ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 904/6603/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Мележик Н.І.,

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05 лютого 2015 року у справі № 904/6603/14 Господарського суду Дніпропетровської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промресурс-Трейдінвест", м. Дніпропетровськ, до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Промресурс-ТК", м. Дніпропетровськ; 2) Публічного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів", Донецька область, про стягнення 100 000 грн.,

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача-1 - не з'явився;

відповідача-2 - Шишко Ю.А. (дов. № 39 від 09.12.14),

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року позивач ТОВ "Промресурс-Трейдінвест" пред'явив у господарському суді позов до відповідачів ТОВ "Промресурс-ТК" та ПАТ "Дружківський завод металевих виробів" про стягнення 100 000 грн.

Вказував, що 02.01.14 між ПАТ "Дружківський завод металевих виробів" (постачальником) та ТОВ "Промресурс-Трейдінвест" (покупцем) був укладений договір поставки № 11261, згідно якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити брухт та відходи чорних металів, в порядку та на умовах, передбачених договором.

Зазначав, що 02.01.14 між ТОВ "Промресурс-Трейдінвест" (кредитором) та ТОВ "Промресурс-ТК" (поручителем) був укладений договір поруки, згідно якого поручитель зобов'язався частково в сумі 500 грн. відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань ПАТ "Дружківський завод металевих виробів" (боржника), що виникли з договору поставки № 11261 від 02.01.14, укладеного між ТОВ "Промресурс-Трейдінвест" та ПАТ "Дружківський завод металевих виробів".

Посилаючись на переплату брухту в сумі 100 000 грн., позивач просив стягнути 500 грн. з відповідача-1 та 99 500 грн. з відповідача-2.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року (суддя Красота О.І.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05 лютого 2015 року (колегія суддів у складі: Лисенко О.М. - головуючий, Джихур О.В., Виноградник О.М.), позов задоволено.

Постановлено стягнути з ТОВ "Промресурс-ТК" та ПАТ "Дружківський завод металевих виробів" на користь ТОВ "Промресурс-Трейдінвест" 500 грн. та 99 500 грн. відповідно.

Судові акти мотивовані посиланнями на оплату позивачем брухту в більшому розмірі, ніж поставлено відповідачем-2, що є підставою для покладення на відповідачів, як солідарних боржників, обов'язку повернути вказані кошти позивачу.

У касаційній скарзі ПАТ "Дружківський завод металевих виробів", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій приписів ст.ст. 623, 691, 693 ЦК України, просить скасувати постановлені у справі судові акти та постановити нове рішення про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 02.01.14 між ПАТ "Дружківський завод металевих виробів" (постачальником) та ТОВ "Промресурс-Трейдінвест" (покупцем) був укладений договір поставки № 11261, згідно якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити брухт та відходи чорних металів, в порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 2.2 договору відпуск брухту здійснюється за цінами, зазначеними в додатках (специфікаціях) до договору поставки.

Ціни, зазначені в узгоджених додатках (специфікаціях) до договору поставки, дійсні при умові оплати покупцем за брухт протягом двох банківських днів з дня виставлення рахунку на попередню оплату (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 2.5 договору його сума складає 4 500 000 грн., в т.ч. ПДВ, згідно діючого законодавства України.

Строк відвантаження брухту п. 3.3 договору встановлено протягом 5 банківських днів з дня надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Оплату за брухт, що передається за договором поставки, покупець здійснює шляхом перерахування узгодженої суми грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на умовах стовідсоткової попередньої оплати на підставі виставленого рахунку на оплату (п. 4.1 договору).

В силу ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Судами встановлено, що згідно специфікацій від 16.01.14 та від 23.01.14 сторонами погоджено поставку брухту в січні місяці в кількості 210 т. на загальну суму 525 000 грн. за ціною 2 500 грн. за 1 т. (а.с. 33, 34).

Позивачем в період з 17.01.14 по 30.01.14 здійснено оплату брухту в сумі 485 950 грн. (без ПДВ) - а.с. 35-39.

Відповідачем-2 за період з 20.01.14 по 29.01.14 було відвантажено позивачу брухт в загальній кількості 154,38 т. на суму 385 950 грн. з оплачених позивачем 194,38 т.

Таким чином, судами правильно встановлено, що відповідачем-2 недопоставлено позивачу брухт в кількості 40 т. на суму 100 000 грн.

05.05.14 позивач звернувся до відповідача-2 з претензією в якій просив врегулювати розбіжності щодо оплати та не поставки брухту на 100 000 грн.

05.06.14 відповідач-2 листом № 10-2-19 повідомив позивача про те, що зазначені 100 000 грн. складають 20 % ПДВ, які повинні бути додані до ціни за 1 т. брухту - 2 500 грн. за вже здійснені поставки.

Між тим, як правильно встановлено судами попередніх інстанцій, в рахунках-фактурах відповідач-2 зазначив ПДВ по поставці 0 %, відвантаження та приймання брухту здійснювалось за погодженою сторонами у специфікаціях ціною - 2 500 грн. без зауважень будь-якої із сторін, що свідчить про погодження сторонами ціни за 1 т. брухту по поставках в січні 2014 року саме за ціною - 2 500 грн.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

Водночас, судами встановлено, що 02.01.14 між ТОВ "Промресурс-Трейдінвест" (кредитором) та ТОВ "Промресурс-ТК" (поручителем) був укладений договір поруки, згідно якого поручитель зобов'язався частково відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань ПАТ "Дружківський завод металевих виробів" (боржника), що виникли з договору поставки № 11261 від 02.01.14, укладеного між ТОВ "Промресурс-Трейдінвест" та ПАТ "Дружківський завод металевих виробів".

Пунктом 1.2 договору поруки передбачено, що у випадку порушення боржником обов'язку за договором поставки № 11261 від 02.01.14, поручитель частково відповідає перед кредитором. Розмір частки зобов'язання складає 500 грн.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Судами не встановлено, а матеріали справи не містять належних доказів поставки брухту позивачу відповідачем-2 на суму 100 000 грн. чи повернення вказаної суми коштів позивачу.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про стягнення з відповідача-1 суми поруки в розмірі 500 грн., як частини заборгованості, що виникла за договором поставки № 11261 від 02.01.14, та про стягненням з відповідача-2 - 99 500 грн. попередньої оплати за оплачений та непоставлений брухт.

З огляду на викладене, судами попередніх інстанцій на підставі встановлених фактичних обставин справи, з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін та правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини.

Доводи касаційної скарги про необхідність нарахування ПДВ на оплату брухту, поставку якого здійснено в січні 2014 року на підставі договору поставки № 11261 від 02.01.14, не заслуговують на увагу суду, оскільки не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції, викладених в оскаржуваній постанові.

Суд дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України, переоцінка доказів, відповідно до ст. 1117 ГПК України, не входить до меж перегляду справи в суді касаційної інстанції.

Постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, доводи касаційної скарги правильності викладених у ній висновків не спростовують, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 1119,11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів" залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05 лютого 2015 року у справі № 904/6603/14 залишити без змін.

Головуючий суддя: Н.Г.Дунаєвська

Судді: Н.І. Мележик

С.С. Самусенко