ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"17" лютого 2015 р. Справа № 911/105/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», м. Київ,

до відповідача державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Кагарлицької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№115)», с. Зікрачі Кагарлицького району,

про стягнення 162 163.42 грн.

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача : Черняк А.А., уповноважений. Довіреність від 03.07.2014р. №14/20-167-14;

від відповідача: Владиченко Р.М., уповноважена, довіреність від 14.03.2014р. №79;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», м. Київ, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 14.01.2015р. №14/30 до відповідача - державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Кагарлицької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№115)», с. Зікрачі Кагарлицького району, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь 162 163,42 грн. заборгованості, з яких: 150 035,22 грн. основного боргу по лізинговим платежам, пеня в сумі 8 340,32 грн., інфляційні втрати в сумі 2 850,67 грн. та 3% річних в сумі 937,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх зобов'язань за Договором прямого лізингу від 06.03.2013р. №10-13-10 пл-стз/113 належним чином не виконав та лізингові платежі в повному обсязі та вчасно не здійснив, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 150 035,22 грн. Крім того, позивач стверджує, що у зв'язку із простроченням грошового зобов'язання, з відповідача належить до стягнення передбачена договором пеня в сумі 8 340,32 грн., а також в порядку ст. 625 ЦК України інфляційні втрати в сумі 2 850,67 грн. та 3% річних в сумі 937,21 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.01.2015р. позовну заяву державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/105/15 та призначено справу до розгляду в засіданні господарського суду на 03.02.2015р.

30.01.2015р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли витребувані ухвалою суду від 19.01.2015р. документи разом із супровідним листом від 30.01.2015р. №ЮД-803.

В судове засідання 03.02.2015р. з'явились повноважні представники позивача та відповідача. Відповідач в судовому засіданні 03.02.2015р. подав суду клопотання про долучення витребуваних судом документів та в усному порядку зазначив, що проти позовних вимог не заперечує, та вживає заходів щодо врегулювання спору в позасудовому порядку.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.02.2015р. заяву державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» від 29.01.2015р. №14/155 про збільшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду та зазначено, що справа розглядатиметься в редакції позовних вимог відповідно до вищевказаної заяви від 29.01.2015р. №14/155 Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» про стягнення з відповідача - державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Кагарлицької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№115)» заборгованість за Договором прямого лізингу від 06.03.2013р. №10-13-10 пл-стз/113 в розмірі 170 959,59 грн., з яких: 150 035,22 грн. сума лізингових платежів, 12 138,47 грн. пені, 7 441,75 грн. інфляційних втрат, 1 344,15 грн. три проценти річних, та витрат зі сплати судового збору. Цією ж ухвалою розгляд справи відкладено на 17.02.2015р.

16.02.2015р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив від 11.02.2015р. №62 на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відстрочити сплату заборгованості в сумі 170 959,59 грн. до 01.09.2015р. та не нараховувати будь-яких штрафних санкцій, в тому числі пеню, до 01.09.2015р.

17.02.2015р. позивачем подано до господарського суду письмові пояснення від 17.02.2015р. №ЮД-823.

Розглянувши позов державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», м. Київ (далі по тексту - ДПАТ «НАК «Украгролізинг»), до відповідача - державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Кагарлицької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№115)», с. Зікрачі Кагарлицького району (далі по тексту - Підприємство виправної колонії №115), вислухавши пояснення представників учасників провадження, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. Майново - господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі господарських договорів (частина 1 ст. 179 ГК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 ЦК України).

Підставою виникнення взаємних прав та обов'язків сторін у справі є укладений 06.03.2013р. між ДПАТ «НАК «Украгролізинг» (лізингодавець) та Підприємством виправної колонії №115 (лізингоодержувач) Договір прямого лізингу №10-13-10 пл-стз/113 (далі - Договір), згідно якого лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений Договором строк предмет лізингу, який є власністю лізингодавця та визначений у додатку до Договору «Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу», що є специфікацією предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах Договору. Відповідно до умов Договору:

- строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між сторонами (далі - Акт), що укладається у 4 (чотирьох) автентичних примірниках (пункт 2.2. Договору);

- перелік, кількість, ціна, вартість, строк лізингу, строк передачі і адреси місця передачі предмета лізингу встановлюються додатками до Договору «Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу». Передача предмета лізингу здійснюється на умовах EXW(місце передачі визначається в додатку) згідно з Міжнародними правилами Інкотермс (пункт 2.3. Договору);

- лізингодавець зобов'язаний передати предмет лізингу в користування лізингоодержувачеві згідно з переліком, встановленим додатком до Договору «Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу». Підписання сторонами Акту свідчить про належне виконання лізингодавцем встановлених лізингоодержувачем такого виконання. Зобов'язання лізингодавця щодо передачі предмета лізингу лізингоодержувачу вступають в дію з моменту надходження на рахунок лізинодавця попереднього платежу, визначеного пунктом 4.2. Договору (підпункт 4.2. Договору);

- лізингоодержувач зобов'язаний прийняти предмет лізингу, при цьому провести огляд предмета лізингу і в разі виявлення неусувних дефектів, що виключають експлуатацію предмета лізингу, протягом двох робочих днів з дня огляду письмово повідомити лізингодавця про відмову у прийнятті предмета лізингу. Якщо лізингоодержувач при підписанні Акту не вказав в Акті про наявність неусувних недоліків і протягом 2-х робочих днів не заявив про це лізингодавцю, вважається, що приймання предмета лізингу відбулося без зауважень (підпункт 3.4.1. Договору);

- лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов Договору (підпункт 3.4.3. Договору);

- лізингоодержувач не має права в односторонньому порядку на зменшення сум чи затримку сплати лізингових платежів внаслідок будь-яких обставин, в тому числі форс-мажору (пункт 3.5. Договору);

- за користування предметом лізингу лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, що включають: попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості предмета лізингу в розмірі 5 (п'ять) відсотків його вартості (включаючи ПДВ, на який нараховується лізинговий платіж в частині комісії за організацію поставки предмета лізингу; комісію за організацію поставки предмета лізингу в розмірі 7 (сім) відсотків (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість; відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісія за супроводження Договору в розмірі 7 (сім) відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими платежами вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість (пункт 4.1. Договору);

- лізингоодержувач після укладення Договору, на підставі виставленого лізингодавцем рахунку, який діє протягом трьох днів, перераховує на рахунок лізингодавця попередній лізинговий платіж у розмірі, визначеному пунктом 4.1. даного Договору (пункт 4.2. Договору);

- з моменту підписання Акта лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження Договору у розмірі, визначеному пунктом 4.1. даного Договору; комісію за організацію поставки предмета лізингу у розмірі, визначеному пунктом 4.1. даного Договору, яка сплачується разом зі сплатою чергових платежів згідно з додатком до Договору «Графік сплати лізингових платежів» наступним чином: 50% сплачується разом зі сплатою першого чергового лізингового платежу, 50% сплачується разом зі сплатою другого чергового лізингового платежу. Черговість сплати лізингових платежів у частині відшкодування вартості предмета лізингу та сплати комісії за супроводження Договору кратна шести місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання Акта. Перший лізинів платіж сплачується через шість місяців з дати підписання Акта, подальші платежі - через кожні шість місяців (пункт 4.3. Договору);

- за порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня (пункт 7.1. Договору);

- нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов'язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов'язань в повному обсязі (пункт 7.7. Договору);

- Договір набуває чинності від дати надходження платежу, визначеного та сплаченого згідно пункту 4.2. Договору, і діє до закінчення строку лізингу, зазначеного в Додатку до Договору «Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу», та виконання сторонами всіх зобов'язань за цим Договором (пункт 8.1. Договору).

Додатком №1 до Договору сторонами погоджено передачу в лізинг терміном на 7 років предмету лізингу - зернозбиральний комбайн «Дон-Лан Акрос» з двигуном ЯМЗ в кількості 2 одиниці та загальною вартістю 2 211 045,28 грн. разом з ПДВ; попередній лізинговий платіж у частині відшкодування вартості предмету лізингу, що надалі передається в лізинг, у розмірі 5% його вартості складає 92 126,88 грн., крім того ПДВ 18 425,38. Всього попередньої оплати 110 552,26 грн.

Додатком №2 погоджено графік сплати лізингових платежів за предмет лізингу, визначений у додатку №1.

У розумінні частин 1, 3, 7 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Об'єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до Господарського кодексу України та інших законів.

Загальні правові та економічні засади фінансового лізингу визначаються положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг». Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку, з урахуванням особливостей, що встановлюються Законом.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є договором лізингу, за яким, згідно ст. 806 ЦК України, одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 глави 58 ЦК України та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач - ДПАТ «НАК «Украгролізинг» належним чином виконав свої зобов'язання за Договором, та передав лізінгоодержувачу - Підприємству виправної колонії №115 предмет лізингу, про що сторонами складено Акт приймання-передачі від 10.04.2014р., відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв зернозбиральний комбайн «Дон-Лан Акрос» з двигуном ЯМЗ в кількості 2 одиниці та загальною вартістю 2 211 045,28 грн. на умовах Договору.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно повинно бути виконано у цей строк.

Пунктом 4.3. Договору сторонами встановлено, що з моменту підписання Акта лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження Договору; комісію за організацію поставки предмета лізингу.

Підписавши Додаток №2 сторони погодили графік лізингових платежів.

Відповідач, в порушення умов Договору, свої зобов'язання по здійсненні лізингових платежів належним чином не виконав, в результаті чого за ним утворилась заборгованість перед позивачем в частині сплати чергового лізингового платежу в сумі 150 035,16 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у відзив на позов позовні вимоги визнає в повному обсязі та підтверджує суму боргу, що утворилась станом на 14.01.2015р. Крім того, як твердить відповідач та вбачається з доданого до відзиву листа від 05.02.2015р. №310, відповідач звертався до позивача з гарантійним листом, в якому просив відстрочити погашення заборгованості до 01.09.2015р. без нарахування штрафних санкцій, оскільки підприємство боржника має сільськогосподарський профіль виробництва та утримується й існує виключно на кошти, які отримані від реалізації власного врожаю.

В обґрунтування своїх доводів та заперечень щодо неможливості на зменшення та відстрочку сплати лізингових платежів, позивач твердить, що згідно з пунктами 5, 6 Статуту метою діяльності компанії є сприяння реалізації державної політики в сфері агропромислового комплексу, забезпечення ефективного функціонування і розвиток виробництва, шляхом передачі товаровиробникам на умовах лізингу технічних засобів для зазначеного комплексу. Надання виробничих послуг, організації технічного сервісу, отримання прибутку. Предметом діяльності компанії є закупівля і передача у лізинг сільськогосподарської техніки, транспортних засобів та обладнання.

Відповідно до Порядку використання коштів державного бюджету, що спрямовуються на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу на умовах фінансового лізингу та заходи по операціях фінансового лізингу , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003р. №1904, джерелом фінансування закупівлі техніки для її передачі у користування на умовах фінансового лізингу та заходів по операціях фінансового лізингу є передбачені у державному бюджеті на цю мету коти, які використовуються на умовах поворотності згідно з укладеними договорами.

Законами України про державний бюджет України на відповідні роки передбачено наповнення спеціального фонду Державного бюджету України зворотними лізинговими платежами.

Пунктом 13 ст. 17 Бюджетного кодексу України забороняється реструктуризація заборгованості суб'єктів господарювання перед державою за кредитами, залученими державою або під державні (місцеві) гарантії, за кредитами з бюджету.

Частиною 6 ст. 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено. Що у 2015 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно відповідними пунктами частини третьої статті 15, частини третьої статті 29 і частини третьої ст. 30 Бюджетного кодексу України, спрямовуються на реалізацію програм та заходів, визначених частиною четвертою статті 30 Бюджетного кодексу України, а кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами статей 11, 12 і 13 цього Закону, спрямовуються відповідно на збільшення статутного капіталу Національної акціонерної компанії «Украгролізинг» для закупівлі технічних засобів для агропромислового комплексу з подальшою передачею їх на умовах фінансового лізингу (за рахунок джерел, визначених пунктами 2, 3 статті 13 цього Закону). У зв'язку з вищевикладеним позивач не має можливості на зменшення та відстрочку сплати лізингових платежів.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань за Договором та сплати лізингових платежів не представив, доказів пред'явлення позивачу претензій та зауважень щодо якості предмету лізингу суду не надав, відповідно доводи позивача не спростував.

Таким чином, підтверджена належними доказами сума простроченої заборгованості відповідача перед позивачем за Договором становить 1150 035,22 грн.

За таких обставин, судом встановлено факт порушення відповідачем - Кагарлицькою виправною колонією №115 своїх зобов'язань за Договором щодо сплати лізингових платежів на суму 150 035,22 грн., відповідно вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджується та підлягає задоволенню.

У зв'язку з простроченням відповідачем грошового зобов'язання за період з 11.10.2014р. по 27.01.2015р. позивач просить суд стягнути з Кагарлицькою виправною колонією №115 пеню в сумі 8 340,32 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється в письмовій формі.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов'язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктами 7.1. та 7.7. Договору визначено, що за порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. Нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов'язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов'язань в повному обсязі

Відповідно до частини 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 1 344,15 грн. та збитки, завдані інфляційними процесами, в розмірі 7 441,75 грн.

Відповідно до положень частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Отже враховуючи:

- наявність у відповідача простроченого боргового зобов'язання перед позивачем;

- строк та порядок оплати встановлені Договором та Додатком №1 до Договору «Графік сплати лізингових платежів»;

- відповідальність за порушення грошового зобов'язання, визначені пунктом 4.2 Договору та статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»;

встановлений постановами Правління НБУ «Про регулювання грошово-кредитного ринку» розмір облікової ставки НБУ;

- спосіб захисту майнового права передбачений статтею 625 ЦК України,

суд здійснив розрахунок належної до стягнення з відповідача пені, процентів річних та збитків, завданих інфляційними процесами, за період з 11.10.2014р. до 27.01.2015р., тобто не виходячи за межі заявленого позивачем періоду нарахування та встановив, що за заявлений позивачем період з 11.10.2014р. до 27.01.2015р. арифметично вірно розраховані пеня становить 12 038,47 грн., три проценти річних становлять 1 344,15 грн. та інфляційні втрати становлять 16 203,80 грн.

Позивачем заявлено до стягнення суму інфляції в розмірі 7 441,75 грн. Заяви про збільшення розміру позовних вимог, в порядку ст. 22 ГПК України, позивачем не подавалась. Суд, приймаючи рішення, не може виходити за межі позовних вимог, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача збитки, завдані інфляційними процесами, в розмірі 7 441,75 грн. підлягає задоволенню повністю в заявленій сумі.

Разом із тим, господарський суд, приймаючи рішення, може зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штраф, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 частини першої статті 83 ГПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України зазначено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідач, згідно Статуту, є державним підприємством, створеним з метою залучення засуджених, які відбувають покарання, до суспільно корисної праці. Майно, а отже і грошові кошти, підприємства є державною власністю. Основними видами діяльності відповідача є вирощування сільгоспкультур, овочів та баштанних культур, розведення великої рогатої та іншої худоби, свійської птиці, допоміжна діяльність у рослинництві. Зазначена діяльність є сезонною, отже надходження коштів на рахунки відповідача також має сезонний характер, разом із тим, відповідач існує виключно на кошти, отримані від реалізації власного врожаю.

Керуючись вищенаведеними нормами закону та враховуючи вищенаведені обставини, суд, відповідно до свого права, наданого йому ст. 83 ГПК України, зменшує розмір пені до розміру 5,00 грн., відповідно вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 12 138,47 грн. підлягає задоволенню частково в сумі 5,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними, задовольняє позов частково, приймає рішення про стягнення з відповідача - державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Кагарлицької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№115)» на користь позивача - державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» 158 826,12 грн. заборгованості, з яких: 150 035,22 грн. основної заборгованості, пеня в сумі 5,00 грн., три проценти річних в сумі 1 344,15 грн. та інфляційні втрати в сумі 7 441,75 грн.

Суд зазначає, що в разі зменшення судом розміру пені судовий збір покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру. За таких обставин, відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору суд покладає на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», ст. ст. 3, 11, 16, частиною 1 ст. 509, ст. ст. 525, 526, частиною 1 ст. 530, частиною 1 ст. 546, ст. 547, ст. 610, частиною 1 ст. 612, частиною 2 ст. 614, ст.ст. 625, 629, 806 Цивільного кодексу України, ст. 2, частиною 3 ст. 3, ст.ст. 20, 173, 230, частиною 4 ст. 231, частинами 4, 6 ст. 232, частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України, статтями 22, 33, 49, 65, 79, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» до державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Кагарлицької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№115)» задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Кагарлицької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області (№115)» (09214, Київська обл., Кагарлицький район, с. Зікрачі, )

на користь державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 16-А, )

150 035,22 грн. (сто п'ятдесят тисяч тридцять п'ять гривень двадцять дві копійки) заборгованості,

5,00 грн. (п'ять гривень нуль копійок) пені,

7 441,75 грн. (сім тисяч чотириста сорок одну гривню сімдесят п'ять копійок) інфляційних втрат,

1 344,15 грн. (одну тисячу триста сорок чотири гривні п'ятнадцять копійок) процентів річних,

3 176,52 грн. (три тисячі сто сімдесят шість гривень п'ятдесят дві копійки) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Суддя О.В. Конюх

Повний текст рішення підписано 26.03.2015р.