КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа№ 910/22799/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Глотов С.О. - представник за дов. №155/1/03-28/5 від 06.01.2015 року;

від відповідача: Гибало О.В. - представник за дов. №12-23 від 21.01.2015 року;

третя особа 1: не з'явився;

третя особа 2: Шумінська Ю.Ю. - представник за дов. №062/02/07-11626 від 29.12.2014 року,

розглянувши апеляційну скаргу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта"

на рішення Господарського суду м. Києва від 10.12.2014 року

у справі № 910/22799/14 (суддя Князьков В.В. )

позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація

Департамент комунальної власності міста Києва

про стягнення заборгованості 88 591,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (далі - відповідач), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - третя особа 1) та Департамент комунальної власності міста Києва (далі - третя особа 2) про стягнення заборгованості за оренду у розмірі 80204,02 грн, суми компенсації витрат за користування земельною ділянкою 1128,47 грн, пені в сумі 5659,32 грн та 3% річних в розмірі 1599,75 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" задоволено частково. Стягнуто з Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" заборгованість з орендної плати у розмірі 80204,02 грн, компенсацію витрат за користування земельною ділянкою у розмірі 1128,47 грн, пеню в сумі 504,42 грн., 3% річних в сумі 1599,75 грн, судовий збір у розмірі 1 814,31 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у справі №910/22799/14 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Крім того, скаржник зазначив, що зміни до договору, в частині балансоутримувача та реквізитів для оплати орендної плати внесені не були , а отже право на отримання орендної плати за договором оренди у позивача не виникло.

Крім того, на думку заявника, оскільки первинні документи, що підтверджують факт надання позивачем послуг з оренди та є підставою оплати орендної плати, орендарю не надавались, відсутні підстави для їх сплати.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 10.02.2015 року апеляційну скаргу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" було прийнято до провадження.

Представник третьої особи 1 у судове засідання 24.03.2015 року не з'явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням №12876819.

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, третя особа 1 не скористалася належними йому процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 24.03.2015 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника третьої особи за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 08.08.2012 року між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією (Орендодавець), УДППЗ "Укрпошта" в особі Південного поштамту Київської міської дирекції УДППЗ "Укрпошта" (Орендар) та Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації (Балансоутримувач) було укладено договір № 148 СРДА оренди нежитлового приміщення загальною площею 95,7 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Монтажників,44 у м. Києві (далі - Договір).

08.07.2013 року між сторонами було підписано додаткову угоду про внесення змін до договору оренди від 08.08.2012 року № 148 СРДА, якою встановлено строк дії Договору до 30.09.2015 року

Відповідно до п. 3.1 договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує балансоутримувачу орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі п.20 таблиця 2 п. 22 Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22 вересня 2011 року №34/6250, розрахунок якої оформляється додатком та є невід'ємною частиною договору (Додаток №3) та на дату підписання договору в цілому становить: 3076,70 грн. (три тисячі сімдесят шість) грн. 70 коп. на місяць (без ПДВ).

Додатком №3 до додаткової угоди від 08.07.2013 року до договору оренди №148СРДА від 08.08.2012 року сторони погодили, що розмір місячної орендної плати становить 4348,33 грн (без ПДВ).

Згідно п. 3.2 договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою. А також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, розрахунок якої оформляється додатком та є невід'ємною частиною договору (Додаток №4) та сплачується орендарем разом з орендною платою .

Відповідно до п. 3.5 договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок балансоутримувача, за яким закріплене майно на праві господарського відання - Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, яке знаходиться за адресою: 03186 м. Київ, вул.. Соціалістична, 6, п/р №7 в ПАТ АБ "Укргазбанк", МФО 320478, . Св. №100104808, ІПН 83, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати та інших платежів є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Згідно п. 3.6 договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до п. 6.2 договору за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Відповідно до п. 9.1. договору та додаткової угоди строк дії договору встановлений сторонами до 30.09.2015 року

Згідно п. 2 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" державну політику у сфері оренди здійснюють органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Відповідно до п. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй як безпосередньо так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно п. 5 ст. 60 Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Згідно ст. 29 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

09.08.2010 року Київська міська рада прийняла рішення № 7/4819 "Про питання організації управління районами в м. Києві" згідно з яким вирішено припинити дію районних у місті Києві рад та їх виконавчих органів - районних державних адміністрацій та прийняти у власність територіальної громади міста Києва нерухоме та рухоме майно, кошти, підприємств, установ, організацій та інше майно районних у місті Києві рад та їх органів.

Отже, з 09.08.2010 року спірні приміщення віднесені до комунальної власності територіальної громади міста Києва та уповноваженим органом розпоряджатись яким є Київська міська рада.

Відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна" об'єктом оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) (п. 1 ст. 4 Закону) орендодавцями є органи, уповноважені органами місцевого самоврядування, управляти нерухомим майном, яке перебуває у комунальній власності (ст. 5 Закону).

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29.07.2011 року №1339 "Про внесення змін та доповнень до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 року №1112 та від 12.05.2011 року №715" нежитлове приміщення загальною площею 95,7 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Монтажників,44 у м. Києві закріплено на праві господарського відання за КП "Київжитлоспецексплуатація" та передано на баланс по акту від 31.05.2013 року

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції до позивача з 31.05.2013 року перейшло право господарського відання на нежитлове приміщення загальною площею 95,7 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Монтажників,44.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в липні 2013 року отримав лист від КП "Київжитлоспецексплуатація" № 155/1/05-3780 від 18.07.2013 р. про те, що на підставі розпорядження КМДА від 29.07.2011 року № 1339 нежитлове приміщення загальною площею 95,7 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Монтажників,44 у м. Києві та перебувало в комунальній власності територіальної громади Солом'янського району м. Києва, по акту приймання-передачі форми 03-1 від 31.05.2013 року передано на баланс КП "Київжитлоспецексплуатація" та зазначено, що з питань продовження договору оренди відповідач має звернутися до Департаменту комунальної власності м. Києва, який станом на 18.07.2013 року є Орендодавцем вказаного майна.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, УДППЗ "Укрпошта" направило на адресу позивача лист від 31.07.2013 року № 24-04-48 з доданою нотаріально-посвідченою копією договору оренди від 08.08.2012 року №148СРДА зі змінами з метою переоформлення договірних відносин та зміни Балансоутримувача в Договорі, оскільки строк договору від 08.08.2012 року №148СРДА було продовжено до 30.09.2015 року.

Позивач звернувся до Департаменту комунальної власності м. Києва з листом від 24.10.2013 року № 24-04-75 та просив переоформити договірні відносини.

У відповідь на зазначення звернення відповідача, Департамент комунальної власності м. Києва (далі Департамент) підтвердив, що він є орендодавцем вказаного приміщення та повідомив УДППЗ "Укрпошта" про те, що з метою переоформлення договірних відносин, відповідачу слід подати пакет документів згідно наведеного в листі переліку (лист від 31.10.2013 року № 062/7/14-010511).

Відповідач в свою чергу на виконання листа Департаменту, направив на його адресу запитуваний пакет документів, в тому числі і проект Договору про внесення змін до Договору від 08.08.2012 року № 148 СРДА (листи від 07.11.2013 року № 24-04-77, від 19.11.2013 року № 24-04-86, від 03.12.2013 року № 24-04-91).

14.03.2014 року Департаментом було надано відповідь № 062/7/18-1767, про те що з метою оплати УДППЗ "Укрпошта" орендної плати на рахунок КП "Київжитлоспецексплуатація" необхідно внести зміни до Договору від 08.08.2012 року № 148СРДА в частині Балансоутримувача орендованого майна.

26.03.2014 року відповідач отримав від КП "Київжитлоспецексплуатація" лист від 21.03.2013 року № 155/1805-1114 про внесення змін та доповнень в частині зміни Балансоутримувача орендованого майна з КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації на КП "Київжитлоспецексплуатація".

До листа було додано проект додаткової угоди у двох примірниках. Згідно преамбули додаткової угоди орендодавцем залишалась Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація (надалі Солом'янська РДА), зміни до договору вносились лише в частині Балансоутримувача орендованого майна.

Позивач у своєму листі від 21.03.2013 року № 155/1805-1114 наголошував, що підписаний проект додаткової угоди слід підписати в Солом'янській РДА.

УДППЗ "Укрпошта" розглянуло і підписало проект додаткової угоди та передало його на погодження Солом'янській РДА, однак остання не погодила даний проект угоди та відмовилася його підписувати (лист від 30.04.2014 року № 108-4421/01).

28.04.2014 року Позивач направив на адресу Відповідача проект договору оренди нежитлових приміщень загальною площею 95,7 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Монтажників,44 у м. Києві.

Відповідач підписав проект договору та листом від 15.05.2014 року № 24-04-32 направив його для подальшого погодження в Департаменті.

10.06.2014 року Департамент направив на адресу Солом'янської РДА лист № 062/7/18-4686 з проханням повторно внести зміни до договору оренди в частині Балансоутримувача орендованого майна.

19.09.2014 року відповідач отримав вимогу від 16.09.2014 року № 155/1/03-3691 від позивача про оплату заборгованості по орендній платі за період з 31.05.2013 року по 31.08.2014 рік

16.10.2014 року відповідач направив на адресу позивача відповідь на претензію від 16.09.2014 року №155/1/03-3692 в якій повідомив, що УДППЗ "Укрпошта" не має підстав для оплати заборгованості, оскільки зміни до Договору, в частині Балансоутримувача та реквізитів для оплати орендної плати, сторонами внесені не були. Первинні документи, що підтверджують факт надання КП "Київжитлоспецексплуатація" послуг з оренди УДППЗ "Укрпошта" та є підставою оплати орендної плати, Орендарю не надавались (рахунки, акти приймання-передачі послуг, податкові накладні).

Пори цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає я к належне твердження скаржника, що оскільки первинні документи, що підтверджують факт надання послуг з оренди не надавались, зміни до договору, в частині балансоутримувача та реквізитів для оплати орендної плати внесені не були,а отже права на отримання орендної плати у позивача не виникло, з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна" об'єктом оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) (п. 1 ст. 4 Закону) орендодавцями є органи, уповноважені органами місцевого самоврядування, управляти нерухомим майном, яке перебуває у комунальній власності (ст. 5 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 133 Господарського кодексу України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Норми ч. З ст. 133 Господарського кодексу України гарантують рівний захист майнових прав усіх суб'єктів господарювання.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України встановлено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Відповідно до статті 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Таким чином, стаття 770 Цивільного кодексу України встановлює правило, що перехід права власності на річ, передану у найм, не є підставою для зміни або припинення договору найму. Новий власник речі автоматично набуває прав та обов'язків наймодавця за договором найму та повинен їх виконувати до закінчення строку дії договору або до моменту його припинення з будь-яких інших підстав. Тобто в результаті переходу права власності на найману річ має місце заміна наймодавця в договорі найму.

Оскільки Цивільний кодекс не визначає переліку юридичних фактів, які тягнуть за собою зміну власника речі в розумінні цієї статті, можна говорити про перехід права власності на річ за будь-яких законних підстав: правонаступництво, спадкування речі після смерті наймодавця, продаж, дарування наймодавцем речі, перехід права власності на річ, яка була предметом іпотеки тощо (аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 19.12.2006 року, справа N 22/114-06-2526 та від 26.10.2011 року справа №5020-10/068).

Отже, з урахуванням приписів статті 770 Цивільного кодексу України, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що листування сторін щодо підписання додаткової угоди до договору оренди в частині внесення змін щодо орендодавця та балансоутримувача, саме по собі є нікчемним в силу положень закону.

Наймодавець, який передав право власності на річ, або покупець (новий наймодавець) мають попередити наймача про заміну сторони у договорі найму. В разі нездійснення такого попередження виконання наймачем своїх обов'язків на користь первісного наймодавця буде вважатися належним виконанням ним договору найму.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, то виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ч. 2 ст. 517 Цивільного кодексу України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Тобто за наявності повідомлення про заміну кредитора без надання належних доказів про правомірність такої заміни, боржник має право не виконувати свого обов'язку до надання боржникові відповідних доказів.

Проте, як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, листування позивача та орендаря починаючи з липня 2013 року щодо підписання додаткової угоди до договору оренди, є підтвердженням обізнаності орендаря про зміну власника майна, а отже є доказом того, що відповідач обізнаний про обов'язок виконання договірних зобов'язань саме на користь КП "Київжитлоспецексплуатація".

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що УДППЗ "Укрпошта" здійснила оплату орендної плати за червень 2013 року на розрахунковий рахунок Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської РДА (платіжне доручення №1162 від 16.07.2014 року на суму 5256,55 грн.), однак останнє не повернуло орендної плати, разом з тим, первинних платіжних документів УДППЗ "Укрпошта" не надало.

Однак, оплата орендарем у липні 2014 року орендних платежів Комунальному підприємству "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом'янської РДА не відповідає положенням ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 517 Цивільного кодексу України та ст. 770 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з орендаря орендних платежів за травень 2013 по серпень 2014 року у розмірі 80204,02 грн. та відшкодування компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у розмірі 1128,47 грн.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача пені, нарахованої на суму орендних платежів за період з 01.04.2014 по 31.08.2014 рік у розмірі 5659,32 грн, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За змістом ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2 договору за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, для всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування штрафних санкцій, річних тощо, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно (аналогічна правова позиція викладена в ч. 1 п. 18 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11.04.2005 № 01-8/344 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені в доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році).

Київський апеляційний господарський суд, перевіривши суму пені зазначає, що пеня за прострочення оплати орендних платежів за договором, розрахована позивачем за період з 01.04.2014 року по 31.08.2014 рік на всю суму боргу, а не за кожним актом окремо. Здійснивши розрахунок пені, остання підлягає стягненню в сумі 5044,17 грн.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Враховуючи матеріальне становище відповідача, який є державним підприємством та враховуючи намагання сторін узгодити умови додаткової угоди до договору, керуючись ст. 233 Господарського кодексу України суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо зменшення розміру пені до 10%, а саме у розмірі 504,42 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд здійснивши розрахунок 3% річних, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1599,75 грн 3% річних.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у справі №910/22799/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" - задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у справі №910/22799/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/22799/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк