УХВАЛА

24.03.2015Справа № 910/7323/13

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2»

про заміну сторони у виконавчому провадженні

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2»

до Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна»

про стягнення 134 705, 65 грн.

Cуддя Ломака В.С.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Брижак О.М. за довіреність № 2/15 від 08.01.2015 р.;

від відповідача: не з'явився;

від ВДВС: не з'явився

від ТОВ «Край-1»: Стрельченко І.П. за довіреністю № 6/15 від 08.01.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Край-2» (далі - позивач, стягувач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» (далі - відповідач, боржник) про стягнення 134 705, 65 грн., в тому числі 126 581, 25 грн. основного боргу, 8 124, 40 грн. 3 % річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.07.2013 р. у справі № 910/7323/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2013 р., було вирішено припинити провадження у справі в частині стягнення 8 124, 40 грн. 3 % річних, в іншій частині позовні вимоги задовольнити та стягнути з Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» (04075, місто Київ, Оболонський район, 14-лінія Пуща-Водиця, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2» (09000, Київська область, Сквирський район, місто Сквира, вулиця Леніна, будинок 22, ) 126 581 (сто двадцять шість тисяч п'ятсот вісімдесят одну) грн. 25 коп. основного боргу та 2 531 (дві тисячі п'ятсот тридцять одну) грн. 63 коп. витрат по сплаті судового збору.

16.10.2013 р. господарським судом міста Києва в порядку ст. 116 Господарського процесуального кодексу України на виконання вказаних судових рішень було видано відповідні накази.

06.03.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-2» подано заяву про заміну стягувача - ТОВ «Край-2» () на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Край-2» () у виконавчому провадженні № 40437634, що входить до зведеного виконавчого провадження № 39109872.

Вказана заява мотивована тим, що 03.12.2012 р. між ТОВ «Край-2» та ТОВ «Вортекс ЛТД» було укладено Договір поруки № 607, відповідно до п. 1.1. якого останнє зобов'язалось відповідати перед ТОВ «Край-2» за виконання всіх зобов'язань ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» по Договору поставки № 26 від 28.02.2011 р. Як зазначає заявник, він, у зв'язку з прийняттям господарським судом міста Києва рішення про стягнення заборгованості з ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна», пред'явив до поручителя, якого у вересні 2014 року перейменовано у ТОВ «Вортекс ЛТД», вимогу № 52 від 30.09.2014 р. Відповідно до пояснень заявника, наведених в заяві, поручитель виконав у повному обсязі грошові зобов'язання боржника, що також було врегульовано сторонами в Договорі № 129/13 від 06.11.2014 р. Зокрема, відповідно до п. 1.1. укладеного між ТОВ «Край-2», як первісним кредитором, та ТОВ «Край-1», як новим кредитором, Договору № 129/14 від 06.11.2014 р., первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право грошової вимоги до ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» в загальному розмірі 1 762 916, 11 грн., в тому числі за Договором поставки № 26 від 28.02.2011 р. При цьому, як зазначає позивач, за змістом п. 1.3. Договору № 129/14 ТОВ «Край-1» взяло на себе зобов'язання погасити замість ТОВ «Край-2» заборгованість в розмірі 2 027 960, 55 грн., що виникла на підставі Договору поставки № 53 від 18.09.2003 р., укладеного між ТОВ «Край-2» та ДП «Пілснер Україна». Враховуючи зазначене, позивач вважає, що між ним та ТОВ «Край-1» відбулось виконання поручителем зобов'язання боржника шляхом зарахування існуючих між кредитором та поручителем зустрічних грошових вимог, у зв'язку з чим до поручителя перейшли права кредитора, зокрема, право вимоги до боржника щодо виконання грошових зобов'язань. 19.01.2015 р. ТОВ «Край-1» повідомило ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» про виконання поручителем свого обов'язку за Договором поруки № 607 від 03.12.2012 р. На підставі зазначеного заявник вважає, що у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду у даній справі стягувач має бути замінений на ТОВ «Край-1».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. заяву ТОВ «Край-2» про заміну сторони у виконавчому провадженні призначено до розгляду на 24.03.2015 р.

При цьому, в порядку підготовки справи до розгляду витребувано у заявника докази на підтвердження того, що ТОВ «Вортекс ЛТД» було перейменовано у ТОВ «Край-1»; докази виконання ТОВ «Вортекс ЛТД» зобов'язань відповідача (боржника) перед позивачем (заявником) за Договором поруки № 607 від 03.12.2012 р.

У судове засідання 24.03.2015 р. представники відповідача та ВДВС не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути заяву ТОВ «Край-2» про заміну сторони у виконавчому провадженні за відсутності представників відповідача та ВДВС.

Розглянувши заяву ТОВ «Край-2» про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд вважає за необхідне її залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2012 р. між ТОВ «Край-2» та ТОВ «Вортекс ЛТД» було укладено Договір поруки № 607, відповідно до п. 1.1. якого останнє, зобов'язалось відповідати перед ТОВ «Край-2» за виконання всіх зобов'язань ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна», зокрема, по Договору поставки № 26 від 28.02.2011 р.

24.10.2013 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Грищенко В.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 40437634 з виконання наказу господарського суду міста Києва від 16.10.2013 р № 910/7323/13 про стягнення з ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» на користь ТОВ «Край-2» 129 112, 88 грн.

Відповідно до відомостей інформаційного ресурсу Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (https://trade.informjust.ua/, ЄДРВП: 40437634, Ідентифікатор доступу: Д3АДА6ЕД7АГГ) 06.11.2013 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Грищенко В.О. було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 40437634 до зведеного виконавчого провадження № 39109872, яке веде Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві.

Доказів завершення вказаного виконавчого провадження в частині виконання наказу господарського суду міста Києва від 16.10.2013 р № 910/7323/13 станом на час розгляду заяви ТОВ «Край-2» про заміну сторони у виконавчому провадженні - не представлено.

Як зазначає заявник, він, у зв'язку з прийняттям господарським судом міста Києва рішення про стягнення заборгованості з ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна», пред'явив до поручителя, якого у вересні 2014 року перейменовано у ТОВ «Вортекс ЛТД», вимогу № 52 від 30.09.2014 р.

Відповідно до пояснень заявника, наведених в заяві, поручитель виконав у повному обсязі грошові зобов'язання боржника, що було врегульовано сторонами в Договорі № 129/13 від 06.11.2014 р.

Так, відповідно до п. 1.1. укладеного між ТОВ «Край-2», як первісним кредитором, та ТОВ «Край-1», як новим кредитором, Договору № 129/14 від 06.11.2014 р. було визначено, що первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право грошової вимоги до ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» в загальному розмірі 1 762 916, 11 грн., в тому числі за Договором поставки № 26 від 28.02.2011 р.

При цьому, як зазначає позивач, за змістом п. 1.3. Договору № 129/14 ТОВ «Край-1» взяло на себе зобов'язання погасити замість ТОВ «Край-2» заборгованість в розмірі 2 027 960, 55 грн., що виникла на підставі Договору поставки № 53 від 18.09.2003 р., укладеного між ТОВ «Край-2» та ДП «Пілснер Україна».

Так, відповідно до п. 1.3. Договору № 129/14 його сторонами було визначено, що в якості компенсації за передане право вимоги згідно з п. 1.1. цього Договору новий кредитор замість первісного кредитора погашає заборгованість в розмірі 2 027 960, 55 грн., що виникла на підставі Договору поставки № 53 від 18.09.2003 р., укладеного між первісним кредитором та ДП «Пілснер Україна».

Згідно з п. 1.4. Договору № 129/14 його сторони передбачили, що залишкова заборгованість первісного кредитора перед новим кредитором становить 265 044, 44 грн.

Враховуючи зазначене, позивач вважає, що між ним та ТОВ «Край-1» відбулось виконання поручителем зобов'язання боржника шляхом зарахування існуючих між кредитором та поручителем зустрічних грошових вимог, у зв'язку з чим до поручителя перейшли права кредитора, зокрема, право вимоги до боржника щодо виконання грошових зобов'язань.

Листом від 19.01.2015 р. ТОВ «Край-1» повідомило ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» про виконання поручителем свого обов'язку за Договором поруки № 607 від 03.12.2012 р.

Оцінюючи вказані обставини, суд відзначає наступне.

Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові № 3-56гс14 від 19.08.2014 р.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові № 3-56гс14 від 19.08.2014 р. визначено, що чинним законодавством не передбачена уступка права стягувача за рішенням суду саме шляхом укладення цивільно-правової угоди, оскільки заміна кредитора у зобов'язанні, як і саме зобов'язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов'язані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають.

Тобто, не допускається визначення сторонами при укладенні договору про відступлення права вимоги його предмету, як перехід від первісного кредитора до нового кредитора права вимоги за рішенням суду, проте як відступлення права вимоги за цивільно-правовим зобов'язанням на стадії виконання судового рішення допускається.

Аналізуючи обставини наявності укладеного між ТОВ «Край-2» та ТОВ «Край-1» Договору № 129/14 на предмет достатності підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні з виконання прийнятого у даній справі судового рішення, слід звернути увагу на те, що оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною п'ятою статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Питання заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобов'язанні, вирішується виключно судом у порядку, передбаченому статтею 25 ГПК України.

Так, Законом України № 3329-VI від 12.05.2011 р. викладено ст. 25 ГПК України в новій редакції, відповідно до якої у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

У п. 1.4. Постанови Пленуми Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що статтею 25 ГПК України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). Процесуальне правонаступництво в розумінні цієї норми ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом тих чи інших обставин.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За приписами ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначене в ст. 516 ЦК України правило є диспозитивним, тобто договором або законом може бути встановлене обов'язкове узгодження боржником заміни кредитора у зобов'язанні.

В даному випадку, пунктом 10.3. Договору № 26 від 28.02.2011 р., заборгованість по якому стягнута з відповідача за рішенням господарського суду міста Києва у даній справі, сторонами було погоджено, що жодна із сторін не має права передавати свої права та обов'язки за договором іншій стороні без письмової на те згоди другої сторони.

Із зазначеного вбачається, що пунктом 10.3. Договору № 26 від 28.02.2011 р. встановлено обов'язкове узгодження боржником заміни кредитора у зобов'язанні.

При цьому, слід звернути увагу на те, що вказаний договір не містить положень щодо забезпечення його виконання боржником, зокрема, і шляхом укладення договору поруки, а отже боржник не міг знати про укладення між кредитором та ТОВ «Край-1» договору поруки, за яким ТОВ «Край-1» поручався за виконання боржником зобов`язання.

Доказів, які підтверджують отримання від відповідача у справі (боржника) згоди на передачу прав і обов'язків за зазначеним вище Договором № 26 від 28.02.2011 р. заявником не суду не надано.

Отже, суд дійшов висновку, що спірний Договір № 129/14 про відступлення права вимоги був укладений з порушенням умов Договору № 26 від 28.02.2011 р. та статей 516, 203 ЦК України і відповідно вимоги заявника щодо заміни стягувача його правонаступником викладені в заяві про заміну вибулої сторони у виконавчому провадженні на підставі вказаного Договору задоволені бути не можуть.

При цьому, суд повністю відхиляє доводи заявника та Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» щодо переходу прав заявника, як первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1», як нового кредитора саме в порядку п. 3 ч. 1 ст. 512 та ч. 2 ст. 556 ЦК України, з підстав нижчевикладених.

Так, як вбачається з матеріалів справи, пунктом 4.1.1. Договору поруки було передбачено, що при порушенні боржником зобов'язань перед кредитором за основним договором поручитель зобов'язується виконати за боржника зобов'язання у триденний термін з дня отримання вимоги від кредитора.

Як зазначає заявник, він звертався з вимогою до поручителя, відповідно до якої вимагав виконати грошові зобов'язання, зокрема, по Договору № 26 від 28.02.2011 р.

Докази направлення зазначеної вимоги та або докази її отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-1» в матеріали справи не надані.

За твердженням заявника поручитель - Товариство з обмеженою відповідальністю «Край-1» виконав в повному обсязі грошові зобов'язання боржника (відповідача), в порядку визначеному Договором № 129/14 від 06.11.2014 р.

Проте, докази такого виконання ні заявником, ні Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-1» в матеріали справи не надані.

Так, відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого первісний кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Самостійною підставою для заміни кредитора у зобов'язанні є також виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем) (п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

За приписами ст. 556 ЦК України, після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним.

Спеціальний порядок передачі прав від кредитора до поручителя у ЦК України не передбачений, з чого можна зробити висновок про їх автоматичний перехід від кредитора до поручителя в момент виконання останнім обов'язку боржника.

Іншими словами, підставою переходу прав кредитора до поручителя виступає не угода про уступку права вимоги, а такий юридичний факт, як виконання зобов'язання за боржника, з яким закон пов'язує перехід прав кредитора до третьої особи.

Факт укладання між сторонами Договору № 129/14 про відступлення права вимоги від 06.11.2014 р., свідчить про вчинення дій його сторонами направлених на перехід права вимоги, зокрема, за Договором № 26 від 28.02.2011 р. від первісного кредитора до нового кредитора на підставі п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, проте як такі дії, як зазначалось вище, не узгоджуються з приписами п. 10.3. Договору № 26 від 28.02.2011 р.

З урахуванням зазначеного, слід дійти висновку, що оскільки Договір № 129/14 було укладено в порушення Договору № 26 від 28.02.2011 р., то Договір № 129/14 не може створювати юридичних наслідків, в тому числі й в частині виникнення у ТОВ «Край-1» та заявника зустрічних зобов'язань, внаслідок погашення яких, за твердженням ТОВ «Край-2» відбулось виконання поручителем свого обов'язку перед заявником.

При цьому, слід відзначити, що заявником не надано суду й доказів направлення ним або ТОВ «Край-1» один одному заяви про зарахування зустрічних вимог в порядку ст. 601 ЦК України, або погодження в будь-який інший спосіб припинення відповідних зобов'язань.

Таким чином, факт переходу прав первісного кредитора до нового кредитора у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України також ні заявником, ні Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-1» не доведено.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність передбачених чинним законодавством України правових підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні.

Керуючись ст. ст. 25, 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2» про заміну сторони у виконавчому провадженні - залишити без задоволення.

2. Копію ухвали надіслати учасникам судового процесу.

Суддя В.С. Ломака