номер провадження справи 1/37/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 Справа № 908/5092/14

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (04071, м. Київ, вул. Хорива, буд.11-А)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфарм-Дніпро" (69005, м. Запоріжжя, бул. Центральний, буд. 26, оф. 67-Б)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "АЛЬБА УКРАЇНА" (08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Шевченка, 100)

про стягнення 959 293 грн. 30 коп.

Головуючий суддя Немченко О.І.

Суддя Азізбекян Т.А.

Суддя Давиденко І.В.

Представники сторін:

від позивача - Мироненко О.А., довіреність № 16 від 13.01.2015 р.;

від відповідача - не з'явився

від третьої особи - не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфарм-Дніпро" 884 404 грн. 54 коп., з яких: 759 833 грн. 48 коп. - основна сума боргу, 75 129 грн. 84 коп. - сума пені за період за період з 17.05.2014 р. по 22.10.2014 р., 9 929 грн. 88 коп. - 3% річних за прострочення виконання зобов'язання, нараховані за період з 17.05.2014 р. по 22.10.2014 р., 39 511 грн. 34 коп. - інфляційне збільшення суми боргу, нараховане за період з 17.05.2014 р. по 30.09.2014 р.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 512, 526, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст. 216, 217, 218, 230, 173, 174, 175 Господарського кодексу України і обґрунтовано посиланням на наявність у відповідача простроченої заборгованості, яка підлягає до сплати відповідачем позивачу на підставі договору відступлення права вимоги № 70533-20/14-7 від 05.06.2014 р.

За результатами автоматичного розподілу, справу було призначено для розгляду судді Немченку О.І.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.11.2014 р., справу № 908/5092/14 призначено до розгляду на 09.12.2014 р.

Розгляд справи відкладався на 25.12.2014 р., 15.01.2015 р. та за заявою позивача продовжувався строк розгляду спору і розгляд справи також було відкладено на 04.02.2015 р.

03.02.2015 р. від позивача у справі надійшла заява про збільшення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 959 293 грн. 30 коп., з яких: 759 833 грн. 48 коп. - основний борг, 84 693 грн. 74 коп. - сума пені за загальний період з 28.03.2014 р. по 01.12.2014 р., 15 987 грн. 73 коп. - 3% річних за прострочення виконання зобов'язання, нараховані за період з 17.05.2014 р. по 27.01.2015 р., 98 788 грн. 35 коп. - інфляційне збільшення суми боргу, нараховане за період з 17.05.2014 р. по 27.01.2015 р.

Заява подана у відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України із відповідними розрахунками сум заборгованості, реєстром накладних та доказами направлення її копії із додатками на адресу відповідача та доплатою судового збору.

Крім того, від позивача також надійшла заява про залучення до матеріалів справи доказів (копії опису цінного листа в підтвердження надсилання позивачем відповідачеві всіх копій видаткових накладних, претензії банку та докази її направлення відповідачу та акта приймання-передачі документів до договору відступлення прав вимоги з переліком всіх видаткових накладних).

Також, позивачем були надані письмові пояснення щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та щодо постачання товарів ТОВ "Трансформ-Дніпро" і неявки відповідача до позивача для звірки розрахунків.

У інших наданих до суду письмових пояснень на доводи відповідача, викладені у відзиві, позивач посилається на те, що відповідачем не доведено факту порушення його прав у зв'язку з укладенням договору відступлення прав вимоги № 70533-20/14-7 від 05.06.2014 р.

Заявою від 03.02.2015 р. позивач повідомив про підтримання у повному обсязі позовних вимог, просив задовольнити позовну заяву та проводити судове засідання 04.02.2015 р. без участі представника позивача.

04.02.2015 р. від відповідача надійшло клопотання про залучення третьої особи у справі - ПАТ "АЛЬБА УКРАЇНА" та відкладення розгляду справи.

Розпорядженням голови суду № 01-04/32/15 від 04.02.2015 р., у зв'язку із складністю предмету спору, надходженням у передостанній та останній дні строку вирішення спору письмових пояснень, клопотання про залучення третьої особи, заяв, у т.ч. про збільшення позовних вимог із складними розрахунками, з метою повного дослідження всіх обставин справи, справу № 908/5092/14 було передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Немченко О.І., судді Азізбекян Т.А. та Давиденко І.В.

Ухвалою від 04.02.2015 р. у цій справі колегія суддів у складі головуючий суддя Немченко О.І., судді Азізбекян Т.А. та Давиденко І.В., розглянувши матеріали цієї справи, ухвалила прийняти справу до свого провадження та призначити судове засідання з розгляду цієї справи на 04.02.2015 р. на 14 год. 30 хв. (враховуючи, що сторони були повідомлені про цю дату судового засідання з розгляду цієї справи попередньою ухвалою у цій справі, про що також свідчать подані ними до суду документи).

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

В судовому засіданні 04.02.2015 р. колегія суддів дослідила подані сторонами документи.

Розглянувши заяву про збільшення розміру позовних вимог, у відповідності з якою позивач перерахував заявлені до стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних та збільшив ці суми, повідомивши про це відповідача та доплативши судовий збір, колегія суддів прийняла до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Крім того, колегія суддів розглянула клопотання відповідача про залучення третьої особи та задовольнила це клопотання, залучивши до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "АЛЬБА УКРАЇНА".

Враховуючи неявку представників сторін та залучення до участі у справі третьої особи та необхідність витребування пояснень та доказів, колегія суддів відклала розгляд справи на 12.03.2015 р. на 15 год. 00 хв.

В судовому засіданні 12.03.2015 р. представник позивача у повному обсязі підтримав збільшені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Крім того, представник позивача надала суду копію судового рішення господарського суду м. Києва у справі № 910/28515/14 від 16.02.2015 р., яким відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфарм-Дніпро" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "АЛЬБА УКРАЇНА", про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги № 70533-20/14-7 від 05.06.2014 р.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились.

Відповідач та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду цієї справи.

Враховуючи достатність матеріалів справи для розгляду цієї справи, колегія суддів визнала можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про її розгляд представників відповідача та третьої особи.

Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

По закінченні судового засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд у складі колегії суддів

ВСТАНОВИВ:

04.01.2010 року між Приватним акціонерним товариством «Альба Україна» (продавцем, третьою особою у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСФАРМ-ДНІПРО» (покупцем, відповідачем у справі) було укладено договір купівлі-продажу № 479 (надалі - договір купівлі-продажу).

До договору сторонами були підписані додаткові угоди.

Відповідно до п. 1.1 договору купівлі-продажу (з урахуванням додаткової угоди), продавець зобов'язувався передавати (поставляти) лікарські засоби і вироби медичного призначення та інші супутні товари (надалі - товар) у власність покупця, а покупець зобов'язувався приймати товар та скачувати за нього грошові кошти відповідно до умов зазначеного договору.

Пунктом 1.2 договору купівлі-продажу передбачено, що товар передається по найменуванню та в кількості, з зазначенням ціни митної і ціни відпускної, що будуть описані в кожному окремому випадку у видаткових накладних.

Згідно п. 2.3. договору купівлі-продажу, кожна товарна партія формується шляхом узгодження заказу. Узгодження заказу відбувається шляхом обміну інформації за телефоном, факсимільним зв'язком, електронним зв'язком чи за допомогою інших засобів.

Підтвердження виконання заказу продавцем є підписання видаткової накладної покупцем при прийомі-передачі партії товару.

Ціни за одиницю товару, а також загальна сума товарної партії визначаються відповідно до відпускних цін продавця та згідно з узгодженим сторонами заказом і зазначаються у видаткових накладних (п. 2.4).

Сума договору складає загальну суму товару, поставленого відповідно до умов даного договору, і визначається шляхом складення сум товарних партій визначених у видаткових накладних. ( п. 2.5 договору).

Пунктом 4.2 договору купівлі-продажу визначено, що покупець зобов'язаний прийняти товар і оплатити його в порядку, передбаченому розділом 5 зазначеного договору.

Згідно розділу п'ятому договору купівлі-продажу, покупець проводить оплату товару у формі безготівкового розрахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Оплата кожної товарної партії проводиться у повному обсязі на умовах, що вказуються у видатковій накладній на поставку товарної партії. У розрахункових документах покупець повинен вказувати номер та дату видаткової накладної згідно з якою здійснюється сплата за поставлений товар та номер і дату договору.

Пунктами 6.1. та 6.2. договору встановлено, що товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості та асортименту в момент підписання сторонами видаткової накладної на товарну партію. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту підписання видаткових накладних.

Продавець передає товар покупцю при умові наявності у останнього належним чином оформлених документів н право отримання товару, а саме довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, в т.ч. Генеральної довіреності строком дії на 1 календарний рік у вигляді додаткової угоди до договору, оформленої у відповідності з Інструкцією (п. 6.3).

Пунктами 7.1. та 7.2 договору купівлі-продажу передбачено, що у випадку порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує заподіяну з її вини шкоду та сплачує штрафні санкції, передбачені даним розділом договору та чинним законодавством України.

У випадку порушення покупцем п. 5.2, він виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості.

У відповідності до умов договору купівлі-продажу, третя особа у справі як продавець, у період з 25.03.2014р. до 18.04.2014 р. поставила відповідачу у справі, як покупцю, товар відповідно до наданих накладних.

Заборгованість відповідача перед третьою особою за вищевказаними поставками склала 759 833 грн. 48 коп.

05.06.2014 р. між ПрАТ «Альба Україна» (первісний кредитор) та Публічним акціонерним товариством «Банк "Київська Русь» (новий кредитор) був укладений договір відступлення права вимоги № 70533-20/14-7, відповідно до якого первісний кредитор відступає (продає), а новий кредитор набуває (купує) за 759 833 грн. 48 коп. у порядку та на умовах визначених цим договором право вимоги за зобов'язаннями ТОВ «Трансфарм-Дніпро» у сумі 759 833 грн. 48 коп., що випливає з договору купівлі-продажу № 479 від 04.01.2010 р., укладеного між боржником та первісним кредитором.

Відповідно до п. 1.1.1. договору відступлення прав вимоги №70533-20/14-7 від 05.06.2014 року, право вимоги первісного кредитора за зобов'язаннями боржника на суму зазначену в п. 1.1 договору випливає з договору купівлі-продажу №479 від 04.01.2010р., підтверджується випискою з балансового рахунку боржника (довідка № 2003а від 04.06.2014 р.

Пунктом 1.1.2 договору відступлення прав вимоги №70533-20/14-7 від 05.06.2014 року передбачено, що первісний кредитор засвідчує, що заперечення, які можуть бути висунуті боржником проти вимог нового кредитора на момент підписання Договору, не існує, вимоги є дійсними та немає підстав для їх невиконання боржником.

Згідно з п. 1.2 договору відступлення прав вимоги, первісний кредитор зобов'язаний повідомити боржника про здійснення відступлення права вимоги за основним зобов'язанням протягом 3 днів з моменту набуття новим кредитором права вимоги.

Відповідно до п. 3.1. договору відступлення права вимоги, новий кредитор набуває права вимоги, що відступається за цим договором після підписання сторонами зазначеного договору.

Пунктом 7.1. договору відступлення права вимоги передбачено, що новий кредитор набуває право вимоги від боржника належного виконання зобов'язання по оплаті коштів боржником у сумі, яка зазначена у п. 1.1 вказаного договору.

Крім права вимоги, Новий кредитор набуває право на стягнення з боржника неустойки/штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобов'язань за договором купівлі - продажу (п. 7.2 договору відступлення прав вимоги).

Додатком № 1 до договору відступлення прав вимоги є повідомлення боржника про здіснення відступлення права вимоги.

Крім того, сторони уклали договір № 14 від 05.06.2014 р. про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно з яким ПрАТ "Альба Україна" (сторона-1) та ПАТ "Банк "Київська Русь" (сторона-2) дійшли згоди на підставі ст. 601 ЦК України про зарахування взаємних зустрічних однорідних вимог за договором відступлення права вимоги № 70533-20/14-7 від 05.06.2014 р. та кредитним договором № 99117-20/13-1 від 06.11.2013 р. на відкриття відновлювальної кредитної лінії, у яких сторона-1 та сторона-2 є сторонами та мають грошові зобов'язання.

11.08.2014р. позивач направив на адресу відповідача претензію №1 від 11.08.2014 року разом із копію договору відступлення прав вимоги та акту приймання-передачі права вимоги, якою сповістив відповідача про необхідність виконати зобов'язання зі сплати заборгованості.

Однак, претензія позивача була залишена відповідачем без уваги, а на самому конверті у поштовому відділені зафіксовано відмову відповідача від отримання.

Враховуючи не сплату відповідачем позивачу вказаної заборгованості, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Стягнення з відповідача на користь позивача 959 293 грн. 30 коп., з яких: 759 833 грн. 48 коп. - основний борг, 84 693 грн. 74 коп. - сума пені, 15 987 грн. 73 коп. - 3% річних за прострочення виконання зобов'язання, 98 788 грн. 35 коп. - інфляційне збільшення суми боргу, було предметом судового розгляду колегії суддів, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Колегія суддів вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, на підставі наступного:

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу України.). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено колегією суддів, правовідносини відповідача та третьої особи були врегульовані договором купівлі-продажу № 479 від 04.01.2010 р., на виконання якого, третя особа поставила відповідачеві товар, з поставки якого останній мав заборгованість перед третьою особою в сумі 759 833 грн. 48 коп.

В матеріалах справи містяться копії видаткових накладних в підтвердження поставок. Оригінали видаткових накладних були досліджені колегією суддів в судовому засіданні. Видаткові накладні містять посилання на номер та дату договору та підписані з боку обох сторін, у т.ч. відповідача без зауважень.

В матеріалах справи також містяться генеральні довіреності. Поставки товару здійснювались шляхом централізовано-кільцевих перевезень, при яких відпуск товару може здійснювати без довіреностей, якщо одержувач товару повідомив постачальника про зразок (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати цінності завіряє на супровідних документах (накладній) свій підпис. Зазначена інформація міститься у генеральних довіреностях до договору, підписаних директором відповідача. Відповідні штампи містяться на видаткових накладних.

Заборгованість відповідача перед третьою особою в сумі 759 833 грн. 48 коп. підтверджується і випискою з балансового рахунку боржника.

Доказів про відсутність вказаної заборгованості відповідач не надав. Взаєморозрахунки з цього приводу, у т.ч. на вимогу суду та прохання позивача, не здійснив.

На підставі договору відступлення права вимоги № 70533-20/14-7, укладеного між третьою особою та позивачем, третя особа відступила у порядку та на умовах визначених цим договором право вимоги за зобов'язаннями ТОВ «Трансфарм-Дніпро» у сумі 759 833 грн. 48 коп., що випливає з договору купівлі-продажу № 479 від 04.01.2010 р., укладеного між боржником та первісним кредитором.

Договір містить всі необхідні суттєві умови, передбачені законом для такого виду договору. Умови договору узгоджуються з вимогами Цивільного кодексу України. Договір скріплений підписами повноважених осіб і печатками підприємств.

Заборгованість в розмірі 759 833 грн. 48 коп. підтверджується документально та не спростована відповідачем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Договором купівлі-продажу заборон щодо саме заміни кредитора сторонами не встановлювалось.

Відповідно до п. 1.2 договору сторони передбачили, що про відступлення права вимоги первісний кредитор зобов'язаний повідомити боржника про здійснення відступлення права вимоги за основним зобов'язанням протягом 3 днів з моменту набуття новим кредитором права вимоги, в порядку передбаченому п. 3.1 цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач направив Товариству з обмеженою відповідальністю "Трансфарм-Дніпро" повідомлення про заміну кредитора та набуття ним права вимоги за договором купівлі-продажу, а також додав до нього копію договору відступлення прав вимоги та акту приймання-передачі права вимоги, та вимогав виконати зобов'язання зі сплати заборгованості.

До того ж, заміна кредитора у зобов'язанні не впливає на характер, обсяг та порядок виконання боржником своїх обов'язків, а кредитор на користь якого повинно бути здійснене таке виконання, не має істотного значення для боржника, оскільки внаслідок відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора у конкретному зобов'язанні. Згідно з п. 7.4 договору відступлення права вимоги, відступлення права вимоги відповідно до цього договору не тягне за собою будь-яких змін до основного зобов'язання.

Таким чином, посилання відповідача щодо того, що договір відступлення права вимоги № 70533-20/14-7 від 05.06.2014 р. порушує його права та інтереси, оскільки укладений без його згоди, колегія суддів до уваги не приймає.

Щодо посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що договір не мав на меті настання реальних наслідків, слід зазначити, що позивачем були надані докази, що підтверджують факт встановлення договірних правовідносин сторін про перехід права вимоги (зокрема, акт приймання-передачі видаткових накладних від 06.08.2014 р. до договору купівлі-продажу № 479 від 04.01.2010 р., реєстр видаткових накладних від 19.01.2015 р.).

Слід також зазначити, що станом на день укладення договору відступлення прав вимоги третя особа мала право відступити спірну заборгованість. Станом на день звернення позивача до суду із цим позовом спірна сума у повному обсязі вже була простроченою заборгованістю.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає нормативно обґрунтованими, документально підтвердженими та доведеними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 759 833 грн. 48 коп. основного боргу.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 7.2 договору купівлі-продажу, у випадку порушення покупцем п. 5.2, він виплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день розрахунку за кожний день заборгованості.

Пунктом 7.2 договору відступлення прав вимоги передбачено, що крім права вимоги, новий кредитор набуває право на стягнення з боржника неустойки/штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням чи неналежним виконанням ним зобов'язань за договором купівлі - продажу.

За порушення строків оплати, згідно розрахунку позивача, наведеного в заяві про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 84 693 грн. 74 коп. суми пені за загальний період з 28.03.2014 р. по 01.12.2014 р., з урахуванням строків сплати по накладним, та шестимісячного строку нарахування щодо кожної суми заборгованості, та подвійної облікової ставки НБУ.

З урахуванням здійсненого судом перерахунку суми пені за допомогою БД «Законодавство», беручи до уваги суми накладних та дати виникнення прострочення сплати по ним боргу, що існував протягом розрахункового періоду та зазначену позивачем дату закінчення нарахування суми пені, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в заявленій до стягнення сумі 84 693 грн. 74 коп.

Також, позивачем заявлені до стягнення 15 987 грн. 73 коп. 3% річних за прострочення виконання зобов'язання, нараховані за період з 17.05.2014 р. по 27.01.2015 р., 98 788 грн. 35 коп. інфляційне збільшення суми боргу, нараховане за період з 17.05.2014 р. по 27.01.2015 р.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За допомогою БД «Законодавство», з урахуванням рекомендацій Верховного суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, з урахуванням дати виникнення боргу, беручи до уваги, що інфляція розраховується за місяць, колегією суддів перевірено розрахунок інфляційних втрат та визнано такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 98 788 грн. 35 коп., за період червень 2014 р. - січень 2015 р.

Що стосується 3% річних, то колегією суддів встановлено, що позивачем здійснено помилку, оскільки станом на 17.05.2014 р., з якої позивач розраховує річні, суми простроченого боргу у повному обсязі ще не існувало, так як, є накладні зі строком сплати до 22.05.2014 р., 28.05.2014 р. та 01.06.2014 р. Згідно розрахунку 3% річних, здійсненого колегією суддів за допомогою БД «Законодавство», беручи до уваги заявлений позивачем період саме з 17.05.2014 р. по 27.01.2015 р., і борг, який існував на цю дату, та збільшувався, у зв'язку з несплатою подальших накладних, враховуючи кінцевий строк нарахування річних, колегія суддів частково задовольнила вимоги позивача в цій частині, а саме в сумі 15 987 грн. 19 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат, а саме в сумі 15 987 грн. 19 коп. В іншій частині позову щодо стягнення інфляційних втрат слід відмовити.

Також, колегія суддів не задовольнила клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду іншої господарської справи про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, оскільки дійшла до висновку про можливість розгляду даної справи та відсутності обставин неможливості її розгляду до вирішення іншої справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 759 833 грн. 48 коп. основного боргу, 84 693 грн. 74 коп. пені, 15 987 грн. 19 коп. 3% річних, 98 788 грн. 35 коп. інфляційних втрат.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за позовом відноситься на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 22,33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд у складі колегії суддів

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфарм-Дніпро" (69005, м. Запоріжжя, бул. Центральний, буд. 26, оф. 67-Б, , з рахунків, встановлених державним виконавцем під час виконання судового рішення у цій справі) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (04071, м. Київ, вул. Хорива, буд.11-А, , на рахунки, встановлені державним виконавцем під час виконання судового рішення у цій справі) 759 833 (сімсот п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот тридцять три) грн. 48 коп. основного боргу, 84 693 (вісімдесят чотири тисячі шістсот дев'яносто три) грн. 74 коп. пені, 15 987 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 19 коп. 3% річних, 98 788 (дев'яносто вісім тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн. 35 коп. інфляційних втрат, 19 185 (дев'ятнадцять тисяч сто вісімдесят п'ять) грн. 86 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано « 30» березня 2015 року.

Головуючий суддя Немченко О.І.

Суддя Азізбекян Т.А.

Суддя Давиденко І.В.