РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015Справа №924/1766/14

За позовомФізичної особи - підприємця Ільїна Сергія Сергійовича
доПублічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"
простягнення 533 469,76 грн. заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Самбір О.Є. - адвокат;
від відповідача:Канюк Я.Ю. - представник за довіреністю;

Обставини справи:

Фізична особа - підприємець Ільїн Сергій Сергійович (надалі - ФОП Ільїн С.С.) звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (надалі - ПАТ АБ "Укргазбанк") про 533 469,76 грн. заборгованості за договором суборенди нежитлового приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.03.2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір суборенди нежитлового приміщення №2 в порушення умов якого відповідач свого грошового зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 498 180,00 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 35 289,76 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 24.11.2014 р. порушено провадження по справі №924/1766/14 та призначено її до розгляду на 09.12.2014 р.

08.12.2014 р. представниками позивача та відповідача через загальний відділ суду були подані клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 09.12.2014 р. розгляд справи відкладено на 23.12.2014 р.

В судовому засіданні 23.12.2014 р. було оголошено перерву на 30.12.2014 р.

29.12.2014 р. представником відповідача через загальний відділ суду було подано письмові пояснення згідно змісту яких вказує на те, що Кам'янець - Подільська філія Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" припинила свою діяльність, а на її базі утворено відділення ВАТ "Укргазбанк" №82/22.

30.12.2014 р. представником позивача було подано заяву про заміну неналежного відповідача - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Кам'янець - Подільської філії Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на належного відповідача - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк".

Під час судового засідання 30.12.2014 р. судом було досліджено подану відповідачем заяву та встановлено відсутність підстав для заміни відповідача, а подану заяву розцінено, як заяву про уточнення відповідача по справі, яким є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк".

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 30.12.2014 р. матеріали справи №924/1766/14 передано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Відповідно до вимог ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України, за результатами автоматичного розподілу справа №924/1766/14 була передана на розгляд судді Підченку Ю.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.01.2015 р. суддею Підченком Ю.О. прийнято справу №924/1766/14 до свого провадження та призначено розгляд справи на 04.02.2015 р.

04.02.2015 р. представником відповідача через загальний відділ суду було подано відзив на позовну заяву згідно змісту якого відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні вказуючи на те, що станом на 06.09.2010 р. не існувало ні печатки ні самої Кам'янець - Подільської філії Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк". Крім того, відповідач зазначає, що у 2010 р. ВАТ АБ "Укргазбанк" було реорганізовано в ПАТ АБ "Укргазбанк", а тому 06.09.2010 р. акт приймання-передачі приміщення в суборенду не могло бути підписано з проставленням на ньому печатки від імені структурного підрозділу. Також, відповідач вказує на те, що 01.03.2010 р. згідно наказу №56-п від 26.02.2010 р. заступника директора Волинської регіональної дирекції - начальника Хмельницького обласного управління АБ "Укргазбанк" Хлібовського Валентина Станіславовича було звільнено із займаної посади.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.02.2015 р. у зв'язку із необхідністю дослідження доказів та витребування додаткових доказів по справі, розгляд справи відкладено на 11.03.2015 р.

20.02.2015 р. представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 11.03.2015 р. з'явився, надав оригінали договорів оренди, суборенди та акту приймання - передачі приміщення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 11.03.2015 р. з'явився, надав додаткові документи по справі, проти позовних вимог заперечив та просив в їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.03.2015 р. на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду спору до 27.03.2015 р. та відкладено розгляд справи на 25.03.2015 р.

В судове засідання 25.03.2015 р. представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 25.03.2015 р. з'явився, проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 25.03.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2008 р. між ФОП Ільїним С.С. (орендар) та ВАТ АБ "Укргазбанк" в особі директора Кам'янець - Подільської філії ВАТ АБ "Укргазбанк" Хібовського Валентина Станіславовича (суборендар) укладено Договір суборенди нежитлового приміщення №2 (надалі - "Договір").

Згідно п. 1.1 Договору орендар зобов'язується надати, а суборендар прийняти в строкове платне користування (суборенду) нежитлове приміщення, номера приміщень згідно технічного паспорту, виданого Старокостянтинівським БТІ від 1.1 до 1.7, загальною площею 87,4 кв.м. розташоване за адресою: м. Старокостянтинів, вул. Алея Хохтіф, 18, у відповідності до відомостей про майно викладених у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно №48 п. 1 від 29.01.2008 р. Право власності, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17580113 від 31.01.2008 р.

Об'єкт суборенди надається для організації в ньому відокремленого структурного підрозділу ВАТ АБ "Укргазбанк" (п. 1.2 Договору).

Пунктом 1.5 Договору визначено, що орендар користується об'єктом суборенди на підставі договору оренди б/н від 05.03.2008 р.

Відповідно до п. 2.1 Договору передача об'єкта суборенди здійснюється шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі, що свідчить про фактичну передачу його суборендареві у користування, що є невід'ємною частиною даного договору. Акт прийому-передачі підписується протягом 15-ти днів. У момент підписання акту прийому-передачі орендар передає суборендареві ключі від об'єкта суборенди. В акті прийому-передачі об'єкту суборенди вказується характеристика й технічний стан об'єкту суборенди (п. 2.2 Договору).

Згідно із п. 2.3 Договору по завершенню дії даного договору, орендар повертає об'єкт суборенди протягом 5-ти банківських днів. Передача суборендарем об'єкта суборенди орендарю оформляється актом прийому-передачі.

За користування об'єктом суборенди суборендар сплачує орендарю, орендну плату в розмірі й строки визначені даним договором (3.1 Договору).

Пунктом 3.2 Договору орендна плата містить в собі плату за користування об'єктом суборенди, плату за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт суборенди. Комунальні послуги сплачуються суборендарем.

Відповідно до п. 3.3 Договору зобов'язання суборендаря по сплаті орендної плати починається з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Сума орендної плати за один календарний місяць оренди об'єкту суборенди становить 25 у.о. (доларів США) за 1 кв.м. Індексація розміру орендної плати сторонами не проводиться (3.4 Договору).

Всі розрахунки за даним договором провадяться винятково в грошовій одиниці України - гривні, в перерахунку за курсом НБУ (п. 3.5 Договору).

У відповідності до п. 3.6 Договору починаючи з дати визначеної в п. 3.3 даного договору, суборендар проводить оплату за користування об'єктом суборенди за перший місяць, протягом 10 банківських днів. Всі наступні платежі провадяться до 10 числа поточного місяця, за який підлягає сплата орендної плати. Оплата орендної плати проводиться суборендарем безготівковим розрахунком шляхом перерахування орендної плати на поточний рахунок орендаря, який зазначений у п. 9 даного договору (п. 3.7 Договору).

Згідно п. 4.1.1 Договору орендар зобов'язаний передати суборендареві об'єкт суборенди, що відповідає умовам даного договору і його призначенні згідно п. 1.2 у строки встановлені в п. 2.2 даного договору.

Відповідно до п. 4.2.2 Договору суборендар зобов'язується вчасно й у повному обсязі сплачувати орендні платежі.

Пунктом 6.1 Договору визначено, що останній діє з 06.09.2010 р. до 06.03.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем на виконання умов Договору було передано, а відповідачем прийнято в орендне користування приміщення загальною площею 87,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Старокостянтинів, вул. Алея Хохтіф, 18.

Проте, як вказує позивач у своїй позовній заяві, відповідачем зобов'язання по внесенню орендних платежів належним чином не виконано у зв'язку із чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 498 180,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання по сплаті орендної плати.

Договір №2 від 14.03.2008 р. є договором суборенди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Матеріалами справи підтверджується передача приміщення в оренду, користування ним відповідачем, а також існування у відповідача заборгованості по сплаті орендних платежів за період з грудня 2011 р. по лютий 2013 р. у розмірі 498 180,00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту п. 3.6 Договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по сплаті орендних платежів на момент розгляду справи настав.

Відповідно до ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов'язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті орендної плати у розмірі 498 180,00 грн. на підставі Договору та настання строку виконання такого зобов'язання. В той же час, відповідачем не надано доказів на спростування наявності заборгованості чи доказів її погашення.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ПАТ АБ "Укргазбанк" обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

Стосовно тверджень відповідача викладених ним у відзиві на позовну заяву №117/3288/2015 від 02.02.2015 р. суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України (в редакції чинній на момент підписання договору) визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Аналогічні приписи містяться і в ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підпис сторони (сторін) на правочині підтверджує лише форму правочину, в якій його вчинено письмову, а відповідно, сам факт вчинення правочину юридичними особами підтверджується наявністю печатки на документі, вчиненому в письмовій формі.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України).

Суд дослідивши оригінал Договору суборенди нежитлового приміщення №2 від 14.03.2008 р. встановив, що його підписано директором Камянець-Подільської філії ВАТ АБ "Укргазбанк" Хібовським В.С., який діяв на підставі довіреності №2035 від 23.04.2007 р. та скріплений мокрою печаткою філії.

При цьому, судом встановлено, що спірний договір було укладено сторонами саме 14.03.2008 р. тобто до ліквідації Камянець-Подільської філії ВАТ АБ "Укргазбанк" та знищення печатки вказаної філії. Також, суд не приймає копію наказу №56-11 від 26.02.2010 р. як належний доказ на підтвердження звільнення Хібовського В.С. із займаної посади, оскільки він не містить ні підпису голови правління ні печатки ПАТ АБ "Укргазбанк".

Разом з тим, ухвалою господарського суду міста Києва від 11.03.2015 р. було зобов'язано відповідача надати суду для огляду в судовому засіданні оригінал наказу №56-11 від 26.02.2010 р. про звільнення Хібовського В.С. із займаної посади проте, відповідачем вимог суду виконано не було.

Відповідно до п. 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

При цьому, судом враховано, що доведення належними засобами доказування певних обставин по справі, Господарським процесуальним кодексом України покладається саме на особу, яка на ці обставини посилається (аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові №30/5009/2733/11 від 02.04.2012 р.).

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам на підставі чинного законодавства і не зв'язаний позицією сторін.

Частино 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, як мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Проте, відповідачем під час розгляду справи не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини вказані у відзиві на позовну заяву, як і не надано доказів визнання спірного Договору недійсним чи порушення провадження по справі про визнання його недійсним.

При цьому, Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 11.01.1999 р. (чинній на момент укладення спірного договору) затверджено Інструкцію "Про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів", якою визначено порядок видачі, продовження й припинення дії та анулювання дозволів на відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів.

Відповідно до 3.4.1. вказаної Інструкції відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб'єктів господарської діяльності.

Контроль за виготовленням, зберіганням та використанням печаток і штампів покладається на канцелярії та осіб, відповідальних за діловодство (у разі наявності таких).

При зміні керівника печатки і штампи передаються новопризначеному керівнику за актом.

Керівники підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб'єктів підприємницької діяльності, інших організаційних форм підприємництва, діяльність яких передбачена чинним законодавством України, у разі потреби можуть своїм наказом покласти відповідальність за зберігання і користування печатками і штампами на одного з безпосередньо підлеглих їм працівників.

Печатки і штампи повинні зберігатися в сейфах або металевих шафах.

Перевірка наявності печаток і штампів здійснюється щорічно комісією, призначеною наказом керівника організації. Про перевірки наявності печаток і штампів робляться відмітки в журналі обліку та видачі печаток і штампів після останнього запису. У разі порушення правил обліку, зберігання і використання печаток і штампів комісія проводить службове розслідування, результати якого оформлюються актом довільної форми та доводяться до відома керівника організації.

Проте, відповідачем жодних доказів порушення правил обліку, зберігання чи використання печатки Камянець-Подільської філії ВАТ АБ "Укргазбанк", доказів втрати чи викрадення зазначеної печатки, проведення службового розслідування за фактом її незаконного використання або своєчасне звернення у зв'язку з цим до правоохоронних органів не надано.

Крім того, будучи обізнаним про наявність даної справи та маючи сумнів щодо достовірності підпису та печатки на договорі та акті приймання-передачі відповідачем жодного разу з моменту порушення провадження по справі 924/1766/14 і до прийняття рішення по ній не ставилось питання щодо призначення судової експертизи.

За таких обставин, позовні вимоги ФОП Ільїна С.С. про стягнення з ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованості по сплаті орендної плати у розмірі 498 180,00 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 35 289,76 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Суд перевірив та погоджується із розміром нарахованих 3% річних, а тому вимога позивача про стягнення 3% річних у розмірі 35 289,76 грн. підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ФОП Ільїна С.С. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи - підприємця Ільїна Сергія Сергійовича задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ідентифікаційний код 23697280) на користь Фізичної особи - підприємця Ільїна Сергія Сергійовича (31100, Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Ессенська, 6, 240; ідентифікаційний номер ) заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі 498 180 (чотириста дев'яносто вісім тисяч сто вісімдесят) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 35 289 (тридцять п'ять тисяч двісті вісімдесят дев'ять) грн. 76 коп. та судовий збір у розмірі 10 669 (десять тисяч шістсот шістдесят дев'ять) грн. 40 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 30.03.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко