РІШЕННЯ

"01" квітня 2015 р.Справа № 921/75/15-г/15

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Галамай О.З.

при секретарі Сиротюк К.В.

розглянув справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 48600

до відповідача: Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001

про стягнення заборгованості в розмірі 156 079,00 грн.

В судове засідання з"явились:

від позивача: Авдєєнко В.В. - адвокат, договір б/н від 22.01.2015р.

від відповідача: Юськевич Є. В.- представник, довіреність №06-4/33 від 13.01.2015 р.

Представникам сторін в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд господарського суду Тернопільської області Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 подано позов до відповідача Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про cтягнення заборгованості в сумі 156 079,00 грн.

Ухвалою суду від 27.01.2015р. розгляд справи призначено на 11.02.2015р.

Ухвалою суду від 11.02.2015 р. на задоволення клопотань представників сторін розгляд справи відкладено на 04.03.2015 р. в зв'язку із неможливістю забезпечити явку повноважних представників в судове засідання.

В судовому засіданні 04.03.2015р. суд перейшов до розгляду справи по суті та оглянув оригінали документів, доданих до позовної заяви.

На задоволення клопотання представника відповідача про продовження строку розгляду справи в порядку ст. 69 ГПК України для надання можливості сплати боргу в добровільному порядку (вх.№7456), розгляд справи продовжено в порядку статті 69 ГПК України на 15 днів та оголошено перерву у судовому засіданні до 01.04.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні 01.04.2015р. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та пояснень, наданих в судовому засіданні. Також зазначив, що товар, який поставлений відповідачу не належить відповідно до "Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні."

Представник відповідача у судовому засіданні 01.04.2015р. не заперечив факт отримання товару та визнав позовні вимоги повністю в розмірі 156 079,00 грн. (вх. №9375).

В судовому засіданні 01.04.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

27 вересня 2012 року та 10 січня 2013 року між ПП ОСОБА_1 (Постачальник) та філією "Заліщицька ДЕД" Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (Покупець) укладено договори купівлі-продажу, відповідно до яких Постачальник зобов"язався поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов"язався прийняти і оплатити наступні товари - пісок (п.1.1 договорів).

Пунктом 3.1 договорів визначено, що ціна цього договору становить 150 000 грн, в тому числі ПДВ - 30 000 грн, станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару. Загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього договору.

П.п. 4.1, 4.2, 4.3 договорів сторони передбачили порядок розрахунків, відповідно до яких покупець зобов'язаний розрахуватись з постачальником за отриманий товар не раніше ніж через 30 днів з моменту отримання від Постачальника відповідних документів, зазначених в договорі.

Відповідно до п.4.1 договорів позивачем надано відповідачеві видаткові накладні на поставлений товар та акти прийому передачі товару (копії листів №16 від 29.10.2012 р. та №6 від 11.03.2013 р. знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до п.5.4, п.5.5 договорів після передачі товару та виконання обов"язку з поставки між сторонами оформлюється акт приймання - передачі товару, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін. Датою передачі товару від Постачальника Покупцю, вважається дата підписання акту приймання - передачі товару.

Відповідно до пункту 6.1 договорів Покупець зобов"язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

На виконання умов договорів позивач передав відповідачу товар, про що свідчать накладні, які скріплені підписами та печатками обох сторін та рахунки на оплату (належно завірені копії містяться в матеріалах справи).

Факт передачі позивачем та отримання відповідачем товару підтверджується актами приймання - передачі, підписаними та скріпленими печатками обох сторін (знаходяться в матеріалах справи).

Як свідчать матеріали справи та стверджує позивач, відповідач свої договірні зобов'язання щодо оплати за поставлений товар виконав частково.

Станом на день розгляду справи основна заборгованість відповідача перед позивачем складає 156 079,00 грн., про що свідчить акт звірки взаємних розрахунків, підписаний та скріплений печатками обох сторін. Факт отримання товару відповідачем не заперечується. Крім того позивачем подано суду заяву про визнання боргу відповідачем в розмірі 156 079,00 грн (вх.№ 9375).

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 3 121,58 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до укладених між сторонами договорів від 27.09.2012р. та від 10.01.2013р., позивач передав відповідачу товар, що підтверджується накладними, які скріплені підписами та печатками обох сторін та рахунками на оплату (належно завірені копії містяться в матеріалах справи).

Пунктом 3.1 договорів визначено, що ціна цього договору становить 150 000 грн, в тому числі ПДВ - 30 000 грн, станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару. Загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього договору.

П.п. 4.1, 4.2, 4.3 договорів сторони передбачили порядок розрахунків, відповідно до яких покупець зобов'язаний розрахуватись з постачальником за отриманий товар не раніше ніж через 30 днів з моменту отримання від Постачальника відповідних документів, зазначених в договорі.

Відповідно до п.4.1 договорів позивачем надано відповідачеві видаткові накладні на поставлений товар та акти прийому передачі товару (копії листів №16 від 29.10.2012 р. та №6 від 11.03.2013 р. знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до п.п.5.4, 5.5 договорів після передачі товару та виконання обов"язку з поставки між сторонами оформлюється акт приймання - передачі товару, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюється печатками сторін. Датою передачі товару від Постачальника Покупцю вважається дата підписання акту приймання - передачі товару.

Факт передачі позивачем та отримання відповідачем товару підтверджується актами приймання - передачі, скріпленими підписами та печатками обох сторін (знаходяться в матеріалах справи).

Однак, як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання щодо оплати за отриманий товар виконав частково, заборгувавши позивачу 156 079,00 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, скріпленим підписами та печатками обох сторін (знаходиться в матеріалах справи). Факт отримання товару відповідачем не заперечується. Крім того представником відповідача подано суду заяву про визнання боргу в сумі 156 079,00 грн. (вх.№9375).

З огляду на викладене, станом на момент розгляду справи, заборгованість відповідача перед позивачем складає 156 079,00 грн та підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись cт. ст. 3, 4, 41, 42, 43,44, 45,46, 12, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 78, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (46001, вул. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (48600, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 156 079 (сто п"ятдесят шість тисяч сімдесят дев"ять) грн. 00 коп. заборгованості, 3 121 (три тисячі сто двадцять одну) грн. 58 коп. - судового збору.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 07.04.2015 р.

Суддя Галамай О.З.