РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015Справа №910/3540/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київгаз»

до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Криштоф Р.С.

від відповідача: Клюсова Т.М., Кропко А.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство «Київгаз» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі-відповідач або Комітет) про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.12.2014 р. № 120/01-р/к у справі 101-01/08.14.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Комітету є необґрунтованим, незаконним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2015 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 12.03.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У судовому засіданні 12.03.2015 р. представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки матеріалами справи доведено, а позивачем не спростовано, що дії останнього, які полягають у встановленні необґрунтовано завищеної вартості послуг з видачі технічних умов на газопостачання об'єктів споживачів у разі скорочення терміну виконання робіт на 50% та 80% шляхом застосування коефіцієнтів 1,5 та 2,0 до затвердженої вартості робіт 1 924, 33 грн. і 548, 5 грн., є порушенням, передбаченим п. 2 ст. 50 та п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з видачі технічних умов на газопостачання об'єктів споживачів при нестандартному приєднанні об'єктів споживачів до газових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) товариства, розташованих на території м. Києва, шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Судом оголошувалась перерва до 02.04.2015 р.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав письмові пояснення, в яких зазначає, що під час замовлення послуг по видачі технічних умов, замовник має право вибору ціни, яка встановлена для послуг у звичайні строки (встановлені законом), а також для послуг у скорочені строки.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.04.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2014 р. Київським міським територіальним відділенням Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 120/01-р/к у справі № 101-01/08.14, яким визнано, що Публічне акціонерне товариство «Київгаз» за результатами діяльності протягом ІІ півріччя 2013 - І кварталу 2014 років займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з видачі технічних умов на газопостачання об'єктів споживачів при нестандартному приєднанні об'єктів споживачів до газових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) товариства, розташованих на території м. Києва в межах розташування газових мереж, з часткою 100 %, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента.

Пунктом 2 рішення, визнано дії Публічного акціонерного товариства «Київгаз», що полягають у встановленні необґрунтовано завищеної вартості послуг з технічних умов на газопостачання об'єктів споживачів у разі скорочення терміну виконання робіт на 50 % та 80 % шляхом застосування коефіцієнтів 1,5 та 2,0 до затвердженої вартості робіт 1 924, 33 грн. і 548, 5 грн., є порушенням, передбаченим п. 2 ст. 50 та п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з видачі технічних умов на газопостачання об'єктів споживачів при нестандартному приєднання об'єктів споживачів до газових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користування, оперативному управлінні тощо) товариства, розташованих на території м. Києва, шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

За вказане вище порушення відповідачем накладено штраф на позивача у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень.

Публічне акціонерне товариство «Київгаз» у позовній заяві зазначає, що спірне рішення прийнято з неповним з'ясуванням обставин, оскільки висновки в акті не відповідають обставинам справи, при цьому немає жодного нормативного документа, який би встановлював вартість послуг з видачі технічних умов.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», для розгляду окремих справ про порушення антимонопольного законодавства та інших питань, віднесених до повноважень Комітету, утворюються постійнодіючі та тимчасові адміністративні колегії, які формуються з державних уповноважених та голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України в складі не менше трьох осіб.

Згідно ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

- визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

-зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю;

- визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

- примусовий поділ суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

- накладення штрафу;

- блокування цінних паперів;

- усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом'якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб'єктів господарювання на конкуренцію;

- скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно зі статтею 19 цього Закону;

- оприлюднення відповідачем за власні кошти офіційної інформації Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення стосовно рішення, прийнятого у справі про порушення, в тому числі опублікування рішень у повному обсязі (за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), у строк і спосіб, визначені цим рішенням або законодавством;

- закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 11 ст.7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Згідно п. 15.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002 N 49-р. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку.

Так, рішенням Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України № 120/01-р/к від 04.12.2014 р. у справі № 101-01/08.14 було встановлено, що становище ПАТ «Київгаз» на ринку надання послуги з видачі технічних умов газопостачання об'єктів споживачів при нестандартному приєднанні об'єктів споживачів до газових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) товариства, розташованих на території м. Києва в межах розташованих газових мереж, визначалось відповідно до Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 01.04.2002 № 317/6605 з урахуванням особливостей, визначених п. 2.2 цієї Методики.

За результатами аналізу, проведеного відповідачем згідно Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, було встановлено, що оскільки ПАТ "Київгаз" у період ІІ півріччя 2013 - І квартал 2014 років було єдиною організацією, яка надавала послуги з видачі технічних умов при нестандартному приєднанні об'єктів споживачів до газових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) товариства, розташованих на території м. Києва, то у споживачів послуг з видачі технічних умов на проектування газопостачання їх об'єктів при нестандартному приєднанні до газових мереж відсутня альтернатива в їх отриманні.

Тож, відповідно до ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» ПАТ "Київгаз" за результатами діяльності протягом ІІ півріччя 2013 - І квартал 2014 років займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з видачі технічних умов на газопостачання об'єктів споживачів при нестандартному приєднанні об'єктів споживачів до газових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) товариства, розташованих на території м. Києва в межах розташування газових мереж, з часткою 100 %, оскільки на цьому ринку у нього не має жодного конкурента.

Разом з тим, з урахуванням положень п. 15.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», суд не в праві перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, зокрема визначення меж певних товарних ринків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правильно у відповідності із затвердженою методикою визначено монопольне становище позивача на ринку послуг з видачі технічних умов на газопостачання об'єктів споживачів при нестандартному приєднанні об'єктів споживачів до газових мереж, які знаходяться на балансі у володінні, користуванні, оперативному управлінні позивача, розташованих на території м. Києва.

Водночас, за змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції", суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Позивач суду не надав жодних доказів на підтвердження того, що він зазнає значної конкуренції на ринку послуг з видачі технічних умов на газопостачання об'єктів споживачів при нестандартному приєднанні об'єктів споживачів до газових мереж, які знаходяться на балансі у володінні, користуванні, оперативному управлінні позивача, розташованих на території м. Києва.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» встановлено, що для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Слід зазначити, що відповідно до статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", фізична чи юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває в її власності або користуванні, має право на одержання технічних умов згідно із поданою нею заявою.

Технічні умови надаються протягом 15 робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви та протягом 30 робочих днів у разі необхідності їх узгодження з власником (користувачем) магістральних інженерних мереж.

Так, рішенням правління ПАТ "Київгаз" від 19.09.2011 р. № 9 ухвалено та головою правління ПАТ "Київгаз" затверджено вартість виконання робіт з видачі технічних умов у м. Києві на газифікацію промислових та комунально-побутових об'єктів; багатоквартирних, індивідуальних житлових будинків, квартир, які будуються або реконструюються; садових будинків у розмірі 1 924, 22 грн. (з ПДВ) та на газифікацію існуючих індивідуальних житлових будинків та квартир, які не реконструюються у розмірі 548, 50 грн. (з ПДВ) (додаток 2).

У зазначеному рішенні правління ПАТ "Київгаз" передбачено, що у разі скорочення терміну виконання робіт з видачі технічних умов на прохання замовника застосовується коефіцієнт до вартості робіт при скороченні на 50% - 1,5 та при скороченні на 80% - 2,0.

Тобто, при передбаченому Порядком доступу до єдиної газотранспортної системи України, затвердженого постановою НКРЕ від 19.04.2012 р. № 420 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07.05.2012 р. за № 721/21034, строку надання замовнику технічних умов на зовнішнє та внутрішнє газопостачання об'єкта замовника протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви, технічні умови на газифікацію у разі скорочення терміну виконання робіт повинні бути видані замовнику відповідно протягом семи днів (на 50%) та трьох днів (на 80%).

Так, наприклад, згідно із заявою гр. Міхієнко Г.О. про видачу технічних умов (без прохання про скорочення терміну виконання робіт) (реєстрація Товариством від 11.11.2013 № 40331) зареєстровано технічні умови на проектування газопостачання від 15.11.2013 № 40331, акт виконання робіт (надання послуг) з термінового виготовлення технічних умов (БТУ) 3 дні від 31.12.2013 № 40331 на суму 1 097,00 грн. із зазначенням на зворотному боці акта дати отримання 15.11.2013 гр. Братиця O.A. Тобто, технічні умови видані на п'ятий робочий день з дня подачі заяви.

Згідно із заявою Приватного акціонерного товариства "Нест-Ханнер" про видачу технічних умов (без прохання про скорочення терміну виконання робіт) від 30.07.2013 № 30/07-1 (реєстрація Товариством від 31.07.2013 № 25871) зареєстровано технічні умови на проектування газопостачання від 05.08.2013 № 25871, акт виконання робіт (надання послуг) з термінового виготовлення технічних умов (БТУ) 3 дні від 30.08.2013 № 25871 на суму 3 848,44 грн. із зазначенням на зворотному боці акта дати отримання 06.08.2013 гр. Ляховенко О.В. Тобто, технічні умови видані на п'ятий робочий день з дня подачі заяви.

Отже, позивач, виконуючи роботи з видачі технічних умов на газифікацію об'єктів споживачів у строк від 5 до 14 робочих днів з дня подачі заяви, отримував необґрунтовано завищену плату споживачами виконання цих робіт, які виконувалися в межах передбаченого законодавством строку.

Водночас, позивачем роботи з видачі технічних умов на газифікацію об'єктів споживачів виконувалися у ті ж строки і за звичайних умов оплати (без застосування коефіцієнтів 1,5 та 2,0 до затвердженої вартості робіт).

Наприклад, згідно із заявою гр. Островської В.Г. про видачу технічних умов (реєстрація Товариством від 15.07.2013 № 23941) зареєстровано технічні умови на проектування газопостачання від 16.07.2013 № 23941, акт виконання робіт (надання послуг) з виготовлення технічних умов БТУ від 31.07.2013 № 23941 на суму 1 924, 22 грн. із зазначенням на зворотному боці акта дати отримання 17.07.2013 гр. Яремич А.Я. Тобто, технічні умови видані на третій робочий день з дня подачі заяви.

Відповідно до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Європа" про видачу технічних умов (реєстрація Товариством від 17.07.2013 № 24357) зареєстровано технічні умови на проектування газопостачання від 18.07.2013 № 24357, акт виконання робіт (надання послуг) з виготовлення технічних умов БТУ від 31.07.2013 № 24357 на суму 1 924, 22 грн. із зазначенням на зворотному боці акта дати отримання 19.07.2013 гр. Сєровим М.О. Тобто, технічні умови видані на третій робочий день з дня подачі заяви.

Пунктом 3.8.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.01.2010 р. № 12 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15.01.2010 р. за № 29/1732) передбачено, що ліцензіат має право отримувати додатковий прибуток шляхом виконання додаткових робіт, що пов'язані з провадженням господарської діяльності з розподілу газу, але не враховані в тарифі.

Плата за виконання додаткових робіт установлюється ліцензіатом таким чином, щоб забезпечити відшкодування його виправданих витрат та отримання обґрунтованого прибутку при здійсненні цих робіт.

За таких обставин, встановлення ПАТ "Київгаз" завищеної вартості робіт з видачі технічних умов на газифікацію об'єктів споживачів у разі скорочення терміну виконання робіт на 50 % та 80 % із застосування коефіцієнтів 1,5 та 2,0 до затвердженої вартості робіт 1 924, 33 грн. і 548, 5 грн. є економічно необґрунтованим, шляхом механічного завищення вартості зазначених робіт при тих же затверджених місцевих нормах часу на виконання робіт, що суперечить положенням пункту 3.8.1 Ліцензійних умов, оскільки у даному випадку розмір оплати отриманих споживачами послуг не відповідає фактичним витратам позивача.

При цьому, застосування позивачем коефіцієнтів до вартості робіт при скороченні на 50% - 1,5 та при скороченні на 80% - 2,0 терміну виконання робіт з видачі технічних умов на газопостачання об'єктів при розрахунках зі споживачами за надані роботи не відповідає фактичним витратам часу на виконання послуг та у більшості випадків є безпідставним.

Відповідно до п. 10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», закон не покладає на Антимонопольний комітет України та його органи здійснення контролю за ціноутворенням у сфері застосування вільних цін і тарифів. Водночас за пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлення, зокрема, таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, кваліфікується як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку. Отже, господарським судам у вирішенні спорів слід мати на увазі, що зазначені органи можуть здійснювати контроль за дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції і у встановленні та застосуванні вільних цін і тарифів.

Тому відповідач у спірному рішенні обґрунтовано дійшов висновку, що дії Публічного акціонерного товариства «Київгаз», що полягають у встановленні необґрунтовано завищеної вартості послуг з технічних умов на газопостачання об'єктів споживачів у разі скорочення терміну виконання робіт на 50 % та 80 % шляхом застосування коефіцієнтів 1, 5 та 2,0 до затвердженої вартості робіт 1 924, 33 грн. і 548, 5 грн., є порушенням, передбаченим п. 2 ст. 50 та п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з видачі технічних умов на газопостачання об'єктів споживачів при нестандартному приєднанні об'єктів споживачів до газових мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) товариства, розташованих на території м. Києва, шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Отже, суд приходить до висновку, що рішення Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України №120/01-р/к від 04.12.2014 р. прийнято у межах визначеним законом повноважень та за результатами повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи №101-01/08.14.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 07.04.2015 р.

Суддя Бондарчук В.В.