ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 року Справа № 904/8960/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідача

суддів: Пруднікова В.В., Пархоменко Н.В. (зміна складу колегії суддів відбулася на підставі розпорядження секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 16.03.2015р. № 28)

при секретарі судового засідання Герун Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Вознюк Є.В., представник, довіреність №14-167 від 11.07.14;

від відповідача: Власенко Н.В., представник, довіреність №79/01 від 12.01.15;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2015р. у справі № 904/8960/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна

компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Державного підприємства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ",

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 252 988 401 грн 69 коп

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2015р. у справі №904/8960/14 (суддя Манько Г.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 175 198 693,74 грн основного боргу, 8 315 331,93 грн. пені, 25 797 565,28 грн інфляційних втрат, 6 812 536,28 грн - 3% річних та 65115,30 грн витрат по сплаті судового збору. Припинено провадження у справі щодо стягнення заборгованості у сумі 976 739,45 грн. В решті позову відмовлено у зв`язку із частковою сплатою заборгованості до звернення Позивача із позовом, а також на підставі ст. 233 Господарського кодексу України.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині зменшення пені скасувати як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин справи, та ці вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом були неправильно застосовані ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України, оскільки в оскаржуваному рішенні суд не обґрунтував своєї позиції щодо наявності виключних обставин для зменшення пені та штрафу, які не довів і відповідач. Зазначив, що закуповує імпортований природний газ, а внаслідок неналежного виконання зобов`язань своїх контрагентів (таких як Позивач) змушений залучати комерційні кредити, погашення відсотків за якими можливе лише шляхом стягнення пені з боржників у розмірі, передбаченому договорами. Вважає, що суд прийняв рішення не враховуючи інтереси Позивача.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу також просив скасувати оскаржуване рішення. Зазначив, що не погоджується з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, оскільки Позивачем та судом не враховані дати актів прийняття газу. За підрахунком Відповідача 3% річних за загальний період з 15.11.2013р по 23.07.2014р. (відповідно до наданого розрахунку, а.с. 62-63) за спожитий у січні - липні 2013 року газ складатимуть 3 646 543,18 грн, інфляційні втрати - 21 414 605,10 грн. Також вважає, що позивачем невірно розрахована сума пені за період з січня по липень 2013 року та з жовтня по грудень 2013 року, оскільки не враховані вимоги ст. 258 Цивільного кодексу України щодо встановлення до вимог про стягнення пені спеціального строку позовної давності в один рік. Враховуючи день звернення із позовом (17.11.2014р.), вважає правомірним розрахунок пені не раніше 17.11.2013р., пеня становитиме 3 961 735,74 грн. Вказав на наявність підстав для застосування судом п.3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України. Просив прийняти у справі нове рішення, врахувавши перераховані Відповідачем суми 3% річних, інфляційних втрат, пені відповідно до наданого контррозрахунку.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 21 грудня 2012 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" - продавець (надалі - Позивач) та Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" - покупець (надалі - Відповідач) був укладений договір № 13/2287-ТЕ-5 на купівлю-продаж природного газу (надалі - Договір), відповідно до п.1. якого Позивач зобов'язався передати у власність Відповідача у 2013 році імпортований природний газ (за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", далі - газ), для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору. Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору сторонами був узгоджений обсяг газу, який Позивач зобов`язався передати Відповідачу з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. - до 203 457 тис. куб. м. З 19.11.2013р. обсяг газу збільшений до 204 124,045 тис. куб. м (додаткова угода №2 від 19.11.2013р.). Кількість газу, яка передається Відповідачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу Відповідача (п.4.1. Договору з урахуванням Додаткової угоди №1 від 14.10.2013р.).

На виконання умов Договору у січні - липні 2013 року та у період з жовтня по грудень 2013 року Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 255 795 953,83 грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу:

- від 31.01.2013р. на об'єм 33 062,949 тис. куб. м на загальну суму 43 286 012,82 грн (за січень 2013р.),

- від 28.10.2013р на об'єм 38 898,951 тис. куб. м, на суму 50 926 506,66 грн (за січень 2013р.)

