ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2015 р. Справа № 908/4907/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Івакіна В.О.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Дудка М.О., ліквідатор - Дон В.О.,

відповідача - директор Вівчар І.С., Шостак А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 347 З/1-7) на рішення господарського суду Запорізької області від 17.12.14 у справі

за позовом Приватного підприємства "Протон", м. Бердянськ,

до Приватного підприємства "Будтехноком-Бердянськ", м. Бердянськ,

про стягнення 1 618 685,33 грн.

ВСТАНОВИЛА:

ПП "Протон" заявлено позов про стягнення з ПП "Будтехноком-Бердянськ" на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2012, ст.ст.611, 612, 625, 629, 655, 692 Цивільного кодексу України 1618685,33 грн., з яких 1088176,79 грн. - основний борг, 54826,22 грн. - 3% річних, 179549,17 грн. - сума втрат від інфляції та 296133,15 грн. пені.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.12.2014 року (суддя Ніколаєнко Р.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з приватного підприємства "Будтехноком-Бердянськ" на користь приватного підприємства "Протон" 1088176,79 грн. основного боргу, 54826,22 грн. - 3% річних, 179549,17 грн. втрат від інфляції. В іншій частині позову - у стягненні пені в сумі 296133,15 грн. - відмовлено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з урахуванням уточнень, просить вищенаведене рішення скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 54826,22 грн. та втрат від інфляції у розмірі 179549,17 грн. в іншій частині рішення залишити без змін.

Також заявник просить відстрочити до 03.05.2015 року виконання рішення господарського суду про стягнення суми основного боргу у сумі 1088176,79 та судових витрат, зважаючи на відсутність повноважень ліквідатора позивача ПП "Протон" Дон В.О. та наявність запланованих бюджетних асигнувань щодо погашення боргових зобов'язань перед відповідачем.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідача зазначає, що на його думку, на момент розгляду справи та постановляння оскаржуваного рішення ліквідатор позивача ПП "Протон" арбітражний керуючий Дон В.О. не мав повноважень, так як дія його свідоцтва була припинена, а саме свідоцтво анульовано, а відтак - ліквідатор зобов'язаний був припинити свою діяльність.

В судовому засіданні представники відповідача апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Представники позивача у відзиві та в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення. Крім того, наголошували на тому, що ліквідатор Дон В.О., як на час розгляду справи у місцевому господарському суді, так і на сьогодні має необхідні повноваження, та виконує обов'язки ліквідатора ПП "Протон".

На думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.12.2011 порушено провадження у справі № 16/5009/8176/11 про банкрутство приватного підприємства "Протон" - позивача у даній справі.

Постановою господарського суду Запорізької області від 11.01.2012 у справі № 16/5009/8176/11 боржника - ПП "Протон" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Дона Віктора Олександровича.

Згідно з положеннями ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника юридичної особи юридичної особи. Ліквідатор виконує повноваження щодо реалізації майна банкрута у встановленому цим Законом порядку для задоволення вимог кредиторів, щодо пред'явлення до третіх осіб вимог для повернення дебіторської заборгованості банкруту.

25.12.2012 відбувся аукціон з продажу майна банкрута - ПП "Протон" (протокол проведення аукціонних торгів з продажу майна банкрута № 3 від 25.12.2012), переможцем яких стало ПП "Будтехноком-Бердянськ" - відповідач у даній справі.

27.12.2012 між ПП "Протон" в особі ліквідатора Дона В.О. та ПП "Будтехноком-Бердянськ" було укладено договір б/н купівлі-продажу майна боржника (далі - Договір), згідно з яким позивач - продавець зобов'язався передати у власність відповідачу - покупцю майно на загальну суму 1209085,32 грн.

У відповідності до п.2.2 Договору передача майна від продавця до покупця здійснюється сторонами протягом 10 днів з моменту підписання Договору, на підставі акту приймання-передачі.

27.12.2012 сторонами складено та підписано акт приймання-передачі майна до Договору, що підтверджує факт передачі майна згідно з умовами Договору і проти цього відповідач не заперечує.

Згідно з протоколом проведення аукціонних торгів з продажу майна банкрута № 3 від 25.12.2012 переможець аукціону в термін не пізніш тридцяти календарних днів з дня затвердження протоколу днів має перерахувати на рахунок ПП "Протон" 1088176,79 грн. - суму вартості майна за винятком суми сплаченого гарантійного внеску в розмірі 120908,53 грн., що входить до ціни продажу.

Пунктом 2.1 Договору узгоджено, що покупець зобов'язаний протягом 45 календарних днів здійснити оплату вартості майна.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, п.п.1, 7 ст.193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи та поясненнями сторін підтверджується, що на виконання Договору позивач передав відповідачу майно на суму 1209085,32 грн.

Також підтверджується, що відповідач всупереч умовам Договору вартість отриманого майна не сплатив, внаслідок чого у нього утворилася прострочена заборгованість в розмірі 1088176,79 грн., що є вартістю майна за винятком суми сплаченого гарантійного внеску в розмірі 120908,53 грн., яка входить до ціни продажу.

Факт несплати за договором відповідач не заперечив, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є правомірними та обґрунтованими.

Згідно зі ст.625 Цивільного кодексу України за період прострочення з 11.02.2012 по 16.10.2014 на суму простроченої заборгованості позивачем відповідачу нараховано 3% річних, розмір яких склав 54826,22 грн., що є правомірним. Розрахунок 3% є вірним.

Крім того, суму боргу за той же період позивачем розраховано з врахуванням індексу інфляції. Сума втрат від інфляції за розрахунком позивача склала 179549,17 грн., що також є правомірним.

Таким чином, як вірно зазначив місцевий господарський суд, в частині стягнення з відповідача 1088176,79 грн. основного боргу, 54826,22 грн. - 3% річних та 179549,17 грн. втрат від інфляції позов підлягає задоволенню.

За період прострочення з 11.02.2012 по 16.10.2014 на підставі ст.611 Цивільного кодексу України позивач нарахував пеню в розмірі 296133,15 грн., виходячи з подвійної ставки НБУ у відповідні періоди, однак це не є правомірним.

Не заперечується, що за ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають певні правові наслідки, зокрема у вигляді сплати неустойки. Але ж згідно з положеннями цієї ж норми сплата неустойки має бути встановлена договором чи передбачена законом.

Крім того, Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Договором між сторонами відповідальність у вигляді сплати пені за прострочку оплати не передбачена, законодавством така відповідальність щодо договорів такого роду, як укладено сторонами, також не передбачена, що виключає підстави для стягнення нарахованої позивачем пені та задоволення позову в цій частині.

За вимогами щодо стягнення пені в сумі 296133,15 грн. в позові відмовляється.

Також, слід зазначити, що визнаючи позовні вимоги в частині стягнення основного боргу частково, відповідач зазначає, що позивач сам має борг перед відповідачем в розмірі 609194,70 грн. та вважає це підставою відмови в позові в цій сумі. На підтвердження відносин відповідач надав договори підряду, оренди, документи щодо їх виконання, угоди про погашення взаємних зобов'язань, акти звірок розрахунків тощо.

Також позивач зазначає про нереагування відповідача на пропозиції погасити частину заборгованості за договором шляхом повернення отриманого за Договором майна або шляхом відступлення відповідачу права вимоги на суму 1103041,00 грн., яка підтверджена рішенням господарського суду Запорізької області від 11.07.2014 у справі № 908/1584/14 та яку відповідач має до Бердянської райдержадміністрації.

На підтвердження звернень до позивача за компромісним вирішенням питання з погашення заборгованості за Договором позивач, між іншим, представив листи із зверненнями від 05.12.2014 № 129 та від 05.12.2014 № 130.

Як вірно зазначає місцевий господарський суд - договором між сторонами встановлений обов'язок покупця оплатити вартість товару у визначений строк і Договір не містить будь-якої альтернативи у здійсненні оплати.

У випадку невиконання чи неналежного виконання ПП "Протон" прийнятих на себе обов'язків за іншими правочинами, ПП "Будтехноком-Бердянськ" не позбавлено права захищати свої права у встановлений законом порядок та спосіб. Водночас такий випадок не є підставою для звільнення відповідача від виконання прийнятих на себе договірних обов'язків з оплати за Договором, на підставі якого заявлено вимоги у даному спорі.

Щодо нереагування на звернення з пропозиціями повернути майно, переуступити право вимоги в рахунок погашення заборгованості за Договором, то погодження і навіть розгляд пропозиції з будь-яким результатом є правом, але не обов'язком контрагента за договором і це також не є підставою для звільнення від оплати в порядку, визначеному Договором.

За приписами ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Окрім того, не можна залишити поза увагою й те, що, як встановлено, відповідач не заявив у визначеному Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" порядку свої грошові вимоги до ПП "Будтехноком-Бердянськ", якого було визнано банкрутом постановою господарського суду Запорізької області від 11.01.2012 у справі № 16/5009/8176/11.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність повноважень у ліквідатора ПП "Протон", колегія суддів зазначає, що такі доводи відповідача спростовуються матеріалами справи, зокрема, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.12.2014 року у справі № 808/9117/14. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази відсторонення арбітражного керуючого Дон В.О. від виконання його обов'язків в порядку статті 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За таких обставин, доводи апеляційної скарги відхиляються колегією суддів.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про відстрочення виконання рішення суду, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

За змістом статей 116 і 117 Господарського процесуального кодексу України видавати накази мають право виключно місцеві господарські суди після набрання судовим рішенням законної сили. Аналогічна правова позиція міститься і в пункті 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

Таким чином, питання про відстрочку виконання рішення вирішується господарським судом першої інстанції, а тому - клопотання відповідача задоволенню не підлягає, оскільки адресовано господарському суду апеляційної інстанції.

Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а тому - апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99,101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 17.12.2014 року залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 06.04.2015 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Івакіна В.О.