строк. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

11.06.2014 р. позивачем подана заява, в зв'язку з прийняттям ним рішення, про вихід зі складу учасників товариства, в якій запропоновано відповідачу скликати збори учасників товариства до порядку денного яких включити питання щодо складу учасників, вкладів учасників та розмір статутного капіталу, а також питання щодо виплати позивачу, як учаснику товариства, який виходить з останнього, дійсної (ринкової) вартості частини майна, пропорційної його частці у статутному капіталі (19%), а також питання щодо внесення змін до установчих документів товариства, які пов'язані зі зміною складу учасників, та їх державну реєстрацію.

Подання заяви про вихід з товариства є дією, спрямованою на припинення корпоративних прав та обов'язків учасника товариства. Право учасника товариства на вихід з товариства не залежить від згоди товариства чи інших його учасників.

У п. 1.2 Статуту зазначено, що права і обов'язки учасників товариства, порядок виходу та виключення учасників із товариства, порядок відступлення учасником своєї частки (її частини) у статутному фонді товариства встановлені установчим договором згідно з діючим законодавством.

Статтею 13 Установчого договору (т.1, а.с 10-13) передбачено, що учасник може вийти з товариства, попередивши про це інших учасників не пізніше ніж за 3 місяці до дня виходу.

При виході учасника з товариства йому може бути виплачена вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 N13 при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до Цивільного кодексу України та Закону України "Про господарські товариства" учасник товариства з обмеженою відповідальністю чи товариства з додатковою відповідальністю вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними. У разі, якщо товариство не вчиняє дії у зв'язку з поданням учасником заяви про вихід з товариства (не вирішується питання про внесення змін до установчих документів товариства, про їх державну реєстрацію), учасник товариства вправі звернутися до господарського суду з позовом про зобов'язання товариства до державної реєстрації змін в установчих документах товариства у зв'язку зі зміною у складі учасників товариства на підставі статті 7 Закону "Про господарські товариства".

Згідно зі статтею 54 Закону України "Про господарські товариства" при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що у відповіді на заяву ОСОБА_3 про вихід з товариства учасник ТОВ «Коста» ОСОБА_4 повідомив позивача про отримання заяви та запропонував останньому передати йому у власність шляхом продажу частку в статутному капіталі ТОВ «Коста», що складає 53015,00 грн., або 19% Статутного капіталу, які на даний момент повністю внесені (т.1, а.с.-33).

10.07.2014 р. листом №59 учасник ТОВ «КОСТА» ОСОБА_4 повідомив, що ТПП України проведена незалежна експертна оцінка вартості активів ТОВ «КОСТА». За даними даної експертизи вартість активів ТОВ "Коста" складає 6496269,00 грн. За даних обставин, ОСОБА_4, зазначив, що вартість частки позивача у розмірі 19% складає 1234291,11 грн. та запропонував позивачу прибути 23.07.2014 р. до ТОВ «Коста» для підготовки документів для оформлення угоди купівлі-продажу частки позивача у статутному капіталі ТОВ «Коста» (а.с.-34) .

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не погодився на пропозицію іншого учасника товариства купити в нього частку у статутному капіталі товариства.

Позивач, вважаючи свої корпоративні права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Посилання позивача на те, що відповідач оспорює його право на вихід і не вчиняє дії у зв'язку з поданням ним 11.06.2014 р. заяви про вихід з товариства, яка отримана товариством 19.06.2014 р., а саме: не скликає збори учасників товариства до порядку денного яких мали бути включені питання щодо складу учасників, вкладів учасників та розмір статутного капіталу, виплатити позивачу, як учаснику, який виходить з товариства, дійсної (ринкової) вартості частини майна, пропорційної частці у статутному капіталі, а також питання щодо внесення змін до установчих документів товариства, які пов'язані зі зміною складу учасників, та їх державну реєстрацію - необґрунтовані.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що якщо товариство не вчиняє дії у зв'язку з поданням учасником заяви про вихід з товариства (не вирішується питання про внесення змін до установчих документів товариства, про їх державну реєстрацію), учасник товариства вправі звернутися до господарського суду з позовом про зобов'язання товариства до державної реєстрації змін в установчих документах товариства у зв'язку зі зміною у складі учасників товариства на підставі статті 7 Закону "Про господарські товариства", але це не може бути підставою для задоволення позовних вимог про визначення вартості частини майна товариства, яка підлягає сплаті у зв'язку з виходом учасника та виплатити позивачу 91349,00 грн., як вартість частини майна товариства, пропорційну частці учасника у статутному капіталі.

Як свідчать матеріали справи, згідно Статуту та Установчого договору виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства і в строк до 12 місяців з дня виходу , тобто на час звернення з позовом право ОСОБА_3 не порушено.

Посилання позивача на той факт, що відповідач оспорює його право на отримання у зв'язку з його виходом частини майна, пропорційну частці у статутному капіталі необґрунтовані та не підтвердженні документально.

Як свідчать матеріали справи, листом №59 від 10.07.2014 р. учасником ТОВ "Коста" ОСОБА_4, він же керівник ТОВ "Коста", надана відповідь позивачеві де зазначено, що ТПП Україна проведена незалежна експертна оцінка вартості активів ТОВ "Коста" якою встановлено, що вартість частки позивача складає 1234291,11 грн., в той же час позивач в п. 2 прохальної частини позовної заяви просить зобов'язати виплатити позивачу 91349,00 грн., як вартість частини майна товариства протягом 12-ти місяців з дати виходу, але не пізніше 19.06.2015 р.

Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позивачем не обґрунтований факт порушення його прав в частині позовних вимог про визначення вартості частини майна товариства, пропорційної частці позивача у статутному капіталі і, належної до сплати у зв'язку з виходом з товариства.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 р. N13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Не можна задовольняти позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушено.

Як свідчать матеріали справи позивач посилається на можливість порушення його права у майбутньому при вирішенні питання про виплату вартості частини майна товариства.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що зазначені позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача виплатити позивачу 91349,00 грн., як вартість частини майна товариства, пропорційну частці учасника у статутному капіталі, належну до сплати у зв'язку з виходом з товариства протягом 12-ти місяців з моменту виходу, але не пізніше 19.06.2015 р. - є передчасними та правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що позивачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви позивача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 7, 54 Закону "Про господарські товариства", ст.ст. 101-105 ГПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 25.12.2014р. по справі №917/2116/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 30.03.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.