номер провадження справи 6/47/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

01.04.2015 Справа № 908/1591/15-г

За позовом Прокурора Ленінського району міста Запоріжжя (вул. Добролюбова, буд. 14, м. Запоріжжя, 69006) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах - Концерну „Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну „МТМ" Ленінського району (бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; фактична адреса: вул. Щаслива, буд. 2-а, м. Запоріжжя, 69096)

До Дочірнього підприємства „Запорізька Автобаза № 7" Товариства з додатковою відповідальністю „Запоріжбудтранс" (вул. Каховська, буд. 44, м. Запоріжжя, 69096)

Про стягнення 28 097 грн. 71 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від прокуратури: Лєскіна І.Є.- посвідчення №031340 від 19.01.2015р.

Від позивача: Коновалов Д.В. - дов. №27/20-19 від 05.01.2015р.

Від відповідача: Драй О.Л. - дов. від 27.03.2015р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Прокурора Ленінського району міста Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах - Концерну „Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну „МТМ" Ленінського району м. Запоріжжя, до Дочірнього підприємства „Запорізька Автобаза № 7" Товариства з додатковою відповідальністю „Запоріжбудтранс" м. Запоріжжя, про стягнення 28 097 грн. 71 коп., суд -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор в інтересах позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідача заборгованість, на підставі договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 444 від 01.10.2002 року, в сумі 19 288 грн. 11 коп., пеню в сумі 1 988 грн. 03 коп., інфляційні витрати в сумі 6 251 грн. 31 коп. та 3 % річних в сумі 570 грн. 26 коп.

До судового засіданні від прокурора та позивача надійшла заява, в якій вони просять припинити провадження по справі в частині стягнення суми основного боргу, в зв'язку з тим, що відповідач оплатив заборгованість за теплову енергію після подачі позову, та просять стягнути з відповідача, на підставі договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 444 від 01.10.2002 року, пеню в сумі 1 988 грн. 03 коп., інфляційні витрати в сумі 6 251 грн. 31 коп. та 3 % річних в сумі 570 грн. 26 коп.

Заява прокурора та позивача приймається судом, оскільки подана у відповідності д вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

До судового засідання від прокурора надійшли письмові пояснення у справі щодо обставин подання позову.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що заперечень проти позовних вимог не має.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача та відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

01.10.2002 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про постачання теплової енергії № 444, з додатками та додатковими угодами (надалі - договір).

Згідно до п.10.1 договір набуває чинності після підписання його обома сторонами та діє з 01.10.2002 року по 30.09.2003 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін про його розірвання.

Оскільки між сторонами не було досягнуто взаємної згоди про розірвання договору, він є чинним для сторін, у т.ч. на день розгляду справи та прийняття рішення суду.

За умовами пункту 1.2 договору, позивач взяв на себе зобов'язання постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію разом з витратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі відповідача, за встановленими тарифами (цінами) в термін, передбачений цим договором.

Пунктом 6.2 договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

На виконання умов договору позивач відпустив відповідачу у лютому 2014 року теплову енергію на суму 19 788 грн. 11 коп., що підтверджується актам приймання-передачі теплової енергії, рахунком за відповідний місяць.

Згідно з п. 6.3 договору, позивач після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає відповідачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт наданих послуг та податкову накладну. Відповідач зобов'язаний оформити акт надання послуг і до 25-го числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його позивачу.

Пунктом 6.4 договору визначено, що акт надання послуг, підписаний обома сторонами, є підставою для розрахунків відповідача з позивачем.

При цьому, в акті приймання-передачі теплової енергії вказано, що у разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту в установлені договором терміни, акт вважається погодженим.

Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, поставив відповідачу теплову енергію, направив відповідачу акт приймання - передачі теплової енергії, рахунок на оплату, що підтверджується копіями реєстрів відправки заказних рекомендованих листів.

Відповідач акт за лютий 2014 року оформленим позивачу не повернув, письмові заперечення щодо наданого позивачем акту не надав.

Таким чином, акт був оформлений лише позивачем, та такий акт вважається погодженим і є підставою для проведення оплати.

Відповідно до п. 6.6 договору споживач (відповідач по справі) зобов'язався до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок енергопостачальної організації (позивачу по справі) суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав належним чином, сплатив відповідачу вартість спожитої теплової енергії частково в сумі 500 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2 від 20.02.2015р.

Заборгованість в сумі 19 288 грн. 11 коп. була сплачена відповідачем після подачі позову, що підтверджується платіжними дорученнями №24 від 13.03.2015р., №35 від 24.03.2015р., №37 від 26.03.2015р., № 38 від 26.03.2015р. № 39 від 27.03.2015р. та двостороннім актом звірки від 25.03.2015р.

Відповідно до п. 11 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження по справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки заборгованість в сумі 19 288 грн. 11 коп. була сплачена відповідачем після подачі позову, то в цієї частині відсутній предмет спору, а тому провадження по справі в цієї частині припиняється на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Судовий збір від цієї суми покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач, згідно п. 6.6 договору, у термін до 20 числа поточного місяця не оплатив, то весь цей час він користувався грошовими коштами позивача, та ці грошові кошти знецінилися за цей час.

Прокурор просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 570 грн. 26 коп. та інфляційні витрати в сумі 6 251 грн. 31 коп., згідно наданих суду розрахунків.

Перевіривши розрахунок прокурора, суд знаходить його обґрунтованим, а тому з відповідача підлягає стягненню 3% річних в сумі 570 грн. 26 коп. та інфляційні витрати в сумі 6 251 грн. 31 коп.

Відповідно до положень п. 7.2.3 договору, за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію відповідач несе відповідальністю у вигляді пені в розмірі 0,5 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Прокурор нарахував відповідачу пеню з урахуванням положень договору та подвійної облікової ставки НБУ України, що діяла на період в який стягується пеня, та просить стягнути з відповідача пеню за період з 21.03.2014 року по 17.09.2014 року від суми 19 788 грн. 11 коп. в розмірі 1 988 грн. 03 коп.

Однак, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Але, при розрахунку пені від заборгованості за спірний період позивач не врахував, що відповідно до п. п. 6.6 договору споживач (відповідач по справі) зобов'язався до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок енергопостачальної організації (позивачу по справі) суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію, і вийшов за межі шести місяців при нараховані пені від сум заборгованості за лютий 2014 року.

З врахування всього вищевикладеного, фактично пеню можливо нараховувати за період з 21.02.2014р. по 21.08.2014р., але, враховуючі, позовні вимоги та наданий розрахунок пені, з відповідача підлягає стягненню пеня з 21.03.2014р. (як вказано в розрахунку пені) по 21.08.2014р. (ч. 6 ст. 232 ГК України) в сумі 1 622 грн. 08 коп. В частині стягнення пені в сумі 365 грн. 95 коп. слід відмовити, в зв'язку з необґрунтованим нарахуванням.

Судовий збір покладається на відповідача в сумі 1803 грн. 06 коп., відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з Дочірнього підприємства „Запорізька Автобаза № 7" Товариства з додатковою відповідальністю „Запоріжбудтранс" (вул. Каховська, буд. 44, м. Запоріжжя, 69096; ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "МТМ" Ленінського району (бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; фактична адреса: вул. Щаслива, буд. 2-А, м. Запоріжжя, 69096; ; на рахунок № 1951 в Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ „Державний ощадний банк України", МФО 313957) пеню в сумі 1 622 грн. 08 коп., 3 % річних в сумі 570 грн. 26 коп., інфляційні витрати в сумі 6 251 грн. 31 коп. Надати наказ.

Стягнути з Дочірнього підприємства „Запорізька Автобаза № 7" Товариства з додатковою відповідальністю „Запоріжбудтранс" (вул. Каховська, буд. 44, м. Запоріжжя, 69096; ) на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 1 803 грн. 06 коп. Надати наказ.

Провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 19 288 грн. 11 коп. припинити.

В іншої частині позову відмовити.

Повне рішення складено : 01.04.2015р.

Суддя Л.С. Місюра