РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015Справа №910/29661/14-г

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Тишина Сергій Леонідович
про стягнення 14942,87 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивачаГрабова І.А. - представник
від відповідача Лабик Р.Р.
від третьої особине з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно - страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 14942,87 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №2359446Га/13кАС від 05.09.2013 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки Mitsubishi, державний номер АА0913ЕС, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля ВАЗ, державний номер 39620ММ, яким скоєно ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно - страхова компанія» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2067802, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/29661/14-г, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Тишина Сергія Леонідовича та призначено розгляд справи на 05.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 за клопотанням позивача продовжено строк вирішення спору у справі №910/29661/14-г на 15 днів та відкладено розгляд справи на 11.03.2015.

В судове засідання, призначене на 11.03.2015, представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечив.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказує, що при здійсненні розрахунку суми страхового відшкодування позивачем не було застосовано коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу.

Третя особа представників в судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалась.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Едіпресс Україна» (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №2359446Га/13кАС (надалі - «Договір»), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, в тому числі автомобілем Mitsubishi, державний номер АА0913ЕС, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

Вигодонабувачем за Договором є страхувальник.

10.12.2013 о 12 год 30 хв по Ленінградській площі в м. Києві сталася ДТП, а саме: Тишина С.Л., керуючи транспортним засобом ВАЗ, державний номер 39620ММ, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen, державний номер АА1846МВ, під керуванням водія Литвиненка А.О., який здійснив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi, державний номер АА0913ЕС, під керуванням водія Лисяного О.Л., чим було заподіяно механічні ушкодження вказаним транспортним засобам.

ДТП сталася в результаті порушення Тишиним С.Л. п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.12.2013 у справі №755/31522/13-п, відповідно до якої Тишина С.Л. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

На підставі страхового акту №1.001.13.18874/VESKO2000 від 21.01.2014, пошкодження транспортного засобу марки Mitsubishi, державний номер АА0913ЕС, внаслідок ДТП, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати в якості страхового відшкодування загалом 15942,87 грн, які виплачені згідно платіжного доручення № 85173 від 22.01.2014 на суму 15942,87 грн шляхом безпосереднього перерахування коштів ремонтній організації - ТОВ «Ніко-Україна».

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» перейшло в межах суми 15942,87 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із матеріалів справи (в тому числі постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 30.12.2013 у справі №755/31522/13-п) вбачається, що транспортний засіб - автомобіль ВАЗ, державний номер 39620ММ, водієм якого скоєно ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Mitsubishi, державний номер АА0913ЕС, знаходився під керуванням Тишина С.Л.

Частинами 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем ВАЗ, державний номер 39620ММ, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля ВАЗ, державний номер 39620ММ, на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно - страхова компанія» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2067802.

Вказаним договором (поліс №АС/2067802) передбачено, що франшиза становить 1000,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було виплачено страхувальнику за договором добровільного страхування наземного транспорту №2359446Га/13кАС від 05.09.2013 страхове відшкодування у розмірі 15942,87 грн.

В той же час, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром, визначення яких містяться в пункту 2 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.1998 №8 та Положенні щодо укладення угоди на проведення експертної оцінки майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 08.01.1998 №16.

Тобто, згідно з положеннями наведених норм законодавства, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб'єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

У відповідності до Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 1451, складеного 22.01.2014 суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Ексас» в особі оцінювача Врублевського В.О., вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу), завданого власнику автомобіля Mitsubishi, державний номер АА0913ЕС, внаслідок пошкодження відповідного транспортного засобу в результаті ДТП становить 11678,09 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля становить 11678,09 грн.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 наведеного Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Листом №4373/26цв від 27.05.2014 позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 15942,87 грн.

Враховуючи вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля Mitsubishi, державний номер АА0913ЕС, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (у розмірі 11678,09 грн), та визначені полісом №АС/2067802 розміри франшизи та лімітів відповідальності, відповідач був зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 10678,09 грн (встановлена судом вартість ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 11678,09 грн мінус франшиза за полісом (1000,00 грн).

Наявності у відповідача зобов'язання з оплати решти заявленої до стягнення суми страхового відшкодування (у розмірі 4264,78 грн) позивачем належними та допустимими доказами не доведено.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем свого зобов'язання з відшкодування позивачу витрат у розмірі 10678,09 грн виконано не було.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 10678,09 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м.Київ, вулиця Борщагівська, будинок 145, ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування» (04070, м.Київ, вулиця Іллінська, будинок 8, ідентифікаційний код 20474912) суму страхового відшкодування у розмірі 10678 (десять тисяч шістсот сімдесят вісім) грн 09 коп. та судовий збір у розмірі 1305 (одна тисяча триста п'ять) грн 39 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.03.2015.

Суддя Ю.М. Смирнова