- від 28.02.2013р. на об'єм 25 225,694 тис. куб. м, на суму 33 025 478,59 грн (за лютий 2013р.)

- від 28.10.2013р. на об'єм 29 840,019 тис. куб. м, на суму 39 066 552,87 грн (за лютий 2013р.)

- від 31.05.2013р. на об'єм 26 562,407 тис. куб. м, на суму 34 775 503,25 грн (за березень 2013р.)

- від 28.10.2013р. на об'єм 31 407,384 тис. куб. м, на суму 41 118 547,13 грн (за березень 2013р.)

- від 31.05.13р. на об'єм 9 779,753 тис. куб. м, на суму 12 803 652,63 грн (за квітень 2013р.)

- від 28.10.2013р. на об'єм 12 803,269 тис. куб. м, на суму 16 762 039,77 грн (за квітень 2013р.)

- від 31.05.2013р. на об'єм 4 653,003 тис. куб. м, на суму 6 091 711,53 грн (за травень 2013р.)

- від 28.10.2013р. на об'єм 6 715,777 тис. куб. м, на суму 8 792 295,25 грн (за травень 2013р.)

- від 30.06.2013р. на об'єм 2 272,570 тис. куб. м, на суму 2 975 248,65 грн (за червень 2013р.)

- від 28.10.2013р. на об'єм 4 096,494 тис. куб. м, на суму 5 363 129,95 грн (за червень 2013р.)

- від 31.07.2013р. на об'єм 81,936 тис. куб. м, на суму 107 270,61 грн (за липень 2013р.)

- від 28.10.2013р. на об'єм 123,277 тис. куб. м, на суму 161 394,26 (за липень 2013р.)

- від 31.10.2013р. на об'єм 16 488,874 тис. куб. м, на суму 21 587 233,84 грн (за жовтень 2013р.)

- від 24.01.2014р. на об'єм 22 131,441 тис. куб. м, на суму 28 974 482,55 грн (за листопад 2013р.)

- від 21.05.2014р. на об'єм 32 877,919 тис. куб. м, на суму 43 043 771,55 грн (за грудень 2013р.) (а.с. 23-39).

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу, ст. 193 Господарського кодексу України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Проте, Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, за поставлений природний газ та надані послуги з його транспортування розрахувався частково. Станом на 11.08.2014р. сума основної заборгованості відповідача перед позивачем становила 203 747 636,28 грн. Як вбачається з наданого Відповідачем розрахунку та платіжних доручень (а.с. 60, 68), 20.08.2014р. ним було сплачено 94 659,87 грн, 22.10.2014р. - 17604,22 грн, 28.10.2014р. - 27 459 939,00 грн, що загалом становить 27572203,09 грн та 976739,45 грн - 24.11.2014р. Оскільки, кошти у сумі 27 572 203,09 грн були сплачені Відповідачем до звернення Позивача із позовом (на відтиску поштового штампу на конверті значиться дата 12.11.2014р.) та не враховані Позивачем при розрахунку позовних вимог, судом першої інстанції правомірно було відмовлено у задоволенні позову в цій частині, а в частині стягнення 976 739,45 грн провадження у справі припинено на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. Позивач проти розрахунку Відповідача в частині боргу - 175 198 693,74 грн не заперечує, зазначені оплати підтверджує (пояснення від 13.01.2015р., а.с. 82).

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції було правомірно стягнуто з Відповідача на користь Позивача суму боргу за поставлений у січні -липні, жовтні - грудні 2013 року природний газ у сумі 175 198 693,74 грн.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

3% річних за період прострочення з 15.02.2013р. по 11.08.2014р. у загальній сумі з врахуванням періодів виникнення заборгованості складають 6 812 536,28 грн, інфляційні втрати за період з врахуванням індексу інфляції з лютого 2013 року по липень 2014 року складають 25 797 565,28 грн, вірно розраховані Позивачем та правомірно стягнути судом першої інстанції.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою - штрафом, пенею (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання Відповідачем умов, передбачених п. 6.1. Договору (умови щодо строку оплати), останній зобов'язується сплатити Позивачу, окрім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пеня за період прострочення оплати вартості природного газу з 15.02.2013р. по 13.07.2014р. у сукупності по кожному періоду заборгованості становить 16 630 663,85 грн та вірно розрахована Позивачем.

У пункті 9.3. Договору сторонами узгоджена умова щодо збільшення позовної давності, в тому числі і до вимог про стягнення пені, до 5 років. Тому, в силу ст. 259 Цивільного кодексу України строк позовної давності для стягнення пені Позивачем не пропущений. Розрахунок пені здійснений з урахуванням положень ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України (нарахування пені, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через 6 місяців, коли зобов`язання мало бути виконано), тому заперечення відповідача в цій частині судом відхиляються.

Відповідач у відзиві на позов (а.с. 58) просив суд зменшити пеню на 90%, посилаючись на те, що за спірним договором газ постачався виключно для потреб населення та фактичні витрати на виробництво теплової енергії перевищують встановлений тариф, а різниця несвоєчасно відшкодовується державою.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступень виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України та ст.218 Господарського кодексу України вина є підставою відповідальності за порушення зобов'язання. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності).

Як вбачається із доказів, наданих відповідачем, заборгованість виникла у зв'язку з різницею в тарифах на послуги з теплопостачання внаслідок невідповідності фактичної вартості цих послуг тарифам, що затверджені в установленому порядку для відповідача, заборгованість населення станом на 01.01.2015р. складає 108 360,6 тис. грн, ЖБК - 7 889,2 тис. грн, пільги, субсидії - 6 672,4 тис. грн, бюджетні установи - 5 361,1 тис. грн, Комунальне підприємство «Криворіжтепломережа» - 768 949,9 тис. грн, інші споживачі - 24 770,0 тис. грн (а.с. 77). Станом на 01.01.2015р. укладено 3185 договорів з населенням на погашення заборгованості на суму 17 705,4 тис. грн.

Враховуючи те, що несвоєчасна оплата Відповідачем за поставлений газ сталася внаслідок значних боргів населення за спожитий природний газ; Відповідач надає послуги з опалення за тарифами, які затверджуються державою та є нижчими собівартості послуг, що виробляються Відповідачем; несвоєчасне надходження субвенцій з бюджету за різницю між встановленим тарифом та собівартістю, виконання відповідачем зобов'язань з оплати природного газу забезпечено пенею, а також з нього підлягають стягненню 3% річних - 6 812 536,28 грн та інфляційні втрати - 25 797 565,28 грн, що в цілому покладає на відповідача досить значну відповідальність за прострочення виконання зобов'язання (сума нарахувань становить більше 49 млн грн, тобто більше ? всього боргу), колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення пені до 8 315 331,93 грн (50% суми, що підлягала стягненню) та вважає вказане зменшення співрозмірним та таким, що враховує інтереси обох сторін. Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у справах №5011-35/1533/2012 від 12.11.2012р., №5011-22/1511/2012 від 11.12.2012р., №904/1622/13-г від 19.09.2013р.

Враховуючи встановлені обставини, доводи апелянта про неврахування його інтересів та не співрозмірність зменшення пені судом відхиляються.

Щодо доводів відповідача про неврахування судом першої інстанції прострочення кредитора в частині підписання актів приймання-передачі газу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.п. 3.1, 6.1 Договору остаточний розрахунок за отриманий природний газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Приймання - передача газу оформлюється актом приймання - передачі. Пунктом 3.4. Договору встановлено терміни подачі та підписання актів сторонами.

Проте, пункт 6.1 Договору не пов'язує обов'язок відповідача сплачувати помісячно за отриманий газ до 14 числа місяця наступного за місяцем поставки газу з датою оформлення відповідного акту приймання - передачі природного газу. Тобто, прострочка грошового зобов'язання відповідача за Договором не пов'язана з часом підписання відповідного акту.

Відтак, контррозрахунок позовних вимог, наданий відповідачем, не приймається до уваги як такий, що суперечить умовам Договору.

Зважаючи на викладене, порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права не вбачається, підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні. Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по апеляційній скарзі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2015р. у справі № 904/8960/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 03.04.2015р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя В.В. Прудніков