КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. Справа№ 910/1684/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - не з'явився;

Від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно - будівельне підприємство "Азовінтекс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2015р.

у справі №910/1684/15-г (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно - будівельне підприємство "Азовінтекс"

до Приватного акціонерного товариства "Лікувально - оздоровчий комплекс "Айвазовське"

про стягнення 80 381 218, 80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду містам Києва від 17.02.2015р. у справі №910/1684/15-г в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно - будівельне підприємство "Азовінтекс" про забезпечення позову відмовлено повністю.

Ухвала місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що обраний позивачем спосіб забезпечення не співвідноситься з предметом позову, а тому заходи про накладення арешту на все нерухоме майно не спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2015р. та прийняти нове рішення, яким забезпечити позовні вимоги позивача наклавши арешт на все нерухоме майно відповідача.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що своїх зобов'язань за укладеним між позивачем та відповідачем договором на виконання будівельно-монтажних робіт відповідач не виконав, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовними вимогами про стягнення заборгованості та клопотанням про забезпечення вимог.

Скаржник зазначає й про те, що у жовтні 2014 р. позивач звернувся до відповідача з пропозицією щодо забезпечення боргових зобов'язань, однак листом №862 від 17 грудня 2014р. отримав від відповідача відповідь про неможливість такого забезпечення у зв'язку з намірами отримання відповідачем кредитних ресурсів та позик. При цьому відповідач не має наміру використати хоча б частину отриманих кредитних та позикових коштів на покриття боргу, а має намір направити їх на розвиток господарської діяльності, тобто має намір використати кошти не для здійснення розрахунків з позивачем.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2015р. розгляд апеляційної скарги призначено на 31.03.2015р.

В судове засідання апеляційного господарського суду не з»явились представники сторін.

30.03.2015р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судова колегія розглянувши клопотання в його задоволенні відмовляє, оскільки до клопотання не надано обгрунтовуючих доказів.

Щодо нез'явлення в судове засідання представника відповідача, то слід зазначити про те, що відповідач про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить список згрупованих поштових відправлень від 24.03.2015р.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи а також обмеженість процесуальними строками щодо розгляду апеляційних скарг на ухвали місцевого господарського суду , судова колегія ухвалила розгляду справи у відсутності представників сторін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи судова колегія встановила.

Предметом позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" є вимоги до Приватного акціонерного товариства "Лікувально-оздоровчий комплекс "Айвазовське" про стягнення 80 381 218,80 грн. боргу, який виник внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору підряду № 522/2012-22 від 04.01.2012.

Позивачем в позовній заяві заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно Приватного акціонерного товариства "Лікувально-оздоровчий комплекс "Айвазовське".

Отже, предметом позовних вимог, як вбачається з наведеного є матеріально-правова вимога про стягнення грошових коштів, а забезпечить позов позивач просить шляхом накладення арешту на все нерухоме майно Приватного акціонерного товариства "Лікувально-оздоровчий комплекс "Айвазовське".

Судова колегія вважає, що не спростовують висновків суду доводи апеляційної скарги про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно відповідача, а отже ухвала місцевого господарського суду не підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України визначено заходи забезпечення позову, зокрема позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до ч. 3 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з ч. 3 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, як вірно зазначає місцевий господарський суд, обраний позивачем спосіб забезпечення позову (накладення арешту та нерухоме майно) не співвідноситься з предметом позову (матеріально правова вимога про стягнення грошових коштів), а отже відсутній конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому заходи про накладення арешту на все нерухоме майно не спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-103,105-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно - будівельне підприємство "Азовінтекс" залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2015р. у справі №910/1684/15-г залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1684/15-г.

Повний текст постанови складено та підписано 01.04.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло