ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.03.2015 р. Справа№ 914/4593/14

За позовом: Командування сухопутних військ Збройних Сил України, м. Київ; Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, м. Львів
до відповідача: Мисливсько-рибальського господарства «МАЙДАН», с. Верещиця Яворівського району Львівської області
третя особа 1: Яворівська Квартирно-експлуатаційна частина району, м. Яворів Яворівського району Львівської області
третя особа 2: Військова частина НОМЕР_1 , с. Старичі Яворівського району Львівської області
про: розірвання договору про співробітництво від 29.07.2014 року
Суддя Кидисюк Р.А.
Секретар Никитюк І.С.
Представники сторін:
від позивача 1,2: Куцак В.П. (довіреність № 116/12/814 від 21.01.2015 року та довіреність № 2080/1 від 21.07.2014 року)
від відповідача: не з`явився
від третьої особи1: Прийма І.С. (довіреність №187 від 27.01.2015 р.)
від третьої особи2: Перепельчук С.І. (довіреність № 82 від 19.01.2015 року); Процюк Н.А. (довіреність № 77 від 16.01.2015 року)
Представникам сторін та третіх осіб роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. У судовому засіданні 10.03.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суть спору: Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Командування сухопутних військ Збройних Сил України та Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до Мисливсько-рибальського господарства «МАЙДАН» за участю третьої особи 1: Яворівської Квартирно-експлуатаційної частини району та третьої особи 2: Військової частини НОМЕР_1 про розірвання договору про співробітництво від 29.07.2014 року.
Ухвалою суду від 30.12.2014 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 20.01.2015 року. Рух справи викладено в попередніх ухвалах суду.
Представник позивачів1,2 в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити.
Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив. 10.03.2015 р. представником відповідача через канцелярію суду подано заяву вх.№9890/15 про долучення до матеріалів справи документів. Крім того, 17.02.2015 року представником відповідача через канцелярію суду подано відзив вх.№6554/15 на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.
Представник третьої особи1 в судове засідання з`явився, подав через канцелярію суду клопотання вх.№10105/15 від 10.03.2015 р. про долучення до матеріалів справи доказів.
Представники третьої особи 2 в судове засідання з`явилися, надали усні пояснення по суті спору.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об`єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
29.07.2010 р. між Командуванням Сухопутних військ Збройних Сил України (Командування Сухопутних військ) та Мисливсько-рибальським господарством «МАЙДАН» (МРГ) укладено Договір про співробітництво в галузі організації та розвитку мисливського та стрілецького спорту, спортивного рибальства, туризму, ведення мисливського та рибальського господарства (Договір).
Відповідно до п.1.1. Договору предметом договору є співробітництво Сторін в галузі організації та розвитку мисливського та стрілецько-стендового спорту, спортивного рибальства, туризму, ведення мисливського та рибальського господарства на території Яворівського полігону.
Як зазначив позивач у позовній заяві, на даний час внаслідок істотної зміни обставин не існує предмету договору території Яворівського полігону, а є земельна ділянка, яка перебуває у безстроковому і безоплатному користуванні Яворівської КЕЧ району Міністерства оборони України на підставі Державного акту серія Б № 040634 від 1980 року, виданого виконавчим комітетом Яворівської районної ради народних депутатів.
Позивачем до матеріалів справи долучено Довідку №344 від 18.02.2014 р. Яворівської КЕЧ району про те, що згідно Державного акту на право користування землею серія Б № 040634 від 1980 року згоди мисливсько-рибальському господарству «МАЙДАН» та Товариству військових мисливців і рибалок Західного регіону України на користування мисливськими угіддями на території даної земельної ділянки Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною району не надавалось.
На даній ділянці розташована та здійснює свою діяльність військова частина НОМЕР_1 , видом діяльності якої відповідно до Довідки № 68/12 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) є діяльність у сфері оборони (0.84.22), а діяльність у сфері мисливства, рибальства та стрілецького спорту не передбачено, що виключає можливість співпраці з МРГ «МАЙДАН» щодо ведення мисливсько-рибальського господарства.
Будь-які зміни до Договору сторонами не вносилися, додаткові угоди не укладалися.
На думку позивача, вищенаведена істотна зміна обставин, а саме відсутність предмету договору (території Яворівського полігону, яка є територією військової частини НОМЕР_1 ), є відповідно до ст.652 ЦК України підставою для розірвання договору.
Командування Сухопутних військ листом від 25.01.2014 р. (вих.№116/7/2/736) та Академія сухопутних військ за дорученням Командування сухопутних військ листом від 07.03.2014 р. (вих.№705) пропонували МРГ «МАЙДАН» розірвати договір від 29.07.2010 р., проте ці пропозиції залишились без відповіді.
Відповідач проти задоволення позову заперечив, вказавши, що всупереч приписам ч. 2 ст. 652 ЦК України позивачем не наведено жодної із чотирьох підстав, одночасна наявність яких вимагається законодавцем для можливості розірвання договору у зв`язку із істотною зміною обставин його укладення.
Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення повністю з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.
Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.
Згідно з ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Господарські зобов`язання сторін виникли на підставі Договору про співробітництво в галузі організації та розвитку мисливського та стрілецького спорту, спортивного рибальства, туризму, ведення мисливського та рибальського господарства від 29.07.2010 р.
Пунктом 3.1. Договору визначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2015 р.
Згідно з п.3.2. Договору дія цього договору вважається продовженою на той самий термін і на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону про бажання розірвати договір за один місяць до закінчення терміну його дії.
З матеріалів справи вбачається, що Командування Сухопутних військ листом від 25.01.2014 р. (вих.№116/7/2/736) та Академія сухопутних військ за дорученням Командування сухопутних військ листом від 07.03.2014 р. (вих.№705) пропонували МРГ «МАЙДАН» розірвати договір від 29.07.2010 р.
Як на підставу для розірвання Договору позивач посилається на положення ст. 652 ЦК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Відповідач проти задоволення позову заперечив, вказавши, що всупереч приписам ч.2 ст. 652 ЦК України позивачем не наведено жодної із чотирьох підстав, одночасна наявність яких вимагається законодавцем для можливості розірвання договору у зв`язку із істотною зміною обставин його укладення.
У свою чергу позивач у позовній заяві зазначив, що внаслідок істотної зміни обставин не існує предмету договору території Яворівського полігону, а є земельна ділянка, яка перебуває у безстроковому і безоплатному користуванні Яворівської КЕЧ району Міністерства оборони України на підставі Державного акту серія Б № 040634 від 1980 року, виданого виконавчим комітетом Яворівської районної ради народних депутатів.
Застосовуючи норму ч. 2 ст. 652 ЦК України, суд дійшов висновку, що має місце факт настання обставин здійснення підрозділами Збройних Сил України ряду організаційних, навчальних, забезпечувальних заходів, які сторони оспорюваного Договору в момент укладення свідомо допускали про їх ненастання з об`єктивних причин. Такі обставини (на час вирішення цього спору) суд визнає загальновідомими, а відтак у сторони відсутній обов`язок доводити факт настання таких обставин.
Відтак, комплекс заходів (обов`язків), які покладені на позивача оспорюваним Договором неможливо надати протилежній стороні в силу причин, які не залежали від волі позивача, а зумовлені загальною ситуацією в країні. Оцінюючи можливість порушення балансу майнових інтересів сторін, суд дійшов висновку, що договір не носить майнового характеру, а відтак правові наслідки в частині сатисфакції у майнових інтересах відсутні.
Проаналізувавши оспорюваний Договір у контексті припису п. 4 ч. 2 ст. 652 ЦК України, суд дійшов висновку, що таким не передбачено спеціальних положень, якими передбачалася б відповідальність між сторонами за настання фактичних обставин, які існують, але не передбачені Договором.
Таким чином, суд вважає доведеними обставини, які існують на сьогодні і до яких можна застосувати норму ч. 2 ст. 652 ЦК України, оскільки мають місце обставини, які виникли не з волі позивача, а крім усього ініціатор розірвання Договору навів аргументи, які не надають підстави йому уникнути майнових зобов`язань за Договором.
Позивачем також наведені приписи Наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції з організації представництва інтересів Міністерства оборони України під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійно-позовної роботи та виконання рішень судів» від 14.12.2007 р. № 686 як підставу порушення нормативних вимог через відсутність погодження з користувачем земельної ділянки при укладенні оспорюваного Договору. Разом з тим, суд зазначає, що такий аргумент не входить в коло обов`язкового доказування, оскільки за своїм змістом такий доказ є необхідним при обранні іншого способу судового захисту порушеного права, а як наслідок формулюванні позовної вимоги.
Задовольняючи позовну вимогу, суд констатує про розірвання оспорюваного Договору з моменту прийняття цього Рішення.
Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.
Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідача судові витрати в повному обсязі.
Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
В И Р І Ш И В:
1. Позов задоволити повністю.
2. Розірвати Договір про співробітництво в галузі організації та розвитку мисливського та стрілецького спорту, спортивного рибальства, туризму, ведення мисливського та рибальського господарства від 29.07.2014 року, укладений між Командуванням Сухопутних військ Збройних Сил України та Мисливсько-рибальським господарством «Майдан».
3. Стягнути з Мисливсько-рибальського господарства «МАЙДАН» (81052, Львівська область, Яворівський район, с. Верещиця, вул. Майдан, 6, ) на користь Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (79012, м. Львів, вул. Героїв Майдану, 32; ) 1218,00 грн. судового збору.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.03.2015 р.

Суддя Кидисюк Р.А