номер провадження справи 10/15/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 Справа № 908/476/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАР АЛЬЯНС" (84609, Донецька

область, м. Горлівка, вул. Умова, 1/1; адреса для листування: АО "Головань і Партнери",

01054, м. Київ, вул. Боровського, буд. ЗЗБ, оф. 12/2,)

до відповідача: Державного підприємства "Донецька залізниця" (83062, м. Донецьк,

вул. Артема, буд. 68)

про зобов'язання внести зміни в особовий рахунок позивача, стягнення 914440,33 грн.

та розірвання договору

Суддя Т.Г. Алейникова

Представн ики;

від позивача: Кунянський С.М.., довіреність № 79 від 09.02.2015 р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Розпорядженням голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області здійснюється господарським судом Запорізької області.

До господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАР АЛЬЯНС" з позовною заявою до Державного підприємства "Донецька залізниця" про зобов'язання ДП "Донецька залізниця" вчинити дії спрямовані на повернення 217273,10 грн. шляхом внесення відповідних змін до особового рахунку ТОВ "ТАР АЛЬЯНС", розірвання договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані послуги № 21029 від 17.12.2009 р. та стягнення 914440,33 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.01.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/476/15-г, присвоєно справі номер провадження 10/15/15 з призначенням судового засідання на 23.02.2015 р.

Від ТОВ "ТАР АЛЬЯНС" на адресу господарського суду Запорізької області надіслало клопотання (вих. б/н від 10.02.2015 р.) про участь у судовому засіданні в режимі конференції.

Ухвалою суду від 13.02.2015 р. в задоволенні клопотання ТОВ "ТАР АЛЬЯНС" про участь в судовому засіданні в режимі конференції було відмовлено.

Представник позивача в судовому засіданні 18.03.2015 р. позовні вимоги підтримав та ст. ст. 188, 193, 691 Господарського кодексу України та умовами договору.

Відповідач в судове засідання 18.03.2015 р. не з'явився, але в судовому засіданні 23.02.2015 р. проти позовних вимог заперечував повністю, з підстав викладених у відзиві (відзив долучено до матеріалів справи).

За письмовим клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 18.03.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством "Донецька залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАР АЛЬЯНС" укладено договір № 21029 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 17.12.2009 р. (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, предмет договору є надання відповідачем позивачу послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 2.3 договору, відповідач зобов'язався здійснити розрахунки безготівкові з позивачем за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Горлівка Донецької залізниці.

Для проведення розрахунків і обліку сплачених сум відповідач відкриває (або підтверджує) для позивача особовий рахунок 5004697 з підтвердженням залізничного коду 7234.

Позивач зобов'язався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під'їзній колії на доходно-розподільчий рахунок відповідача. Одержані кошти відповідач зараховує на особистий рахунок позивача (п. 2.4. Договору).

Згідно до п. 7.1. договору, відповідач надає позивачу послуги на станції Горлівка, Стаханов ДП "Донецька залізниця" за умови наявності коштів на його особовому рахунку.

25.07.2014 р. позивач подав відповідачу вантаж - сировина коксохімічна вагою 403,000 т. у цистернах №№ 50091305, 53893145, 51285906, 50766476, 50091685, 51289288, 51282846, 54089826 для перевезення зі станції Горлівка до станції Ясло (Польща).

Позивач завантажив 8 цистерн, за відправку кожної з яких, з його особливого рахунку були списані відповідні кошти на загальну суму 217273,10 грн., а саме згідно з: накладної № 51560803 - 27948,20 грн., № 51561330- 27422,20 грн., № 51560753 - 28474,30 грн., № 51561124- 27422,20 грн., № 51561207 -26370 грн., № 51560852 грн. -25317,90 грн., № 51561363 - 28896,10 грн., № 51561413 - 27422,20 грн., що підтверджується вищезазначеними накладними та переліком залізничних документів № 20140726 від 26.07.2014 р.

