Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" березня 2015 р. Справа № 906/145/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі: Поливко М.С.

за участю представників сторін:

- від позивача: Йосипишин Р.В. - представник за дов. від 25.12.2014, вих.. №764

- від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" (с. Стара Олександрівка, Червоноармійський район, Житомирська область)

про стягнення 1756491,69 грн.

ПАТ "Державна продовольчо - зернова корпорація України" (м. Київ) подано до господарського суду позов про стягнення з ТОВ "Староолександрівка" (с. Стара Олександрівка, Червоноармійський район, Житомирська область) 1756491,69 грн, з яких: 714078,26 грн основного боргу, 244000,00 грн пені, 198413,43 грн 24 % річних та 600000,00 грн 30 % штрафу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки зерна майбутнього врожаю від 28.04.2014 № 43-К в частині поставки сільськогосподарської продукції українського походження (зерно кукурудзи 3 класу); зазначає, що зобов'язання відповідача згідно з умовами Договору не виконані, а попередньо cплачені йому кошти за поставку майбутнього врожаю кукурудзи на рахунок позивача не повернуті.

Ухвалою від 04.02.2015 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, призначив засідання суду, зобов'язав сторін надати необхідні документи.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Дєдух О.М. від 03.03.2015 № 64/2015 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи", здійснено повторний автоматичний розподіл справи № 906/145/15 з підстав, у ньому викладених.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл), справу № 906/145/15 призначено для розгляду судді Лозинській І.В.

Ухвалою від 05.03.2015 господарський суд прийняв справу до свого провадження, зобов'язав сторони виконати вимоги резолютивної частини ухвали суду від 25.02.2015.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та невиконання ним вимог ухвал суду, господарський суд ухвалою від 12.03.2015 розгляд справи відклав.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, надав для долучення до матеріалів справи копію Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 46660004 від 26.03.2015 майбутнього врожаю зерна кукурудзи 3-го класу, переданого в заставу позивачу згідно з умовами Договору застави майбутнього врожаю 3 801 від 28.04.2014 (а. с. 119).

Представник відповідача в засідання суду не прибув, про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Крім того, 18.03.2015 на адресу суду повернулася копія ухвали господарського суду Житомирської області від 25.02.2015, направлена відповідачу на адресу, вказану у позовній заяві, з відміткою поштового відділення: "За відмовою адресата від одержання" (а. с. 116 - 118).

Згідно з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 26.02.2015 ТОВ "Староолександрівка" зареєстровано за адресою: 12043, Житомирська обл., Червоноармійський район, с. Стара Олександрівка, вул. Червоноармійська, буд. 63 (а. с. 107).

В п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. Там же зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищевказане, оскільки Витяг з Єдиного державного реєстру свідчить, що відповідач не змінював своєї юридичної адреси, і адреса відповідача, на яку направлялися ухвали господарського суду, відповідає вказаній у Витягу з ЄДР, суд виконав обов'язок щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, проте відповідач своїм правом прийняти участь в судовому засіданні не скористався.

Абзацом абз.1 п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що ухвали господарського суду було надіслано відповідачу за належною адресою, однак повернуто підприємством зв'язку "За відмовою адресата від одержання", зважаючи, що явка представника відповідача в судове засідання обов'язковою не визнавалася, клопотань про відкладення розгляду справи та повідомлень суду щодо поважності причин відсутності представника відповідача в судовому засіданні до суду не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути спір за відсутності представника відповідача, згідно зі ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

28.04.2014 між публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (покупець/позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" (постачальник/відповідач) було укладено Договір поставки зерна майбутнього врожаю № 43-К (а. с. 13 - 23) (далі - Договір), згідно з яким постачальник в порядку та на умовах цього Договору у визначений сторонами строк до 01.11.2014 зобов'язався поставити покупцю наступну сільськогосподарську продукцію українського походження (надалі "товар"): зерно кукурудзи 3 класу, одиниця виміру - метрична тонна, кількістю - 2000,000, а покупець зобов'язався прийняти товар (поставлений насипом) та оплатити його (п. п. 1.1, 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 від 23.10.2014 до Договору сторони змінили термін поставки товару - по 25.11.2014 включно (а. с. 23).

Пунктом 2.2 Договору сторони домовились, що однією з істотних умов цього Договору є укладення сторонами договору застави майбутнього врожаю, який має бути нотаріально посвідчений у передбаченому законодавством порядку.

Умовами п. 8.2 Договору встановлено, що він набирає чинності з моменту його укладення.

Матеріалами справи підтверджено, що 28.04.2014 між приватним акціонерним товариством страхова Компанія "ПЗУ Україна" (далі - страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" (далі - страхувальник) було укладено Договір комплексного страхування посівів майбутнього врожаю сільськогосподарських культур № 3298667 (а. с. 27 - 46), згідно з яким застраховано майнові інтереси пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майбутнім врожаєм с/г культур, що належатиме страхувальнику, зазначених у Переліку застрахованих с/г культур з розрахунком страхової суми та страхового платежу по кожній з с/г культур (Додаток № 1 до цього договору, а. с. 47), а саме: кукурудзи площею посіву 681,4791 га, який знаходиться в селі Стара Олександрівка Червоноармійського району Житомирської області.

Відповідно до п. 7.1 Договору страхування сільськогосподарських культур передбачено, що він набирає чинності з дня оплати страхового платежу в розмірах та в строки, визначені п. 6.3 цього Договору, на поточний рахунок страховика в повному обсязі та діє до 01.11.2014.

Згідно з п. 6.3 вказаного Договору встановлено, що страховий платіж (страхова премія) складає 71555,31 грн та підлягає сплаті впродовж 20 робочих днів, платником страхового платежу відповідно до Договору поставки зерна майбутнього врожаю виступає ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

05.06.2014 між сторонами Договору страхування було укладено Додаткову угоду № 1 відповідно до умов якої було змінено порядок сплати страхового платежу - страхова премія підлягає сплаті на розрахунковий рахунок страховика в повному обсязі не пізніше 31.07.2014.

Також з матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором поставки зерна майбутнього врожаю № 43-К, 28.04.2014 між позивачем та відповідачем було укладено Договір застави майбутнього врожаю, передане в заставу майно за згодою сторін оцінено в 2000000,00 грн (а. с. 112, 113).

Цього ж дня Договір застави було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу в реєстрі за № 801, що свідчить про те, що Договір застави майбутнього врожаю набрав чинності, а заставодавець набув право задовольнити за рахунок предмета застави у повному обсязі усі вимоги, в порядку та на умовах, визначених Договором поставки зерна майбутнього врожаю № 43-К від 28.04.2014, цим Договором та чинним законодавством України, включаючи відшкодування договірних санкцій, пені, штрафу, процентів, збитків, завданих простроченням виконання зобов'язань, витрат, пов'язаних із зверненням стягнення на майно, та його реалізацію (нотаріальні послуги, виконавчий збір тощо).

За умовами пп. 1.2.1 п. 1.2, п. 1.3 Договору поставки зерна майбутнього врожаю сторони погодили, що поставка відповідної партії товару вважається здійсненою в момент підписання між покупцем та постачальником акту приймання-передачі відповідної партії товару на умовах поставки, передбаченої цим Договором.

Умови поставки: EXW - ПАТ "Житомирський комбінат хлібопродуктів", м. Житомир, провул. Іподромний 2, буд. 3 а (згідно ІНКОТЕРМС 2010), якщо інший сертифікований зерновий склад (зерносховище) не вказаний(е) у листі покупця, що направлений на адресу для листування постачальника, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно з підписаних між сторонами домовленостей вбачається здійснення поставки на умовах попередньої оплати товару, яка із розрахунку ціни одиниці виміру товару (станом на момент укладення Договору) складає 1000,00 грн за одиницю виміру товару, в т. ч. ПДВ - 166,67 грн.

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 Договору сума попередньої оплати за товар становить 2000000,00 грн, у т. ч. ПДВ.

Сторони домовилися, що покупець протягом 15 календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором зобов'язується перерахувати кошти (попередня оплата товару), передбачені п. 3.1.1 Договору, на поточний рахунок постачальника (на підставі рахунку-фактури останнього), за вирахуванням страхового платежу, який за умовами Договору постачальник доручає сплатити покупцю (пп. 4.1.1 п. 4.1 Договору).

Остаточний розрахунок за поставлений покупцю товар, здійснюється покупцем (на підставі рахунку-фактури постачальника) протягом 10 робочих днів з моменту отримання покупцем усіх документів (належним чином оформлених), передбачених у п. п. 2.3, 2.4 цього Договору, із розрахунку ціни за одиницю виміру товару з ПДВ (грн), що визначена на підставі п. 3.2 Договору.

Як встановлено судом в процесі розгляду справи, на підставі виставленого відповідачем рахунку - фактури № 4/04 від 28.04.2014 для здійснення попередньої оплати за товар (зерно кукурудзи 3 класу), позивач з порушенням строків оплати товару 06.06.2014 перерахував на рахунок відповідача 1928444,69 грн, доказом чого є платіжне доручення № 205 (а. с. 55). Цього ж дня згідно з платіжним дорученням № 203 позивач здійснив оплату страхового платежу на суму 71555,31 грн (а. с. 54). Тобто загальний розмір проведеної позивачем передоплати за товар склав 2000000,00 грн (1928444,69 + 71555,31), що узгоджується з пп. 3.1.1 п. 3.1 Договору поставки майбутнього врожаю.

Відповідач всупереч п. п. 1.1, 1.2 Договору, свої зобов'язання щодо поставки зерна кукурудзи 3 класу, кількістю 2000 т, виконав частково, здійснивши поставку позивачу товару у кількості 710,454 т за ціною 1810,00 грн/т на загальну суму 1285921,74 грн, що підтверджується Специфікацією № 1 від 24.11.2014 та Актом № 1 від 24.11.2014 (а. с. 25, 26).

У зв'язку з вказаним, позивач набув право вимоги щодо повернення йому попередньої оплати за непоставлений товар у кількості 1289,546 т у розмірі 714078,26 грн (2000000,00 - 1285921,74).

За ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо подавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Пунктом 5.4 Договору сторони погодили, що у разі невиконання постачальником своїх зобов'язань, або за наявності очевидних підстав вважати, що останній не виконає своїх зобов'язань у встановлений термін (строк) або виконає їх неналежним чином (у т. ч. з підстав, у наявності яких відсутня вина постачальника) та з інших, передбачених у Договорі підстав, постачальник зобов'язаний повернути покупцю (на підставі письмової вимоги) всі кошти перераховані на користь постачальника на виконання умов цього Договору, у т. ч. суму грошових коштів, що зазначена згідно з п. 4.1.1 Договору (попередня оплата), та проценти у розмірі 24 % річних за період з дня одержання попередньої оплати від покупця до дня її повернення останньому. Також сторони домовилися, що достатнім доказом наявності обставин, що визначені попереднім реченням, є лист-вимога покупця.

З метою досудового врегулювання спору та у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору, позивач направив відповідачу лист - вимогу № 130-4-12/4940 від 11.12.2014 з Додатковою угодою № 2 від 10.12.2014 до Договору поставки зерна майбутнього врожаю про розірвання Договору № 43-К від 28.04.2014 та з проханням перерахувати на рахунок позивача, окрім суми попередньої оплати, також 163648,69 грн 24 % річних та 28563,13 грн пені, а разом 906290,08 грн боргу (а. с. 56-58).

За даними позивача, вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

У відповідності до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 714078,26 грн попередньої оплати за непоставлений відповідачем товар є обґрунтованими та такими, що підтверджені матеріалами справи.

Разом з тим, за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Договором поставки майбутнього врожаю, позивач нарахував до стягнення з відповідача 24 % річних у розмірі 198413,43 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 54 Договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання постачальником своїх зобов'язань за Договором, він зобов'язаний повернути покупцю проценти у розмірі 24 % річних за період з дня одержання попередньої оплати від покупця до дня її повернення останньому.

Перевіривши проведені позивачем нарахування річних, господарський суд встановив, що їх суми обґрунтовані та вірні, у зв'язку з чим до стягненню з відповідача підлягає 198413,43 грн.

Що стосується нарахованих позивачем на підставі п. 6.3 Договору, штрафу в розмірі 600000,00 грн (30 % від суми попередньої оплати в розмірі 2000000,00 грн) та 244000,00 грн пені, слід зазначити, що вимога щодо їх стягнення обґрунтована з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов Договору № 43-К від 28.04.2014 щодо поставки товару.

Однак, суд зазначає, що позивачем зі своєї сторони також було порушено умови вище вказаного Договору (п. 4.1) щодо строків оплати товару, поставка якого погоджена сторонами, за що п. 6.2 Договору передбачена відповідальність у вигляді сплати пені.

За таких обставин, розглядаючи питання про правомірність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача 244000,00 грн пені та 600000,00 грн грн. штрафу, господарський суд враховує таке.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У статті 611 Цивільного кодексу України передбачено настання правових наслідків, встановлених договором або законом, у разі порушення зобов'язання, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Згідно із частинами 2,3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Із вказаних норм чинного законодавства можна зробити висновок, що неустойка за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань є договірним видом забезпечення виконання зобов'язання.

Тому, на думку суду, у позивача не виникло право на нарахування пені та штрафу, враховуючи приписи розділу 6 Договору "Відповідальність сторін".

З огляду на викладене та враховуючи такі основні засади цивільного законодавства як справедливість та добросовісність, суд дійшов висновку про неприпустимість застосування санкцій - стягнення штрафу та пені з відповідача у зв'язку з наявністю прострочення виконання зобов'язання позивачем.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач позов за підставами пред'явлення та предметом не оспорив, доказів повернення боргу у розмірі 714078,26 грн станом на день вирішення спору не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково на суму 912491,69 грн, з яких: 714078,26 грн основного боргу та 198413,43 грн 24 % річних.

У стягненні 600000,00 грн 30 % штрафу та 244000,00 грн пені суд відмовляє.

Судові витрати покладаються на відповідача згідно із ч. 2 ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" (12043, Житомирська область, Червоноармійський район, с. Стара Олександрівка, вул. Червоноармійська, б. 63, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ):

-714078,26 грн. - основного боргу;

-198413,43 грн. - 24 % річних:

- 35129,83 грн. - судового збору.

3. В частині стягнення 244000,00 грн. - пені та 600000,00 грн. - 30% штрафу відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 31.03.15

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу - рек.