ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.03.15р. Справа № 904/465/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "НАДІЯ УКРАЇНИ" в особі Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України", м. Нікополь

до відповідача - 1 фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область

відповідача - 2 фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область

відповідача - 3 фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область

відповідача - 4 фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область

про стягнення 40 164 грн. 04 коп.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача: представник не з'явився

від відповідача - 1: представник не з'явився

від відповідача - 2: представник не з'явився

від відповідача - 3: представник не з'явився

від відповідача - 4: представник не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "НАДІЯ УКРАЇНИ" в особі Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача - 1 фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, відповідача-2 фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, відповідача - 3 фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 та відповідача - 4 фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про стягнення 40 164 грн. 04 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 умов договору кредиту №ДК 45-15 від 19.12.2013р.

Вимоги щодо солідарної відповідальності відповідачів -2,3,4 обґрунтовані тим, що за умов укладеного між позивачем та відповідачами-2,3,4 договору поруки №25 від 19.12.13р., останні взяли на себе зобов'язання у випадку невиконання відповідачем-1 свого обов'язку передбаченого договором кредиту №ДК 45-15 від 19.12.2013р, солідарно відповідати перед позивачем за зобов'язаннями відповідача-1 у повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитом, пені у розмірах, передбачених договором кредиту, а також відшкодування збитків.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2015р. порушено провадження у справі, а розгляд справи призначено на 17.02.2015р.

17.02.2015р. відповідачі-1,2,3,4 в призначене судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, оскільки ухвала суду про порушення провадження у справі від 28.01.2015р. була направлена на адреси відповідачів, які зазначені у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.45-52). З адреси відповідачів -1,2,3,4 до канцелярії господарського суду повернулись поштові конверти з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання поштового відправлення. (а.с.54-55, 60-65)

Представник позивача в судовому засіданні вимогу суду, щодо надання оригіналів документів доданих до позовної заяви для огляду в судовому засіданні, витребуваних ухвалою господарського суду від 28.01.2015р., не виконав.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2015р., в зв'язку з неявкою відповідачів-1,2,3,4 в судове засідання та необхідністю витребування у позивача оригіналів документів доданих до позовної заяви для огляду в судовому засіданні, розгляд справи відкладено на 12.03.2015р.

12.03.2015р. представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідачі-1,2,3,4 в призначене судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, оскільки ухвала суду від 17.02.2015р. була направлена на адреси відповідачів, які зазначені у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.45-52). З адреси відповідачів -1,2,3,4 до канцелярії господарського суду повернулись поштові конверти з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання поштового відправлення. (а.с.60-75)

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2015р., в зв'язку з неявкою відповідачів-1,2,3,4 в судове засідання та необхідністю витребування у позивача додаткових пояснень щодо нарахованої пені, розгляд справи відкладено на 24.03.2015р.

24.03.2015р. представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2015р. (а.с.81-82) та поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернуто установою поштового зв'язку та долучено судом до матеріалів справи. (а.с. 88)

Відповідачі-1,2,3,4 в призначене судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, оскільки ухвала суду від 17.02.2015р. була направлена на адреси відповідачів, які зазначені у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.45-52). З адреси відповідачів -1,2,3,4 до канцелярії господарського суду повернулись поштові конверти з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання поштового відправлення. (а.с.89-96)

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Відповідно до пункту 2.6.15. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013р. № 28 (з подальшими змінами), на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Статтею 69 ГПК України передбачено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Позовну заяву подано до господарського суду Дніпропетровської області 27.01.2015р., будь-яких клопотань про продовження строку розгляду справи від представників сторін до господарського суду не надходило, а тому двохмісячний строк розгляду спору спливає 27.03.2015р.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Суд вважає, що позивач та відповідачі-1,2,3,4 не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представників позивача та відповідачів - 1,2,3,4, оскільки останні повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відзиву на позов до суду не надано, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.3.9.2. Постанови Вищого господарського суду України від 26.12.11р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

