КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2015 р. Справа№ 911/4840/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: Сліпенко О.В. - керівник;

Від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Національного університету державної податкової служби України

на рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2015

у справі № 911/4840/14 (суддя Лутак Т.В.)

за позовом Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі

Товариства з обмеженою відповідальністю

до Національного університету державної податкової служби України

про стягнення 135 352, 76 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ірпінська фінансово-юридична академія у формі Товариства з обмеженою відповідальністю звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Національного університету державної податкової служби України про стягнення 135 352, 76 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.01.2015 провадження у справі № 911/4840/14 за позовом Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Національного університету державної податкової служби України в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 2 513, 79 грн, 3 % річних у розмірі 164, 36 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 183, 41 грн. припинено.

Позовні вимоги Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю в частині стягнення з Національного університету державної податкової служби України 131 491, 20 грн. основного боргу за договором оренди нерухомого майна № 1444114 від 13.02.2014 задоволено.

Присуджено до стягнення з Національного університету державної податкової служби України на користь Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю 131 491, 20 грн. основного боргу за договором оренди нерухомого майна № 1444114 від 13.02.2014 та 2 629, 82 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями апеляційну скаргу Національного університету державної податкової служби України у справі № 911/4840/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2015, враховуючи перебування судді Тищенко А.І. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги Національного університету державної податкової служби України сформовано колегію суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Корсакової Г.В.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначав, що рішення прийнято з неповним з'ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, на підтвердження чого в своїй апеляційній скарзі виклав ряд обставин, які, на його думку, виступають підтвердженням правової позиції Національного університету державної податкової служби України та спростовують правильність винесеного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.03.2015. Відстрочено Національному університету державної податкової служби України сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2015 у справі №911/4840/14 до прийняття постанови у справі.

10.03.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

У зв'язку з виходом судді Тищенко А.І. з відпустки, розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2015 вирішено здійснити розгляд справи № 911/4840/14 у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

В судовому засіданні 26.03.2015 представник позивача надав свої пояснення по справі, представник відповідача в судове засідання 26.03.2015 не з'явився, причини неявки суду невідомі.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвали Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 про прийняття апеляційної скарги до провадження у справі № 911/4840/14 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, колегією встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом між Ірпінською фінансово-юридичною академією у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, в особі в.о. ректора Сліпенко О.В., що діє на підставі Статуту та Національним університетом державної податкової служби України, в особі ректора Тарангул Л.Л., яка діє на підставі наказу Міністерства доходів і зборів України від 08.10.2013 3 3162-0 та Статуту Університету, був укладений Договір оренди нерухомого майна №1444144 від 13.02.2014, за умовами якого позивач зобов'язався передати відповідачу в строкове платне користування нерухоме майно, що розташоване за адресою: 32300, Хмельницька область, місто Кам`янець-Подільський, вулиця Годованця, будинок №1, загальною площею 1 369, 70 м.кв. (далі - майно), а відповідач зобов'язався прийняти це майно та після припинення цього договору повернути майно позивачу в належному стані.

Відповідно до п. 1.2 договору майно, що надається в користування, належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності СА 967279 від 06.02.2012, що видане виконавчим комітетом Кам'янець-Подільської міської ради.

Згідно з п. 3.1 договору відповідач за користування орендованим майном сплачує орендну плату на умовах визначених цим договором. Загальна сума договору складає 98 618, 40 грн. з урахуванням ПДВ.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що розмір орендної плати з урахуванням індексації становить 32 872, 80 грн. за 1 місяць з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 3.3 договору розмір орендної плати може бути зменшено за взаємною згодою сторін.

В силу п. 4.1 договору орендна плата сплачується щомісяця, протягом місяця наступного за звітним, за повний місяць, незалежно від строку користування майном, що є предметом даного договору, у безготівковій формі на розрахунковий рахунок позивача на підставі актів наданих послуг.

За приписами пункту 5.1 договору позивач протягом тижня з дня набрання чинності цим договором передає, а відповідач приймає у користування майно, що оформлюється відповідним актом, який підписується сторонами.

За змістом п. 5.2 договору відповідач протягом тижня після закінчення строку користування повертає, а позивач приймає передане майно, що оформлюється актом, який підписується сторонами. Після підписання акту передачі строк користування припиняється.

Згідно з п. 10.1 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з 1 січня 2014 року і діє до 31 березня 2014 року.

На виконання умов договору оренди нерухомого майна № 1444114 від 13.02.2014 позивач передав, а відповідач прийняв в оренду нерухоме майно, що розташоване за адресою: 32300, Хмельницька область, місто Кам`янець-Подільський, вулиця Годованця, будинок № 1, загальною площею 1 369,70 м.кв., про що сторони склали акт приймання-передачі в оренду приміщень, який підписаний повноважними представниками сторін, скріплений печатками та копія якого долучена до матеріалів справи.

Додатковою угодою № 1 до договору оренди нерухомого майна № 1444114 від 13.02.2014 сторони дійшли згоди внести зміни до даного договору та викласти п.10.1 договору у наступній редакції: «цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014 та згідно ч. 3 ст. 631 ЦК України застосовується до правовідносин, що склалися між сторонами з 01.01.2014», інші умови вищевказаного договору залишаються незмінними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору оренди нерухомого майна № 1444114 від 13.02.2014 було надано відповідачу наступні акти надання послуг на сплату орендної плати за користуванням майном: акт № 13 за травень 2014 року на суму 32 872, 80 грн., акт № 16 за червень 2014 року на суму 32 872, 80 грн., акт № 19 за липень 2014 року на суму 32 872, 80 грн. та акт № 22 за серпень 2014 року на суму 32 872, 80 грн., що підтверджується листами № б/н від 06.05.2014, № б/н від 19.06.2014, № б/н від 01.07.2014 та № б/н 01.09.2014, копії яких долучені до матеріалів справи. Загальна сума орендної плати за період з травня 2014 року по серпень 2014 року становить 131 491, 20 грн.

Проте, в порушення своїх договірних зобов'язань, відповідач вищезазначених актів наданих послуг позивачу не повернув та орендної плати за період з травня 2014 року по серпень 2014 року не сплатив, що і стало підставою для звернення останнього з даним позовом до суду.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ст. 286 Господарського кодексу України).

В силу ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з апеляційної скарги, відповідач зазначає, що додатковою угодою № 1 до договору оренди нерухомого майна № 1444114 від 13.02.2014 було внесено зміни у вказаний договір виключно в частині строку його дії, інші умови договору залишилися незмінними, в тому числі і загальна сума договору, визначена в п. 3.1 договору, у розмірі 98 618, 40 грн., яка сплачена відповідачем у повному обсязі.

Слід зазначити, що загальна сума договору передбачена п. 3.1 у розмірі 98 618, 40 грн. була визначена сторонами при укладені вказаного договору на період з 01.01.2014 до 31.03.2014.

Разом з тим, у п. 3.2 договору, який відповідно до умов додаткової угоди № 1 вважається незмінним та діє до 31.12.2014, сторонами визначено розмір орендної плати за 1 місяць користування орендованим майном.

За приписами ч. 2 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що розмір орендної плати з урахуванням індексації становить 32 872, 80 грн. за 1 місяць з урахуванням ПДВ.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Зазначеній нормі повністю відповідає п. 4.1 договору, відповідно до якого орендна плата сплачується щомісяця, протягом місяця наступного за звітним, за повний місяць, незалежно від строку користування майном, що є предметом даного договору.

Згідно з ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Таким чином, враховуючи строк дії договору оренди нерухомого майна №1444114 від 13.02.2014 та те, що відповідач продовжив фактично користуватися орендованим майном, як наслідок останній не позбавлений обов'язку своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, а отже позовні вимоги про стягнення з відповідача орендної плати за період з травня 2014 року по серпень 2014 року у розмірі 131 491, 20 грн. є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, в процесі розгляду справи місцевим судом, представником позивача було подано заяву, у якій останній відмовляється від частини позовних вимог, а саме в частині стягнення пені у розмірі 2 513, 79 грн., 3 % річних у розмірі 164, 36 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 183, 41 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відмова позивача від позову викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до справи. Ця заява підписується відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін. Про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції провадження у даній справі в частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 2 513, 79 грн., 3 % річних у розмірі 164, 36 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 183, 41 грн. підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 131 491, 20 грн. основного боргу за договором оренди нерухомого майна № 1444114 від 13.02.2014 підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів зазначає, що Національним університетом державної податкової служби України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, які давали б підстави для задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2015 у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, при зверненні з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду апелянтом зазначено про неможливість вчасної сплати судового збору у зв'язку з тим, що на даний час відсутнє розпорядження щодо передачі університету до сфери управління Міністерства освіти і науки України, як наслідок закрита мережа розпорядників та одержувачів бюджетних коштів Державної казначейської служби України.

Ухвалою суду про прийняття апеляційної скарги до провадження відстрочено Національному університету державної податкової служби України сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2015 у справі №911/4840/14 до прийняття постанови у справі.

Станом на день винесення постанови по цій справі судовий збір у розмірі 1 314, 91 грн. Національним університетом державної податкової служби України сплачений не був, а тому підлягає стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного університету державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2015 у справі №911/4840/14 залишити без змін.

Стягнути з Національного університету державної податкової служби України (08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Карла Маркса, буд. 31; ) в доход Державного бюджету України 1 314 (одна тисяча триста чотирнадцять) грн. 91 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Матеріали справи № 911/4840/14 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська