РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 918/1966/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Василишин А.Р. ,

судді Філіпова Т.Л.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Горчак Ю.П. (довіреність №08-6 від 06.01.2015 року)

відповідача: не з'явився

прокуратури: Грицак Ю.П. (посвідчення №015439 від 01.03.2013 року)

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Приватного підприємства-фірми "Алком" на рішення господарського суду Рівненської області від 19.02.2015 року у справі №918/1966/14 (суддя Качур А.М.)

за позовом Заступника прокурора м.Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради

до Приватного підприємства-фірми "Алком"

про стягнення коштів в сумі 94246 грн. 18 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області (суддя Качур А.М.) від 19 лютого 2015 року у справі №918/1966/14 позов Заступника прокурора м.Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради (надалі - позивач) до Приватного підприємства - фірма «Алком» (надалі - відповідач) про стягнення коштів в сумі 94246 грн. 18 коп. задоволено /а.с.92-98/. Стягнуто з Приватного підприємства-фірма "Алком" (33028, Рівненська область, м.Рівне, вул.Замкова 26-А, ) на користь Рівненської міської ради (33028, Рівненська область, м.Рівне, вулиця Соборна, 12-А, ) 94246,18 грн. збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки площею 2603 м2 на вул.Замковій, 26-А в м.Рівному без правовстановлюючих документів. Стягнуто з Приватного підприємства-фірма "Алком" (33028, Рівненська область, м.Рівне, вул.Замкова 26-А, ) в доход Державного бюджету України 1884,92 грн. судового збору.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що позивач належними та допустимими доказами, як того вимагають п риписи статей 33, 34 ГПК України, довів факт протиправного, без відповідних правовстановлюючих документів, використання земельної ділянки відповідачем в період з 27 жовтня 2012 року по 08 липня 2013 року та факт понесених позивачем збитків у розмірі 94246,18 грн., заподіяних внаслідок винних протиправних дій відповідача, які полягали в ухиленні від оформлення правовстановлюючих документів.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - Приватне підприємство-фірма «Алком» звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №1/03 від 05.03.2015 року, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 19 лютого 2015 року в справі №918/1966/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю /а.с. 105-108/. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи. Зокрема, апелянт зазначає, що ППФ «Алком» не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. Рішення Рівненської міської ради №2221 від 26 липня 2012 року не є підставою виникнення обов'язку у відповідача сплачувати орендну плату з моменту його прийняття, за відсутності укладеного договору оренди земельної ділянки, а сам договір 10 грудня 2011 року укладено не було, відповідно зобов'язання по сплаті орендної плати у відповідача не виникло. Підставою подання вказаного позову було рішення виконавчого комітету міської ради №7 від 18 грудня 2013 року та №10 від 30 вересня 2014 року про затвердження акту комісії визначення розміру збитків в розмірі 208380,23 грн.. Проте ППФ «Алком» вважає, що даним актом не доведено, що підприємство користувалось земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, адже згідно статті 188 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється спеціально уповноваженим органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, а згідно статті 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», складання актів перевірок дотримання вимог земельного законодавства відноситься до повноважень саме державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель, але аж ніяк не до повноважень працівників виконавчого органу місцевої ради, а відтак ні суд, ні інший орган не наділені повноваженням щодо виявлення та встановлення таких фактів. Позивачем не надано суду доказів в підтвердження факту здійснення будь-яких заходів, направлених на одержання доходів у вигляді орендної плати, а також вжиття заходів спрямованих на уникнення збитків. Зазначені обставини свідчать про відсутність в діях відповідача складу цивільного правопорушення, як обов'язкової умови настання цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 12 березня 2015 року у справі №918/1966/14 прийнято до провадження апеляційну скаргу ППФ «Алком» та призначено дату судового засідання на 01 квітня 2015 року /а.с. 104/.

Від Прокуратури м.Рівне надійшов відзив №58-4158вих-15 від 19.03.2015 року на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін /а.с.118-124/. В обґрунтування свої доводів зазначає, що факт використання ППФ «Алком» вказаної земельної ділянки підтверджується рішенням господарського суду Рівненської області по справі №918/413/13 від 09.07.2013 року. Рівненською міською радою надсилався ППФ «Алком» рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради №26 від 11.02.2014 року про затвердження акту №7 від 18.12.2013 року про визначення збитків, з пропозицією щодо добровільного відшкодування збитків. Вказане підтверджується фіскальним чеком УДППЗ «Укрпошта» від 14.02.2014 року №2095 (з описом вкладення до цінного листа).

24 березня 2015 року Рівненською міською радою було подано відзив №05-1390 від 19.03.2015 року на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи є безпідставними, а рішення господарського суду Рівненської області від 19.02.2015 року у справі №918/1966/14 є законним та прийнятим без порушень норм матеріального та процесуального законодавства. Зокрема, зазначає, що враховуючи те, що відповідач у спірний період користувався земельною ділянкою без оформлення прав на неї, без правовстановлюючих документів із грудня 2011 року - закінчення договору оренди землі, а також це підтверджується тим, що на земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна, які належать на праві власності відповідачу. І звернення позивача до міської ради з приводу поновлення договору оренди землі, за наслідками розгляду якого прийняте рішення міської ради від 26.07.2012 року №2221, факт протиправної поведінки з боку відповідача знайшов своє об'єктивне підтвердження. У випадку своєчасного оформлення відповідачем документу, що підтверджує право користування земельною ділянкою, Рівненська міська рада одержала б дохід у розмірі 94246,18 грн. (копії розрахунків суми збитків та розміру орендної плати в матеріалах справи) за період з 27.10.2012 року по 08.07.2013 року. Правомірність такої правової позиції підтверджується також постановами Вищого господарського суду від 23.04.2012 року у справі №15/5005/11948/2011, від 20.06.2012 року у справі №8/208/2011, від 27.03.2013 року у справі №5023/4703/12.

Безпосередньо в судовому засіданні представники позивача та прокуратури повністю підтримали вимоги і доводи викладені у відзивах на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином /а.с. 114-115/.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 101 ГПК України.

Крім того, відповідно до пункту 4 ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 12 березня 2015 року явка представників сторін визнавалась на їх розсуд.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та прокурора, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до рішення Рівненської міської ради від 04 жовтня 2002 року №91, Рівненська міська рада вирішила оформити Приватному підприємству - фірма "Алком" право на оренду строком на дев'ять років земельної ділянки площею 2603 м2 на вул.Замковій, 26-А за рахунок забудованих земель міста для обслуговування приміщення цілісного майнового комплексу на підставі договору купівлі-продажу майна від 10 березня 1999 року №11.

З матеріалів справи слідує, що на підставі вказаного рішення 09 грудня 2002 року між Рівненською міською радою та Приватним підприємством-фірма "Алком" було укладено Договір оренди земельної ділянки №133.

Рішенням Рівненської міської ради від 26 липня 2012 року № 2221 було вирішено поновити Договір оренди земельних ділянок загальною площею 2603 м2 на вул. Замковій ,26-А, Приватному підприємству-фірмі "Алком" на дев'ять років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для обслуговування приміщень цілісного майнового комплексу), у тому числі по ділянках: площею 1945 м2 та площею 658 м2 за рахунок земель, які рішенням Рівненської міської ради від 04 жовтня 2002 року № 91 "Про оформлення права користування земельними ділянками" були надані в оренду Приватному підприємству - фірмі "Алком" (Договір оренди землі від 09 грудня 2002 року №133).

Пунктом 3 Рішення Рівненської міської ради від 26 липня 2012 року № 2221 було зобов'язано землекористувача у тримісячний термін з дня прийняття цього рішення виготовити та отримати документ, що посвідчує право оренди земельними ділянками.

В подальшому Рівненською міською радою, в силу вимог статей 179, 181 Господарського кодексу України та статей 638, 641 Цивільного кодексу України, надіслано ППФ "Алком" проект договору про поновлення договору оренди землі (проект від 02 січня 2013 року, за вих. №08-2).

Однак, у 3-місячний термін, визначений рішенням ради, ППФ "Алком" договір оренди земельної ділянки з Рівненською міською радою не уклало, вказані обставини встановлені зокрема рішенням господарського суду Рівненської області від 09 липня 2013 року у справі №918/413/13.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 09 липня 2013 року у справі №918/413/13 у справі за позовом Рівненської міської ради до Приватного підприємства - фірми "Алком" про визнання укладеним договору про поновлення договору оренди землі було визнано додатковий договір про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 2603 м2, яка знаходиться в м.Рівне, вул.Замкова, 26-А, укладеним між Рівненською міською радою та Приватним підприємством - фірмою "Алком" з моменту набрання чинності рішенням суду на умовах проекту цього договору, за винятком абзацу третього пункту 9 цього договору.

Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м.Рівне вул.Замкова 26-А, належить Приватному підприємству-фірмі "Алком" на праві приватної форми власності, дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 14 жовтня 2003 року.

Судами обох інстанцій встановлено, що Приватне підприємство - фірма "Алком" використовувало земельну ділянку площею 2603 м2 по вулиці Замкова 26-А в місті Рівному, без правовстановлюючих документів в період з 27 жовтня 2012 року по 08 липня 2013 року.

Зазначені вище обставини підтверджуються рішенням господарського суду Рівненської області від 09 липня 2013 року у справі №918/413/13, яким визнано додатковий договір про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 2603 м2, яка знаходиться в місті Рівне, вул.Замковій, 26-А укладеним між радою та організацією з моменту набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи зазначені вище норми ГПК України, та те, що у справі №918/413/13 були ті самі сторони, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що факт використання земельної ділянки по вулиці Замковій 26-А відповідачем є доведений.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За приписами частини 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно пункту 288.1. статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, міською радою на адресу організації було відправлено лист від 18 вересня 2014 року №1833, яким було запропоновано ППФ "Алком" взяти участь у розгляді матеріалів по визначенню розміру збитків, які були завдані ППФ "Алком" органу місцевого самоврядування внаслідок не оформлення (невчасного оформлення) правовстановлюючих документів на землю та неодержання (недоодержання) плати за оренду земельної ділянки площею 2 603 м2.

Вищезазначений лист залишений відповідачем без відповіді та без задоволення.

11 лютого 2014 року рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради затверджено акт №7 від 18 грудня 2013 року про визначення збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та неодержання плати за оренду земельних ділянок згідно з додатками, зокрема актом встановлено, що сума збитків за період з 10.12.2011 року по 08.07.2013 року становить 208 658,87 грн..

Окрім того, 11 листопада 2014 року рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради затверджено акт №10 від 30 вересня 2014 року про визначення збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та неодержання плати за оренду земельних ділянок згідно з додатками, зокрема актом встановлено, що сума збитків за період з 01.01.2012 року по 08.07.2014 року становить 204155,31 грн..

14 лютого 2014 року та 14 листопада 2014 року радою на адресу відповідача були направлені повідомлення, якими запропоновано добровільно відшкодувати для Рівненської міської ради завдані збитки шляхом укладання відповідного договору про відшкодування збитків.

14 лютого 2014 року на адресу організації було відправлено повідомлення та договір на добровільне відшкодування шкоди, докази відправлення містяться в матеріалах даної справи.

Вищезазначене повідомлення та договір на добровільне відшкодування шкоди залишені відповідачем без розгляду та без задоволення у зв'язку з чим, заступник прокурора звернувся з даним позовом до господарського суду Рівненської області.

З урахуванням положень частини 2 статті 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, під збитками розуміються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зі змісту положень роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 1 квітня 1994 року №02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" вбачається, що правовою підставою відповідальності за завдану шкоду є правопорушення, складовими елементами якого є наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина.

Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Тобто, з урахуванням вище приведених положень, необхідними умовами для стягнення збитків є: 1) підтверджена належними доказами наявність певного розміру шкоди; 2) підтверджена належними доказами протиправна поведінка заподіювача шкоди; 3) засвідчений належними доказами факт того, що протиправна дія чи бездіяльність завдавала шкоди є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки; 4) докази, що засвідчують наявність ознак вини заподіювача шкоди.

Приймаючи до уваги вищевикладене, предметом доказування у справі про стягнення збитків (що складаються з прямих збитків та упущеної вигоди) є наявність усіх складових елементів правопорушення.

Так, матеріали справи містять усі докази того, що своєю протиправною поведінкою, організацією було завдано шкоди міській раді, також підтверджена протиправна поведінка, яка знайшла своє вираження в ухилянні від укладання договору оренди, хоча радою були вжиті усі передбачені чинним законодавством заходи, щодо поновлення договору оренди земельної ділянки.

Протиправна поведінка відповідача полягала у використання земельної ділянки, за адресою: м.Рівне, вулиця Замкова, 26-А, площею 2603 м2 без правовстановлюючих документів в період з 27 жовтня 2012 року по 08 липня 2013 року та призвела до наслідків у вигляді недоодержання радою суми орендних платежів.

Відповідно до частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом статті 614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Отже в цивільному праві діє презумпція вини особи, яка допустила порушення зобов'язання, або завдавача шкоди. Це означає, що така особа буде вважатися винною у порушенні і сама має довести відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин).

Також відповідно до принципів здійснення господарського судочинства викладених у статтях 32, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд розглядає справу на засадах рівності та змагальності сторін, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 09 липня 2013 року у справі №918/413/13 за позовом Рівненської міської ради до Приватного підприємства - фірми "Алком" про визнання укладеним договору про поновлення договору оренди землі було встановлено, що Приватне підприємство фірма "Алком" не виконало у встановлений термін пункт 3 рішення Рівненської міської ради від 26 липня 2012 року №2221, яким ППФ "Алком" було зобов'язано виготовити та отримати документ, що посвідчує право оренди земельною ділянкою. Вказаним рішенням від 09 липня 2013 року у справі №918/413/13 також встановлено, що ППФ "Алком" ухилялось від оформлення права користування земельною ділянкою.

Наведені обставини призвели до того, що Приватне підприємство фірма "Алком" в період з 27 жовтня 2012 року по 08 липня 2013 року використовувало земельну ділянку площею 2603 м2 по Замкова 26-А без правовстановлюючих документів.

Такі дії відповідача свідчать про наявність зі сторони ППФ "Алком" протиправної винної поведінки.

Винні дії відповідача щодо ухилення від оформлення правовстановлюючих документів на землю мали наслідком неотримання міською радою доходів, що відповідно до пункту "д" частини 1 статті 153 Земельного кодексу України є підставою для відшкодування збитків.

Тому, враховуючи все вищезазначене, господарський суд Рівненської області дійшов висновку про наявність усіх підстав, щодо застосування до відповідача відповідальності у формі відшкодування збитків.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам передбачено Главою 24 Земельного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 157 Земельного кодексу України, відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Пунктом д) частини 1 статті 156 Земельного кодексу України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до частини 2 статті 157 Земельного кодексу України, порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Верховним судом України в пункті 14 постанови Пленуму "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року №7 вказано, що розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284).

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284 затверджено Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, згідно пункту 1 якого власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

02 квітня 2013 року Рішенням Рівненської міської ради №2906 було затверджено Порядок визначення та відшкодування Рівненській міській раді збитків, заподіяних внаслідок не оформлення правовстановлюючих документів на землю та не одержання плати за оренду земельних ділянок.

Як свідчать матеріали справи, актом №10 визначено збитки заподіяні відповідачем внаслідок використання земельних ділянок без правовстановлюючих документів на вулиці Замковій, 26-А.

Колегією суддів встановлено, що рішення виконавчого комітету міської ради №161 з актом №10, складене та затверджене з урахуванням положень вищенаведеного законодавства.

Позивачем до суду першої інстанції було подано новий розрахунок суми заподіяних збитків ППФ "Алком" за використання земельних ділянок площею 2603 м2 на вул.Замковій 26-А без правовстановлюючих документів, в якому розмір суми збитків було розраховано з 27 жовтня 2012 року по 08 липня 2013 року, згідно якого сума збитків складає 94246,18 грн.. Даний розрахунок разом із заявою про зменшення позовних вимог судом правомірно прийнято до розгляду, визнано законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивач належними та допустимими доказами, як того вимагають приписи статей 33, 34 ГПК України, довів факт протиправного, без відповідних правовстановлюючих документів, використання земельної ділянки відповідачем в період з 27 жовтня 2012 року по 08 липня 2013 року та факт понесених позивачем збитків у розмірі 94246,18 грн., заподіяних внаслідок винних протиправних дій відповідача, які полягали в ухиленні від оформлення правовстановлюючих документів, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Посилання апелянта на порушення господарським судом Рівненської області норм процесуального права, оскільки ППФ «Алком» не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, не приймається колегією суддів до уваги виходячи з наступного:

Відповідно до статті 64 ГПК України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Ухвали господарського суду Рівненської області про порушення провадження у справі від 25 грудня 2014 року та про відкладення розгляду справи від 15 січня 2015 року та від 29 січня 2015 року були надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві, апеляційній скарзі та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а саме: 33028, Рівненська область, м.Рівне, вул.Замкова 26-А. Проте вказані поштові відправлення були повернуті підприємством поштового зв'язку з посиланням на закінчення терміну його зберігання.

Відповідно до статті 64 ГПК України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Отже, за змістом вищезазначеної норми Приватне підприємство - фірма "Алком" завчасно та належним чином була повідомлена про місце, дату та час судового засідання.

Аналогічна правова позиція відображена в пункті 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що за змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Інші доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 19.02.15 р. у справі №918/1966/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного підприємства-фірми "Алком" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 918/1966/14 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.