ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27.03.15р. Справа № 904/2595/15

Суддя господарського суду Крижний О.М., розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до Приватного підприємства "Олександрит", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дніпродзержинська міська рада, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління містобудування та архітектури Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про зобов`язання здійснення демонтажу самовільно побудованої споруди

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить відновити становище, яке існувало до порушення Приватним підприємством "Олександрит" прав позивача, а саме: зобов'язати Приватне підприємство "Олександрит" здійснити демонтаж самовільно побудованої споруди по АДРЕСА_1.

Позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав.

1) Відповідно до п.6 ч.1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів. При чому, відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні ст.63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України (п.3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

До позовної заяви №475 від 26.09.2012 року у якості доказу направлення на адресу відповідача та третіх осіб копії позовної заяви з додатками додано ксерокопії фіскальних чеків та описів вкладення, які жодним чином не засвідчені.

Відповідно до ст. 36 ГПК України докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Таким чином, додані до позову ксерокопії фіскальних чеків та описів вкладення, які не засвідчені як копії, не можуть бути належними доказами в підтвердження направлення відповідачеві та третім особам копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами, доказами в підтвердження надання послуг поштового зв'язку.

Також, позивач надав до суду в якості доказу направлення на адресу відповідача копію фіскального чека № 8821 від 19.03.2015 року із зазначенням найменування підприємства відповідача: ПП "Олександрим", у той час, як згідно даних Єдиного державного реєстрк юридичних осіб та фізичних осіб підприємців найменування відповідача: ПП "Олександрит"

Крім того, додані до позовної заяви описи вкладення не відповідають спеціалізованій формі бланку ф. №107 "Опис вкладення до поштового відправлення з оголошеною цінністю", затвердженої наказом Державного комітету зв'язку та інформатизації України №139 від 12.07.2002 року "Про затвердження спеціалізованих форм бланків, книг, ярликів, що застосовуються у поштовому зв'язку, та технічних умов щодо їх виготовлення".

Суд зазначає, що надані описи вкладення містять відбиток поштового штемпеля, однак не містять підпису працівника пошти, який повинен перевірити відповідність змісту поштового конверту його опису згідно Правил надання послуг поштового зв'язку.

2) Позовна заява не відповідає вимогам ст. 54 ГПК України.

1.1. Відповідно до п.2 ч.2 ст.54 ГПК України позовна заява повинна містити у тому числі ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності.

Позивач подав до суду позовну заяву із зазначенням у вступній частині, окрім позивача, третіх осіб, однак ідентифікаційні коди жодної установи не зазначені.

3) Додатково до наведеного відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Позивачем в якості додатків до позовної заяви надані документи, які не засвідчені належним чином як копії.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають із слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Додані до позовної заяви копії документів, не містять жодного з вищезазначених реквізитів.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним законодавством України (ст.56 ГПК України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обов'язку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції, включає в себе обов'язок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обов'язку, не буде відповідати ст. 6 Конвенції.

Крім того, згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 року по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток:

- позовна заява з додатками на 23-х аркушах, в тому числі оригінал платіжного доручення № 1 від 27.01.2015 року про сплату судового збору у розмірі 1 218,00 грн.;

- опис вкладення;

- конверт.

Суддя О.М. Крижний