На зазначений вантаж було складено митну Декларацію № 700010000/2014/001647 від 25.07.2014 р.

Однак, вищезазначені цистерни не відправлені та знаходяться на ст. Горлівка Донецької залізниці, у зв'язку із обмеженням перевезень, ведених Укрзалізницею, що підтверджується листом Головного комерційного управління "Укрзалізниці" за вих. № 8/863 від 20.08.2014 р. щодо припинення руху на залізничному транспорті у відповідному регіоні, з якого вбачається, що у липні 2014 р. через несанкціоноване втручання сторонніх осіб у роботу залізничного транспорту Укрзалізницею було введено обмеження на перевезення по станціям Стаханов та Горлівка.

Також, в матеріалах справи міститься лист від 15.10.2014 р., яким відповідач повідомив позивача про те, що вантаж знаходиться на станції Горлівка.

09.10.2014 р. ТОВ "ТАР Альянс" звернулось до Східної митниці з проханням визнати недійсною митну декларацію № 700010000/2014/001647 від 25.07.2014 р., у зв'язку з неможливістю відправки цистерн залізничною станцією Горлівка.

17.10.2014 р. ТОВ "ТАР Альянс" повторно звернулось з листом (вих. № 04-616) до Східної митниці з проханням підтвердити визнання недійсною митної декларацію № 700010000/2014/001647 від 25.07.2014 р

Східна митниця листом вих. № 05-70/7003-1/9455 від 22.10.2014 р. повідомила про те, митна декларація № 700010000/2014/001647 від 25.07.2014 р. визнана недійсною.

Як зазначив позивач, що на момент розгляду спору вантаж не може бути доставлений до станції призначення навіть у разі відновлення перевезень зі станції Горлівка.

Відповідно до п. 3.2. договору, у міру виконання перевезень та надання послуг відповідач відображає в особовому рахунку використання позивачем коштів для оплати перевезень вантажів, за користування вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг, а також штрафів на підставі відповідних документів.

Відповідач перевезення вищезазначених вантажів не здійснив, що підтверджено матеріалами справи та не спростовано сторонами.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що по закінченню кожного місяця відповідач надає позивачу витяг з його особового рахунку і податкову накладну

У разі виявлення неправильного відображення в особовому рахунку використання коштів позивача відповідач вносить відповідні зміни до його особового рахунку (пункт 4.2 Договору).

Позивач вважає, що внаслідок не виконання перевезення вантажу, відповідач повинен був відобразити в особовому рахунку позивача списання плати за дані послуги без достатніх правових підстав.

Відповідач заперечує факт порушення прав позивача, посилаючись на те, що вісім цистерн прийнятих до перевезення від позивача у липні 2014 р. не були перевезені, у зв'язку із настанням обставин непереборної сили.

Суд до уваги заперечення відповідача не приймає, оскільки дана обставина може свідчити лише про наявність або відсутність відповідальності відповідача за порушення умов договору та не виконання перевезень, а не про відсутність порушення прав позивача, яке є очевидним, оскільки грошові кошти за перевезення були списані з особового рахунку позивача без надання відповідних послуг.

Відповідно до п. 5.2. договору, сторона, яка не може виконувати зобов'язання за цим договором через форс - мажорні обставини повинна терміново повідомити про це іншу сторону.

Доказів повідомлення позивача про настання обставин непереборної сили, як це передбачено договором, відповідач суду не надав.

На підставі викладеного, суд вважає посилання відповідача на обставини переборної сили є документально не підтверджені, з огляду на недотримання порядку, передбаченого п. 5.2. Договору.

Матеріалами справи доведений та не оспорюється учасниками процесу факт не відображення в особовому рахунку позивача списання плати в сумі 2217273,10 грн. за перевезення вантажу.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містять ст.ст. 525, 526 ЦК України.

Доказів внесення відповідних змін, у разі не перевезення вантажу, до особового рахунку позивача в сумі 2217273,10 грн., відповідач суду не надав.