24.03.2015р. в порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні прийнято рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Надія України" (позивач - кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач-1- позичальник) було укладено договір кредиту № ДК 45-15 від 19.12.2013р., відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати позичальнику в тимчасове користування на умовах зворотності, забезпеченості та платності кредит у сумі 40000 грн. 00 коп., з оплатою по процентній ставці 3% на місяці, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, передбачених договором; кредит надається з метою: на розвиток бізнесу. (а.с.11-12)

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору. (п. 3.1 договору)

Відповідно до п. 3.3. договору, закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від зобов'язання повного виконання умов договору та відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що кредитор зобов'язується надати позивальнику кредит в день підписання договору шляхом видачі з каси кредитора грошових коштів у розмірі, зазначеному в пункті 2.1. договору.

Позичальник зобов'язується повністю повернути кредит, отриманий за цим договором та відсотки за користування ним, до 16 - 00 години 21.12.2015р. включно. (п. 3.2. договору)

Відповідно до п.п. 4.2.1., 4.2.2, 4.2.3., 4.2.4. договору, позичальник зобов'язується одержати кредит у касі кредитора в день підписання договору; використовувати кредит на цілі, передбачені п. 2.2. договору сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до розділу 5 договору; проводити погашення кредиту і відсотків в порядку та строки згідно з графіком погашення кредиту і відсотків (додаток №1), який є невід'ємною частиною договору. Днем погашення кредиту та/або відсотків є день надходження грошових коштів до каси кредитора або зарахування грошових коштів на поточний рахунок кредитора.

Відповідно до п.5.1 договору, за користування кредитом у період з дати, зазначеної в пункті 3.1 договору і до дати погашення кредиту позичальник сплачує кредиторові відсотки у розмірі 3 % на місяць від суми, вказаної в пункті 2.1. договору.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що нарахування відсотків здійснюється щодня з дня одержання позичальником кредиту у касі кредитора до дати зазначеної в п. 3.2. договору. У разі дострокового погашення кредиту нарахування відсотків здійснюється за весь термін фактичного користування кредитом.

Повернення кредиту і сплата відсотків за ним здійснюється позичальником у порядку та терміни згідно з графіком погашення кредиту і відсотків (додаток №1) готівкою через касу кредитора або шляхом перерахування на поточний рахунок кредитора через банк. При несплаті частини кредиту та/або відсотків у термін, вказаний у графіку, вони вважаються простроченими. Кошти для погашення заборгованості, що не перевищує 29 (включно) календарних днів, спрямовуються у першу чергу для сплати нарахованої пені, у другу чергу - прострочених відсотків за кредитом, у третю чергу - нарахованих відсотків за користування кредитом, у четверту чергу - простроченої заборгованості за кредитом, у п'яту чергу - платежів по погашенню кредиту, термін виконання яких настав. Кошти для погашення заборгованості, що складає 30 (включно) і більше календарних днів, спрямовуються у першу чергу для сплати заборгованості за кредитом, простроченим 30 (включно) і більше календарних днів, у другу чергу - прострочених відсотків за кредитом, у третю чергу - нарахованих відсотків за користування кредитом, у четверту чергу - заборгованості за кредитом, простроченої від 1 до 29 (включно) днів, у п'яту - платежів по погашенню кредиту, термін виконання яких настав, в останню чергу - для сплати нарахованої пені. (п. 5.3 договору).

На виконання вимог укладеного договору позивач надав, а відповідач-1 отримав кредитні кошти у розмірі 40 000 грн. 00 коп. Відповідно до графіку сплати кредиту, який підписано уповноваженим представником позивача та відповідачем -1, відповідач-1 повинен сплатити позивачу суму у розмірі 68878,90 грн., яка складається з тіла кредиту - 40 000 грн. та відсотків - 28878,90грн.

Відповідач-1 частково повернув кредит у сумі 16195 грн. 33 коп. та сплатив проценти у сумі 10827 грн. 00 коп., що підтверджується історією кредиту № ДК 45-15 від 19.12.2013 року (а.с.16-18), у зв'язку з чим у відповідача-1 перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 23804,67 грн. - основна заборгованість за кредитом та 18051 грн. 90 коп. - заборгованість по відсоткам.

На підставі п. 7.1 договору, яким передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів погашення заборгованості за кредитом та/або оплаті відсотків за користування кредитом кредитор, починаючи з першого дня прострочення зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний оплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується за весь період прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом, позивач нарахував пеню у розмірі 134 грн. 47 коп.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав:

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 1087 Цивільного кодексу України передбачено, що розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом.

При здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків (чеків), розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту (частина 1 статті 1088 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором, а саме надав, а відповідач-1 отримав кредитні кошти у розмірі 40 000 грн. 00 коп., про що свідчить наявний в матеріалах справи видатковий касовий ордер №200 від 19.12.2013р. (а.с.15), який підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача-1, з відміткою відповідача-1 про отримання зазначених грошових коштів.

Відповідач-1 належним чином свої зобов'язання за № ДК 45-15 від 19.12.2013р. не виконав, кредитні кошти позивачу не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, заборгованість по кредиту становить 23804,67 грн. Заборгованість відповідача-1 перед позивачем по процентам за користуванням кредитом становить 18051,90 грн., що підтверджується історією касових ордерів (а.с.21-22) та наявним в матеріалах справи розрахунком (а.с.19).

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості за договором відповідачем -1 до суду не надано.

На підставі викладеного, суд вважає, що порушення відповідачем-1 зобов'язань за договором є підтвердженим матеріалами справи, відповідачем жодним чином не спростовано, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають до примусового стягнення заборгованість по кредиту у розмірі 23804,67 грн. та заборгованість по відсоткам у розмірі 18051,90 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення пені у розмірі 134 грн. 47 коп., судом встановлено наступне:

Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (надалі-Закон) встановлено, що його норми регулюють договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

На підставі п. 7.1 договору, яким передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів погашення заборгованості за кредитом та/або оплаті відсотків за користування кредитом кредитор, починаючи з першого дня прострочення зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом, має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний оплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується за весь період прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом, позивач нарахував та просить стягнути пеню у розмірі 134 грн. 47 коп.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку пені (а.с.20) сума пені яка заявлена позивачем у позові складає 134 грн. 47 коп., тоді як у наданому позивачем розрахунку вказана сума пені у розмірі 140 грн. 90 коп.

Відповідно до перерахованого судом розрахунку пені вбачається, що до стягнення підлягає пеня загальною сумою 140 грн. 88 коп., проте відповідно до п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України " Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від від 17 грудня 2013 року встановлено, що з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи, що перерахована судом сума пені перевищує суму, яка заявлена позивачем до стягнення та з огляду на те, що у суду відсутнє право виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення пені у розмірі, який заявлено позивачем на загальну суму 134,47 грн.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача - 1 перед позивачем за договором кредиту між товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "НАДІЯ УКРАЇНИ" (позивач-кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач-2- поручитель), фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (відповідач- 3-поручитель) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (відповідача - 4- поручитель) було укладено договір поруки №25 від 19.12.2013 року. (а.с.13-14)

Відповідно до п. 1.1. договору поруки, яким передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручителі на добровільних засадах зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання відповідачем-1 (позичальником) своїх зобов'язань, що випливають з договору кредиту № ДК 45-15 від 19.12.2013р. укладеного між позичальник та кредитором (договір кредиту).

Відповідно до п. 2.2. договору поруки, сторони договору визначають, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по договору кредиту, поручителі несуть солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу за договором кредиту в сумі 40 000 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом, пені у розмірах передбачених договором кредиту, а також відшкодування збитків. При цьому кредитор має право вимоги до поручителів як солідарно, так і до кожного з них окремо.

Пунктом 1.4 договору поруки передбачено, що разом з підписанням цього договору поручителі підтверджують, що вони ознайомлені з положеннями договору кредиту, цілком розуміють його зміст та згодні виступати поручителями за зобов'язаннями позичальника за договором кредиту.

Відповідно до п. 2.3 договору поруки, поручителі приймають на себе зобов'язання, у випадку невиконання позичальником зобов'язань за договором кредиту, здійснити виконання зобов'язання позичальника в обсязі, заявленому кредитором в письмовій вимозі, протягом 3-х робочих днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора про виконання зобов'язання. Виконання зобов'язання здійснюється поручителями внесенням відповідної суми в касу або на поточний рахунок кредитора.

Відповідно до пункту 3.1 договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за договором кредиту, поручителі та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов'язань в повному обсязі.

Частиною 1 статті 555 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

Таким чином з аналізу ч.1 ст. 555 Цивільного кодексу України вбачається, що вимога до поручителя може бути пред'явлена в тому числі шляхом подання до нього позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було направлено відповідачу-1, відповідачу-2, відповідачу-3 та відповідачу - 4 письмові повідомлення-вимоги від 19.11.2014 року № 107 (а.с. 39), № 108 (а.с. 40), № 109 (а.с. 41), № 110 (а.с. 42), про що свідчать копії фіскальних чеків пошти від 19.12.2014 року (а.с.43).

Відповідачі-1,2,3,4 на вимогу не відреагували заборгованість не сплатили.

Згідно зі статтею 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальністю поручителя.

Відповідальність відповідачів-2,3,4 перед позивачем за невиконання відповідачем-1 зобов'язань за договором кредиту №45-15 від 19.12.2013 року, забезпечується договором поруки у повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідачами-1,2,3,4 доказів належного виконання зобов'язання до справи не надано, у зв'язку з чим суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про солідарне стягнення з відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3, відповідача-4, заборгованості по кредиту у розмірі 23804,67 грн., заборгованості за непогашені відсотки за користування кредитом у розмірі 18051, 90 грн. та пені у розмірі 134 грн. 47 коп.

Щодо солідарного стягнення судових витрат з відповідачів-1,2,3,4 суд зазначає наступне:

Приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, солідарна відповідальність до судових витрат не застосовується, що відповідає ст. 541 ЦК України, відповідно до якої солідарний обов'язок виникає у випадках встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання, а чинним господарським процесуальним законодавством не передбачено солідарного порядку стягнення судових витрат.

На підставі викладеного суд вважає, що оскільки вина у виникненні спору, як відповідача-1 так і відповідачів-2,3,4 матеріалами справи підтверджена, судовий збір підлягає покладенню на відповідачів у рівних частинах, а саме на відповідача-1 - 456 грн.75 коп., на відповідача -2 - 456 грн. 75 коп., на відповідача -3 - 456 грн. 75 коп. та на відповідача -4 - 456 грн. 75 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1), фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2), фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3), фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_4) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "НАДІЯ УКРАЇНИ" (02121, м. Київ, вул. Декабристів, буд 3, оф.702, ) суму основного боргу у розмірі 23804 грн. 67 коп., заборгованість по відсоткам у розмірі 18051 грн. 90 коп. та пеню за порушення строків оплати по договору у розмірі 134 грн. 47 коп.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "НАДІЯ УКРАЇНИ" (02121, м.Київ, вул. Декабристів, буд 3, оф.702, ) суму судового збору у розмірі 456 грн. 75 коп.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "НАДІЯ УКРАЇНИ" (02121, м.Київ, вул. Декабристів, буд 3, оф.702, ) суму судового збору у розмірі 456 грн. 75 коп.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "НАДІЯ УКРАЇНИ" (02121, м.Київ, вул. Декабристів, буд 3, оф.702, ) суму судового збору у розмірі 456 грн. 75 коп.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_4) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "НАДІЯ УКРАЇНИ" (02121, м.Київ, вул. Декабристів, буд 3, оф.702, ) суму судового збору у розмірі 456 грн. 75 коп.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.03.2015р.

Суддя Л.П. Кармазіна