ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015 року Справа № 904/9470/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

Секретар судового засідання Ситникова М.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Ясир А.І., довіреність № 1 від 01.01.15, представник;

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь, Дніпропетровська область

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015року у справі № 904/9470/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс "Хімтранс", м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення пені, 3% річних та інфляційних за договором підряду

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови (статті 85, 99, 105 Господарського процесуального кодексу України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року по справі №904/9470/14 ( суддя Петрова В.І.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс "Хімтранс", м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь, Дніпропетровська область задоволені частково, з відповідача стягнуто користь позивача пеню у розмірі 57 764,38грн., 3 % річних у розмірі 7 347,95грн., інфляційні у розмірі 51 981,11грн. та 2 341,87грн. судового збору, в іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивоване несвоєчасним виконанням умов Договору підряду від 22 березня 2013 року № 399 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2014 року по справі № 904/3038/14, яким з відповідача стягнено на користь позивача основний борг у розмірі 600 000,00 грн. та судовий збір у сумі 12000,00грн., заборгованість відповідач погасив 13 листопада 2014 року.

Відповідно до умов пункту 6.7, укладеного між сторонами по справі Договору підряду від 22 березня 2013 року №399, з відповідача, в межах позовних вимог, стягнута згідно до приписів статті 610, частини 1 статті 625, статті 546 Цивільного кодексу України, частини 6 статті 232 Господарського кодексу України , пеня у сумі 57764,38 грн. за період з 17 червня 2014 року по 12 листопада 2014 року.

Згідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України з відповідача за вказаний період стягнено 3% річних у сумі 56400,0грн. та частково задоволені позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат за період з липня по листопад 2014 року у сумі 51981,11 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, до суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь, Дніпропетровська область, в якій просить рішення скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що з прийняттям господарським судом Дніпропетровської області рішенням від 07 липня 2014 року по справі № 904/3038/14, права та обов»язки позивача як кредитора стосовно боржника припиняються.

Також скаржник вважає,що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку, керуючись приписами статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки правовідносини між сторонами, виникли не з порушення грошового зобов»язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь, Дніпропетровська область, а з примусового виконання рішення від 07 липня 2014 року по справі № 904/3038/14 та регулюються нормами законодавства про виконавче провадження.

В апеляційній скарзі скаржник наводить розмір інфляційних збитків за період з 17 червня 2014 року по 12 листопада 2014 року, які на його думку склали 39824,44 грн. ( сукупний індекс інфляції 1,066).

30 березня 2015 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю явки повноважного представника в судове засідання.

Зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки свідчить про належне повідомлення останнього про час та місце судового засідання. Відповідач не є фізичною особою - підприємцем, а товариством з певною штатною чисельністю працівників та не позбавлений права уповноважити іншу особу з кола працівників на представництво інтересів підприємства в суді або звернутись до інших фахівців в галузі права за наданням правової допомоги з метою представництва інтересів в суді.

Отже, відповідач по справі не скористався правом участі в судовому засіданні (стаття 22 Господарського процесуального кодексу України), про час та місце судового засідання сповіщений належним чином, що підтверджується клопотанням, ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02 березня 2015 року зі штампом канцелярії суду про розсилку, вчиненим згідно з Інструкцією з діловодства в господарських судах України, затверджену Наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013року № 28.

Представник відповідача про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, явку у судове засідання повноважного представника не забезпечив.

Згідно частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції.

У відповідність абзацу 3 пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу .

Абзацом 1 пункту 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи факт належного сповіщення сторін про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс "Хімтранс", м. Запоріжжя просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб», м.Нікополь залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Дніпропетровської області не підлягає скасуванню з наступних підстав.

22 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс "Хімтранс" (далі - позивач, підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" (далі - відповідач, замовник) був укладений Договір підряду № 399, за умовами якого, підрядник зобов'язався виконати роботу (капітальний ремонт тепловоза ТГМ-23) за завданням замовника, а замовник - прийняти та оплатити роботу, виконану в межах та на умовах Договору.

Згідно пункту 3.1. Договору вартість робіт та матеріалів за договором складає 500 000,00 грн., ПДВ 20% 100 000,00 грн., усього з ПДВ 600 000,00грн.

Оплата за роботу та матеріали підрядника здійснюється згідно виконаних робіт та використаних матеріалів у межах 600 000,00 грн. (п.3.3. Договору).

Пунктом 11.1. Договору сторони передбачили, що Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами та скріплення печатками. Договір діє з моменту підписання та до 31 грудня 2013року. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від повного виконання своїх зобов'язань за Договором, а також від сплати можливих штрафних санкцій за порушення, які мали місце під час дії Договору.

На виконання умов Договору, позивачем виконані роботи з капітального ремонту тепловоза ТГМ-23В, що підтверджується актом здачі-приймання робіт № 40 від 02 вересня 2013 року на суму 600 000,00 грн.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що замовник протягом 75-ти календарних днів з дня виставлення підрядником рахунку на оплату зобов'язаний сплатити вартість виконаних та прийнятих робіт.

28 березня 2014 року позивач надіслав на адресу відповідача рахунок від 02 вересня 2013року № 52 на оплату виконаних робіт разом із супровідним листом №095 від 25 березня 2014року за Договором на суму 600 000,00 грн. Зазначений рахунок відповідач отримав 02 квітня 2014року, що ним не заперечувалось.

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс "Хімтранс", м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь, Дніпропетровська область про стягнення 600000,0грн. основного боргу, за результатами

розгляду якого господарським судом Дніпропетровської області винесено рішення суду від 07 липня 2014 року по справі №904/3038/14 (залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01 вересня 2014 року), яким з відповідача стягнено 600000,0грн. основного боргу.

В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс "Хімтранс", м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь, Дніпропетровська область про стягнення пені у розмірі 68482,19 грн., 3% річних у сумі 10405,48 грн. та інфляційних втрат в сумі 102000,0грн.

14 січня 2015 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача пеню у сумі 57764,38грн., 3% річних урозмірі 7347,95 грн. та інфляційні втрати в сумі 56400,0 грн. за період з 17 червня 2014 року по 12 листопада 2014 року.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області, прийняте 29 січня 2015 року за результатами розгляду вказаних позовних вимог по справі № 904/9470/14, і є предметом апеляційного оскарження.

Оскільки відповідач сплатив заборгованість, стягнену за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2014 року у справі №904/3038/14, лише 13 листопрада 2014року, позивач звернувся до господарського суду та просить стягнути з відповідача пеню на підставі пункту 6.7. договору, а також 3% річних та інфляційні на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, які нараховані на основний борг за період прострочення оплати.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно пункту 6.7. Договору у випадку несвоєчасної оплати ремонту обладнання замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки, але не більше 10% вартості ремонту.

Позивач просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 57 764,38грн. за період з 16 червня 2014 року ( з дня виконання зобов»язання по Договору ) по 12 листопада 2014 року ( до дня виконання рішення суду по справі № 904/3038/14 - 13 листопада 2014 року).

Оскільки рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2014 року у справі №904/3038/14 встановлено, що строк оплати за договором підряду №399 від 22 березня 2013 року настав 16 червня 2014 року, прострочення виконання зобов"язання почалось з 17 червня 2014 року.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду , перерахувавши пеню за період з 17 червня 2014 року по 12 листопада 2014 року, встановив, що вона складає 58 273,97грн.

А отже пеня підлягає до стягненню за вказаний період у сумі заявлених позовних вимог - 57764,38грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 7 347,95грн. за період з 17 червня 2014 року по 12 листопада 2014 року, а також інфляційні у розмірі 56 400,00грн. з червня 2014року по листопад 2014року.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду , перевіривши розрахунок 3 % річних за період з17 червня 2014 року по 12 листопада 2014 року, встановив, що вони розраховані правильно та підлягають до стягнення.

Щодо стягнення інфляційних втрат, то колегія суддів вважає,що суд першої інстанції дійшов до не вірного висновку про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 51981,11грн., розрахованих відповідно до Листа Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року № 62-97р., проти розміру яких не заперечував і позивач.

Зазначений у розрахунку скаржника сукупний індекс інфляції не відповідає величинам індексів інфляції у 2014 році за даними Державної служби статистики , які додані до матеріалів справи.

Відповідно до пункту 7.1 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» ( із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 10 липня 2014 року N 6) за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

За вказаних обставин доводи скаржника про припинення його зобов'язань по виконанню Договору з прийняттям судового рішення до уваги не приймаються.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року по справі № 904/9470/14 не підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують ніяким чином вищенаведену правову оцінку матеріалів, обставин справи, отже, не є правовими підставами зміни чи скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року по справі № 904/9470/14.

Судовий збір за перегляд справи в апеляційному порядку покладається на скаржника по справі відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь, Дніпропетровська область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015року у справі № 904/9470/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Матеріали справи повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02 квітня 2015 року.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.М.Виноградник

Суддя О.В.Джихур