На підставі викладеного, суд вважає позовну вимогу в частині зобов'язання ДП "Донецька залізниця" вчинити дії, спрямовані на повернення 217273 грн. 10 коп. шляхом внесення відповідних змін до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАР АЛЬЯНС" за договором підтвердженою, обґрунтованою, заснованою на законі та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимоги позивача про розірвання договору № 21029 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані послуги від 17.12.2009 р., укладений між Державним підприємством "Донецька залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАР АЛЬЯНС", суд зазначає наступне.

В обґрунтування даної вимоги позивач посилається на те, що з 28.07.2014 р. триває заборона на здійснення перевезень зі станції Горлівка, а також виходячи з того, що на особливому рахунку позивача, відкритому залізницею за договором, обліковується залишок попередньої оплати, що не може бути використаний за призначенням, позивач вважає за необхідне розірвати Договір.

Пунктом 7.5. договору в редакції додаткової угоди від 27.12.2010 р. передбачено, що договір набирає чинності 01.01.2010 р. і діє по 31.12.2011 р. Якщо одна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії Договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей Договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Кожна сторона вправі розірвати Договір до закінчення терміну його дії з попереднім повідомленням іншої сторони не менше ніж за десять днів.

Відповідач заперечив проти розірвання договору, оскільки вважає що, позивач по -перше, повинен був звернутися до відповідача щодо повернення цистерн, які простоюють на станції Горлівка з липня 2014 р. а по - друге, звернутись до відповідача з листом про розірвання Договору.

Позивач спростовуючи заперечення відповідача повідомляє наступне.

По перше, відповідно до п. 11 Наказу Укрзалізниці від 15.02.2006 р. № 056-у, на який посилається відповідач, вантажовідправник має звернутися із заявою про повернення вантажу, внаслідок чого у квитанції проставляється відмітка "вантаж повернено відправнику без повернення провізних платежів".

Отже, посилання відповідача на наведений пункт є безпідставним, оскільки зазначений порядок не передбачає повернення провізної плати, що мав на меті позивач.

Крім того, позивач взагалі позбавлений можливості направляти на адресу відповідача будь - які заяви, оскільки останній здійснює свою підприємницьку діяльність у м. Донецьку, поштове сполучення з яким відсутнє.

По -друге, з тих же причин, позивач позбавлений можливості звернутися до відповідача з листом про розірвання договору. Такий лист направлявся відповідачу вже після відкриття провадження у цій справі (лист № 132 від 12.03.2015 р.). Однак, як стверджує відповідач у своєму відзиві, направлення листів на адресу Краснолиманської дирекції залізничних перевезень не є направленням листів на адресу самого відповідача.

Крім того, позивач звернув увагу на той факт, що перед зверненням до господарського суду позивач спрямував низку запитів до Укрзалізниці та Міністерств інфраструктури України з проханням повідомити яким чином можливо здійснювати листування з ДП "Донецька залізниця". За одержаною позивачем інформацією, адресою для листування з відповідачем було визначено: 83062, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 68. Іншої можливості здійснювати листування з відповідачем, окрім внутрішньої корпоративної мережі Укрзалізниці не має (лист Укрзалізниці від 15.01.2015 р. та від 21.01.2015), які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про розірвання договору, у зв'язку з будь - якої можливості здійснювати листування з відповідачем, що окрім листа, згаданого вище, підтверджується також наявними у матеріалах справи листи від 06.01.2015 р., від 05.01.2015 р., 31.12.2014 р.

Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Оцінивши надані суду докази та фактичні обставини справи, суд погоджується з позицією позивача.

За таких обставин, суд вважає вимогу, про розірвання договору № 21029 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані послуги від 17.12.2009 р., укладений між Державним підприємством "Донецька залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАР АЛЬЯНС" обґрунтованою, та такою що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути 914440,33 грн. суми попередньої оплати, яка находиться на особовому рахунку, з урахуванням суми у розмірі 217273,10 грн., яка була списана з особового рахунку позивача без надання відповідних послуг.

Позивач обґрунтовує дану вимогу тим, що через відсутність обсягу перевезень та послуг, що надаються залізницею на опорній для позивача станції Горлівка, а також у зв'язку з розірванням договору, у нього на особи

Як встановлено матеріалами справи, у позивача для проведення розрахунків і обліку сплачених сум з відповідачем є особовий рахунок 5004697 з підтвердженням залізничного коду 7234.

Згідно п. 3.1. договору, розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається позивачем виходячи із очікування обсягу перевезень та послуг на підставі діючих тарифів. Розмір попередньої оплати за перевезення вантажів та надані транспортні послуги у поточному місяці визначається нарахуванням середньодобових обсягів перевезень за 30 останніх днів і нормативів часу на оброблення перевізних документів та термінів проходження платежів. Сторони погоджують мінімальну суму кредитового сальдо із розрахунку оплати наданих транспортних послуг за десять діб.

Відповідно до витягу з особового рахунку позивача залишок попередньої оплати становить 697167,23 грн.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно з ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч. 1). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч. 3).

Оскільки матеріалами цієї справи підтверджується факт залишку попередньої оплати, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення 914440,33 грн. суми попередньої оплати, яка находиться на особовому рахунку, з урахуванням суми у розмірі 217273,10 грн., яка була списана з особового рахунку позивача без надання відповідних послуг є доведеною, обґрунтованою, підтвердженою доданими документами та такою, що підлягає задоволенню судом.

Суд погоджується з позицією позивача, якою він спростував заперечення відповідача щодо необгрунтованого об'єднання позовних вимог, наступним.

По - перше, позовні вимоги пов'язані між собою підставами виникнення, а саме виконанням Договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані послуги № 21029 від 17.12.2009 р.

По - друге, відповідачем не заявлялось клопотання про роз'єднання позовних вимог. По - третє, повернення коштів з особового рахунку позивача є пов'язаною вимогою з вимогою розірвати договір.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАР АЛЬЯНС" до Державного

підприємства "Донецька залізниця" про зобов'язання ДП "Донецька залізниця" вчинити дії

спрямовані на повернення 217273,10 грн. шляхом повернення відповідних змін до особового

рахунку ТОВ "ТАР АЛЬЯНС", розірвання договору про організацію перевезень вантажів і

проведення розрахунків за перевезення та надані послуги № 21029 від 17.12.2009 р. та

стягнення 914440,33 грн. задовольнити.

2. Зобов'язати Державне підприємство "Донецька залізниця" (83062, м. Донецьк,

вул. Артема, 68, ) вчинити дії, спрямовані на повернення 217273

(двісті сімнадцять тисяч двісті сімдесят три) грн. 10 коп. шляхом внесення відповідних змін

до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАР АЛЬЯНС" (84609,

Донецька область, м. Горлівка, вул. Умова, 1/1; адреса для листування: АО "Головань і

Партнери", 01054, м. Київ, вул. Боровського, буд. ЗЗБ, оф. 12/2, ) за

договором про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та

надані послуги № 21029 від 17.12.2009 р.

3. Розірвати договір № 21029 про організацію перевезень вантажів і проведення

розрахунків за перевезення та надані послуги від 17.12.2009 р., укладений між Державним

підприємством "Донецька залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАР

АЛЬЯНС".

4. Стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця" (83062, м. Донецьк,

вул. Артема, 68, ) на користь Товариства з обмеженою

відповідальністю "ТАР АЛЬЯНС" (84609, Донецька область, м. Горлівка, вул. Умова, 1/1;

адреса для листування: АО "Головань і Партнери", 01054, м. Київ, вул. Боровського, буд.

ЗЗБ, оф. 12/2, ) 914 440 (дев'ятсот чотирнадцять тисяч чотириста

сорок) грн. 33 коп. боргу та судовий збір у розмірі 19506 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот шість) грн. 80 коп. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "24" березня 2015 р.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.