ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30.03.2015 Справа № 908/2009/15-г

Суддя господарського суду Запорізької області Науменко А.О., розглянувши матеріали

за позовом: Кооперативу «Наш дім» (69123, м. Запоріжжя, бульвар Будівельників, буд. 23);

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» (65039, м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-а) в особі відділення № 310 АТ «Імексбанк» (69032, м. Запоріжжя, проспект Металургів, буд. 19);

про стягнення 39381,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Кооперативом «Наш дім» заявлено позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі відділення № 310 АТ «Імексбанк» про стягнення грошових коштів в розмірі 39381,55 грн. за договором банківського рахунку № 25 від 10.08.2011 р.

Розглянувши зазначену позовну заяву господарський суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплати за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місті їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Згідно зі статтею 1 вказаного Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат. За статтею 2 вказаного Закону платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя‚ від 14 травня 1981 року № R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Таким чином, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 80-VIII від 28.12.2014 р. на 2015 рік встановлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн.; з 1 грудня - 1378 грн.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат та за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлено ставку судового збору в 1 розмірі мінімальної заробітної плати.

В позовній заяві Кооператив «Наш дім» зазначає, що на підставі п/п 7 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору як споживач банківських послуг, оскільки зазначений позов безпосередньо пов'язаний з порушенням його законних прав та інтересів.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються в тому числі державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Даний спір є господарським та стосується він невиконання умов договору банківського рахунку № 25 від 10.08.2011 р. Стороною договору банківського рахунку № 25 від 10.08.2011 р. є юридична особа - Кооператив «Наш дім» в особі голови правління Міронічевої Людмили Василівни, а не будь-які інші особи.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Отже, Кооператив «Наш дім», як юридична особа, також не підпадає під поняття «споживач» в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», тому не може бути звільнена від сплати судового збору, як споживач - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

З огляду на викладене, п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

До позовної заяви Кооперативу «Наш дім» не додано жодного доказу про сплату судового збору.

Таким чином, позивачем не дотримано вимоги Закону України «Про судовий збір» щодо сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Пунктом 3.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

На підставі викладеного позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному звертанню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути Кооперативу «Наш дім» без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 22 аркушах, в тому числі оригінали документів: фіскальні чеки від 24.03.2015 р. на 2 арк., описи вкладення від 24.03.2015 р. на 2 арк.

Суддя А.О. Науменко