ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 р. Справа №917/463/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаубеха", вул.Бориспільська, 49, кв.78, м.Київ, 02093

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, 36000

про стягнення 45411,68грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники :

від позивача: Пустовий В.Ю.

від відповідача: не з"явився

У судовому засіданні 02.04.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором поставки товару №16/13-ХАР від 01.09.2013р. у розмірі 45411,68грн., у т.ч.39262,98грн. - сума основного боргу, 271,66грн. - 3% річних, 3141,05грн. - інфляційні нарахування, 2735,99грн. - пеня.

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Ухвала суду, яка направлялась відповідачу за адресою зазначеною в позовній заяві повернулись до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Згідно витягу про включення відповідача до ЄДРПОУ від 24.03.2015 року наданого позивачем, місцезнаходження відповідача - АДРЕСА_2, 36000

Відповідно до 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

01 вересня 2013 року між ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та Харківською філією товариства з обмеженою відповідальністю «Фаубеха» ( Постачальник) було укладено Договір поставки товару №16/13-ХАР.

Відповідно до п.1.1 Договору Постачальник зобов"язується поставити та передати у власність Покупця продукцію: фурнітуру, комплектуючі та інші супутні складові товари для виробництва метало-пластикових, дерев"яних вікон та дверей, іншу продукцію (далі по тексту - товар), а Покупець зобов"язується приймати та оплачувати товар на умовах, визначених цим Договором.

ідповідно до п.1.1 Договору Постачальник зобов"язується поставити та передати у власність Покупця продукцію: фурнітуру, комплектуючі та інші супутні складові товари для виробництва метало-пластикових, дерев"яних вікон та дверей, іншу продукцію (далі по тексту - товар), а Покупець зобов"язується приймати та оплачувати товар на умовах, визначених цим Договором.ВВідповідно до п.4.1 Договору Постачальник поставляє товар за письмовим замовленням Покупця. На кожну партію товару Покупець передає Постачальнику замовлення-Заявку.

Відповідно до п. 6.2 Договору - оплата партії товару здійснюється у такий спосіб: Покупець оплачує вартість поставленого товару протягом 7 (семи) календарних днів з дня поставки.

Пунктом. 6.6 Договору передбачено, що, розрахунки за цим Договором повинні бути проведені Покупцем у повному обсязі до кінця календарного року в якому було поставлено товар.

Позивач належним чином виконував свої зобов"язання за договором, поставляючи відповідачу товар, що підтверджуєтьсянакладними на відпуск товару.

В обгрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання Покупцем (Відповідачем) своїх зобов"язань за договором, в частині оплати товару у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 39 262,98 грн., що також підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків станом за період 2014р. між ТОВ «Фаубеха»/Харківська філія та ФОП ОСОБА_1 за Договором №16/13-ХАР від 01.09.13р.

13.02.2015 року відповідачем було одержано направлену представником позивача Досудову вимогу про погашення заборгованості. відповідач відповіді на претензію не надав, суму боргу не сплатив.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами 1,7 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч. 1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Частиною 1 ст. 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.7.2. Договір поставки товару №16/13-ХАР від 01.09.2013р., при порушенні строку оплати товару, передбачених п.6.2. та п.6.6 Договору, Покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент заборгованості, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пені у розмірі 2735,99грн., 3% річних у розмірі - 271,66 та 3141,05грн. - інфляційні нарахування.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 2735,99грн., 3% річних у розмірі - 271,66 та 3141,05грн. - інфляційні нарахування, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування наведеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-84 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 36000, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаубеха" ( вул.Бориспільська, 49, кв.78, м.Київ, 02093, ) суму основного боргу у розмірі 39262,98 грн.; три відсотки річних -у розмірі -271,66 грн.; інфляційні втрати у розмірі - 3141,05 грн.; пеню у розмірі - 2735,99 грн. та судові витрати у розмірі 1827,00 грн..

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 03.04.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.