РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015Справа №910/5014/15-г

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"
До Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"
Простягнення 14 853,81 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Некряч А.В., представник, довіреність № 23 від 09.01.2015;
Від відповідача: Дейнека О.В., представник, довіреність № 23-2015 від 22.12.2014.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2013 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" 14 853,81 грн. в якості відшкодування шкоди в порядку регресу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: сплаченого страхового відшкодування за заподіяні страхувальнику позивача (Винокурову О.І.) збитки Кубединовим З.А., цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем.

Провадження у справі за вказаними вимогами було порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2015 № 910/5014/15-г, яку призначено до розгляду на 31.03.2015.

У ході розгляду спору по суті 31.03.2015 в судовому засіданні, представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Обґрунтовуючи позов, представник позивача доповів про обставини настання дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем Ніссан, державний реєстраційний номер АК 7840 ВС, що був прийнятий ним під страховий захист та обставини, у зв'язку з якими було виплачено страхове відшкодування у розмірі відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу. Позивач, як страховик за умовами договору від 09.08.2013 визначив розмір страхового відшкодування у сумі 15 363,81 грн., а тому з підстав, встановлених у ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, просить в порядку регресу стягнути з відповідача, як страховика винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди особи, на свою користь вартість страхового відшкодування.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на відсутність судового рішення, яким встановленого вину його страхувальника у порушенні правил дорожнього руху, що стало причиною завдання майнової шкоди Винокурову О.І. і підставою для виплати йому страхового відшкодування позивачем.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" в якості страховика та Винокуров Олександр Іванович в якості страхувальника 09.08.2013 уклали договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 002112/4007/0000221, за умовами якого позивачем було взято під страховий захист автомобіль Nissan Qashqai 2008 року випуску, державний реєстраційний номер АК 7840 ВС та цивільну відповідальність його власника.

Згідно з довідкою про дорожньо-транспортну пригоду ВДАІ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим 21.02.2014 № 9275681 на вул. Євпаторійське шосе, 165 у м. Сімферополі 30.09.2013 сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля ВАЗ 21043, номерний знак 00018 КС, що належить Зубревій Світлані Вікторівні під керуванням Кубединова Закира Алімовича, автомобіля Nissan Note, що належить Галайчук Жанні Федорівні, номерний знак СН 2411 АЕ під керуванням Нагаєвої Галини Євгенівни та автомобіля Nissan Qashqai, що належить Винокурову О.І., номерний знак АК 7840 ВС під керуванням останнього.

У вказаній довідці вказується, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Кубединовим З.А. правил проїзду перехресть.

02.10.2013 Винокуров О.І. звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 30.09.2013 з посиланням на Кубединова З.А. як другого учасника вказаної пригоди, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідачем.

За замовленням позивача Приватним підприємством "Експертна компанія "Укравтоекспертиза", що має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, 23.10.2013 було складено звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 21459, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу замінюваних запасних частин внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу Nissan Qashqai, реєстраційний номер АК 7840 ВС станом на 30.09.2013 складає 18 446,39 грн., в тому числі 2 663,90 грн. податку на додану вартість.

06.03.2013 позивачем складено страховий акт № 00126792 про виплату за умовами договору страхування Винокурову О.І. 15 363,81 грн. страхового відшкодування.

Також, 06.03.2013 позивачем видано наказ про виплату Винокурову О.І. страхового відшкодування згідно з розрахунком суми збитків в розмірі 15 363,81 грн., з яких 12 336,81 грн. вирішено перерахувати на рахунок страхувальника та 3 027,00 грн. - зарахувати в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу.

На підтвердження факту сплати страхового відшкодування позивачем подано суду платіжне доручення від 07.03.2014 № 008114 на суму 12 336,81 грн.

Крім того, позивачем приєднано до позовної заяви витяг з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, з якого слідує, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21043, державний реєстраційний номер 00018 КС було застраховано Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" згідно з полісом АВ 8621769, який був діючим станом на 30.09.2013.

Таким чином, посилаючись на приписи чинного законодавства щодо порядку відшкодування шкоди та Закон України "Про страхування", позивач просить стягнути з відповідача 14 853,81 грн. заборгованості, яку розраховано виходячи з розміру визначеного страхового відшкодування на вирахуванням 510,00 грн. франшизи, передбаченої полісом.

Вивчивши всі суттєві моменти спірних правовідносин, суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, незважаючи на їх обґрунтованість, через їх недоведеність.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Виходячи з положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, хімічних радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України вказується, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України визначено, що страховик зобов'язаний, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідач у справі не заперечує факт укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власника та/або водія автомобіля ВАЗ 21043, державний реєстраційний номер 00018 КС згідно з полісом АВ 8621769, проте, отримавши звернення від позивача про регресне відшкодування шкоди, письмово повідомив Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" про зупинення розгляду регресної вимоги до отримання документу про притягнення до відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи.

Розглядаючи даний спір суд виходить з того, що під цивільно-правовою відповідальністю слід розуміти установлену законом негативну реакцію держави на цивільне правопорушення, що виявляється в позбавленні особи певних цивільних прав чи накладенні на неї обов'язків майнового характеру. Вказана відповідальність, як правило, полягає у відшкодуванні збитків завданих у результаті порушення цивільного права або відшкодуванні моральної шкоди завданої внаслідок порушення прав людини.

До матеріалів справи суду не було подано жодного документа, який свідчить про встановлення вини водія автомобіля ВАЗ 21043 у порушенні правил дорожнього руху, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди і спричиненню майнової шкоди страхувальнику позивача, у зв'язку з чим, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, через недоведеність обставин, з якими законодавець пов'язує обов'язок страховика винної у правопорушенні особи сплатити в порядку регресу страхове відшкодування страховику, який здійснив таку виплату своєму страхувальнику.

Посилання позивача на довідку ДАІ № 9275681 від 20.02.2014 р. як на факт встановлення вини особи є безпідставними та такими, що підлягають відхиленню, оскільки виключно за рішенням суду особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого, зокрема, статтею 124 КУаАП.

Норми ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлюються обов'язок для кожної сторони судового процесу з доведення тих обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено заявлених вимог, у зв'язку з чим у позові йому слід відмовити повністю.

Згідно з нормами ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-38, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 03.04.2015 р.