ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.03.15р. Справа № ПР7/59-09

За позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ
до приватного акціонерного товариства "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування", м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області

про стягнення 389 668,00 грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.
Представники:

Від позивача: Пека А. І., довіреність № 25 від 05 серпня 2014 року, начальник відділу правового забезпечення роботи

Від відповідача: Богачова Н. П., довіреність № 22 від 25 лютого 2015 року, представник

С У Т Ь С П О Р У:
Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з відкритого акціонерного товариства "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування", м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області на користь державного бюджету суму збитків в розмірі 389 668,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в процесі приватизації Верхньодніпровського заводу потужного радіобудування створене Відкрите акціонерне товариство "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування". До статутного фонду останнього не було передане державне майно цілісного майнового комплексу "Підсобне господарство" в кількості 35 одиниць основних засобів, в тому числі будівлі, споруди, техніка, яке залишилося на балансі цього підприємства. Відповідно до плану приватизації планувалася приватизація підсобного сільського господарства як окремого цілісного майнового комплексу. При проведенні дій, направлених на приватизацію підсобного сільського господарства, з`ясувалося, що майно, яке входило до складу підсобного сільського господарства, зруйноване. Вартість цього майна 389 668, 00 грн. Позивач зазначає, що руйнація державного майна, спричинила державі збитки у розмірі 389 668, 00 грн., які має відшкодувати відповідач, як особа, що несе відповідальність за збереження державного майна, яке не увійшло до статутного фонду відповідача, але перебуває у нього на балансі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідач вважає, що прийняв усі залежні від нього міри щодо збереження майна: найняв і оплачував охорону об`єкту, звертався до правоохоронних органів щодо повернення викраденого майна, пошуку та покарання злодіїв тощо. Позивач знав про знищення майна підсобного сільського господарства, банкрутство відповідача, але до суду не звернувся і в 2004 році до реєстру кредиторів ця сума включена не була, отже втратив своє право на звернення до суду. 14.12.2007 між Фондом державного майна України та товариством з обмеженою відповідальністю "Астра" був укладений договір купівлі-продажу пакету акцій КПП 534, однак заявлена позивачем до сплати сума збитків в договорі відсутня. Також відповідач вважає, що для притягнення до відповідальності необхідні підстави: наявність шкоди, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. При цьому, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в діях відповідача відсутні.

24.03.2015 відповідач надав заяву про застосування до спірних відносин позовної давності.

Заява мотивована тим, що про розкрадання, руйнування та знищення державного майна, яке перебуває на балансі товариства, позивач знав ще у 1995 році, оскільки був повідомлений про ці обставини листом №01/314 від 06.09.1995. В подальшому, відповідач неодноразово повідомляв позивача про наведені вище обставини та просив вжити заходів щодо збереження, продажу чи списання майна. Згідно акту перевірки збереження майна підсобного господарства від 26.06.2000, складений робочою групою з представників позивача та відповідача, державне майно не зберігається та не утримується за призначенням, знаходиться у незадовільному стані. За наслідками цієї перевірки позивач жодного рішення щодо спірного майна не прийняв. Листом від 18.12.2003 регіональне відділення звернулося до контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області щодо визначення розміру збитків, нанесених державі та стягнення в доход держави коштів за зруйноване майно. Здійснити заходи щодо приватизації майна підсобного господарства було неможливо, оскільки відсутня технічна документація, а бюро технічної інвентаризації у Верхньодніпровському районі (лист від 20.12.2001 №2-38) повідомило про неможливість виготовлення інвентарних справ у зв`язку з відсутністю будівельних конструкцій.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05.03.2015 на виконання вимог Закону України "Про акціонерні товариства" відкрите акціонерне товариство "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування" змінило назву на приватне акціонерне товариство "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування".

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне привести назву відповідача у відповідність до правовстановлюючих документів та зазначити його назву - приватного акціонерного товариства "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування".

Ухвалою господарського суду від 31.03.2009 порушено провадження у справі №ПР7/59-09, розгляд справи призначено у судове засідання на 21.04.2009.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2009 зупинено провадження у справі №ПР7/59-09 до розгляду Дніпропетровським окружним адміністративним судом справи № 2-а-1684/09/0470 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії.

24.07.2013 року заступником керівника апарату суду прийнято розпорядження №847 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ", яким відповідно до п.3.1.13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку з обрання судді Коваль Л.А. на посаду судді Дніпропетровського апеляційного господарського суду (обставина, яка унеможливлює його участь у розгляді справи, що може мати наслідком порушення строку розгляду справи, передбаченого відповідним процесуальним законом) призначений повторний автоматичний розподіл справи №ПР7/59-09.

Згідно автоматизованої системи розподілу справу №ПР7/59-09 передано на розгляд судді Євстигнеєвій Н.М.

Ухвалою господарського суду від 05.02.2015 провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 25.02.2015.

У судовому засіданні 25.02.2015 розгляд справи відкладено на 16.03.2015.

У судовому засідання 16.03.2015 оголошено перерву на 19.03.2015, з 19.03.2015 на 25.03.2015.

У судовому засіданні 25.03.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:
Відкрите акціонерне товариство "Верхньодніпровський завод потужного радіо будування" створено в процесі приватизації на підставі наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 28.08.1996 №12/212-РП (а.с.44).

Відповідно до п.4.2.2. Плану приватизації майна Верхньодніпровського заводу потужного радіобудування, затвердженого 12.10.1999 заступником начальника регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області Андросовим М.А. до переліку об`єктів, що не підлягають приватизації віднесено підсобне сільське господарство, залишковою вартістю 302,4 тис. грн.

Відповідно до розділу 7 "Порядок використання майна, яке не підлягає приватизації" Плану приватизації майна Верхньодніпровського заводу потужного радіобудування підсобне сільське господарство буде приватизоване, як окремий цілісний майновий комплекс.

Згідно акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу в процесі приватизації відкритого акціонерного товариства Верхньодніпровського заводу потужного радіо будування із статутного фонду цього господарського товариства вилучалось державне майно на суму 42 187,2 тис. грн., в тому числі підсобне сільське господарство (а.с.12-17).

Питання про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, але перебуває на їх балансі регулюється Положенням про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженим спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19 травня 1999 року №908/68 (надалі Положення №908/68).

Відповідно до зазначеного Положення державні органи приватизації здійснюють функції з управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" об`єктами управління державної власності є державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних фондів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій.

Згідно підпункту 9 пункту 4 Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року № 412, регіональне відділення відповідно до покладених на нього завдань і в межах своїх повноважень здійснює, зокрема, управління та розпорядження майном підприємств, установ і організацій, що перебуває у державній власності, в процесі приватизації.

Відкрите акціонерне товариство "Верхньодніпровський завод потужного радіо будування" звернулося у 1995 році до позивача з приводу одержання у Мінмашпрому України дозволу на продаж будівель і споруд колишньої військової частини (лист №-1/314 від 06.09.1995), однак відповіді на звернення не отримало.

В зв`язку з віддаленістю від населених пунктів підсобного сільського господарства відбувалось розкрадання майна, про що відповідач неодноразово повідомляв районний відділ внутрішніх справ Верхньодніпровського району, просив вжити заходів щодо попередження розкрадання майна з території: листи №01/163 від 15.10.1997, №01/169 від 28.10.1997, №01/183 від 12.11.1997, №01/08 від 24.06.1998, №01/02 від 28.10.1998, №01/82-01 від 14.04.1999, №01/117-01 від 17.05.1999, №01/27-01 від 16.02.2000, №01/46-01 від 16.12.2000.

Постановою Верхньодніпровського районного відділу УМВС України в Дніпропетровській області від 31.12.1999 №7581 відмолено у порушенні кримінальної справи щодо посадових осіб відповідача.

03.02.2000 Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області та ВАТ "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування" складено акт перевірки утримання, збереження, використання державного майна, яке знаходиться на балансі ВАТ "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування". За результатами перевірки встановлено, що державне майно не зберігається, не утримується за призначенням, знаходиться в незадовільному стані. У зв`язку із специфікою споруд, віддаленістю від населених пунктів, а також незадовільним технічним станом, немає можливості для подальшого доцільного використання і пропонується до списання.

26.06.2000 згідно наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області створено робочу комісію та проведено перевірку фактів розкрадання майна. За результатами перевірки складено Акт перевірки утримання, збереження, використання державного майна підсобного господарства, яке знаходиться на балансі ВАТ "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування" від 26.06.2000. Робоча комісія запропонувала регіональному відділенню розглянути питання щодо списання майна, яке не підлягає відновленню, майно підсобного господарства, яке фактично залишилося на балансі товариства приватизувати, як окремий об`єкт.

Актами перевірки збереження державного майна підсобного господарства від 03.02.2000, від 26.06.2000 за підписом, як позивача, так і відповідача, встановлено, що в зв`язку із специфікою споруд, віддаленістю від населених пунктів та незадовільним технічним станом, відсутня можливість для подальшого використання і пропонується до списання.

Листом від 20.04.2001 позивач повідомив відповідача про направлення результатів перевірки, в яких відмічено розкрадання майна підсобного господарства, до прокуратури Дніпропетровської області для прийняття відповідного рішення по встановленим фактам нестачі та про початок підготовки підсобного сільського господарства до приватизації.

11.12.2001, вих. №01/325-01, відповідач звернувся до бюро технічної інвентаризації "Конкурент" Верхньодніпровського району з приводу проведення інвентаризації об`єктів у підсобному сільському господарстві, однак отримав відповідь про неможливість виготовити матеріали інвентаризаційних справ на зазначеному об`єкті у зв`язку з руйнуванням цих об`єктів на 80-90% та відсутністю будівельних споруд (лист від 20.12.2001, вих. №2-38).

У грудні 2003 року регіональне відділення звернулося до Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області щодо визначення розміру збитків, нанесених державі та стягнення у доход держави коштів за зруйноване майно підсобного сільського господарства (лист від 18.12.2003).

26 серпня 2004 року ухвалою господарського суду Дніпропетровської області було порушено провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування". За результатами розгляду справи про банкрутство затверджений реєстр вимог кредиторів, проте, вимоги про відшкодування вартості спірного майна позивачем заявлені не були.

У січні 2006 року відповідач звернувся з проханням до позивача списати майно підсобного сільського господарства внаслідок повної його відсутності (лист від 03 січня 2006 року, вих. №3), а у лютому 2006 року на вимогу позивача надав відомість про вартість майна, яке пропонується до списання.

Листом №12/10-1342 від 05.03.2007 позивач повідомив відповідача про зупинення розгляду питання та прийняття рішення щодо надання дозволу на відчуження та списання майна.

Відкрите акціонерне товариство "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування" надало до регіонального відділення результати інвентаризації об`єктів державного майна, що пропонуються до списання станом на 01 липня 2008 року згідно наказу від 01.07.2008 №71А, відповідно до якої на балансі підприємства обліковується підсобне сільське господарство, кількість об`єктів фактично складає 35, загальною вартістю 389 668,00грн.

У січні 2009 року відповідач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до регіонального відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області, яким просив зобов`язати регіональне відділення прийняти рішення про надання згоди на списання майна підсобного сільського господарства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2011, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2013 (справа №2а-1684/09/0470), в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2013 у справі №2а-1684/09/0470 встановлено, що у відкритого акціонерного товариства "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування" перебуває підсобне сільське господарство - територія колишньої військової частини. Об`єкти підсобного сільського господарства не включались до статутного фонду позивача на момент проведення приватизації, що зазначено у плані приватизації, затвердженого наказом відповідача № 12/15-ПП від 12.10.1999 року.

Оскільки нерухоме майно підсобного сільського господарства було зруйновано, позивач листом від 24.07.2008 року № 475 звернувся до відповідача з проханням надати згоду на списання майна, що не увійшло до статутного фонду позивача. До листа позивач долучив документи відповідно до Порядку списання об`єктів державної власності, затвердженого постанови Кабінету Міністрів України №1314 від 08.11.2007 р. (далі Порядок №1314).

Листом від 21.08.2008 року №11-10-06464 у задоволенні заяви позивачу відмовлено. Відмова мотивована тим, що у складі майна підсобного сільського господарства, яке запропоновано до списання, зазначаються об`єкти нерухомого майна, а саме: житлові будинки, казарми для житла, казармені приміщення. Відповідно до п.3 Порядку №1314 дія цього Порядку не поширюється на майно, порядок списання якого визначається окремими законами (об`єкти житлового фонду, військове майно, державний матеріальний резерв, об`єкти цивільної оборони, цілісні майнові комплекси підприємств тощо). Відповідно до п.4 Порядку №1314 списання майна, виявленого в інвентаризації як нестача, здійснюється після відшкодування вартості. П.6 Порядку №1314 передбачено надання разом із зверненням пакету документів, серед яких є техніко-економічне обґрунтування необхідності списання майна, в якому містяться економічні та/або технічні розрахунки, інформація про очікуваний фінансовий результат списання майна, а також напрямок використання коштів, які передбачається одержати в результаті списання.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні скарги, оскільки товариство звернулося до суду з вимогою зобов`язати регіональне відділення списати державне майно відповідно до п.3 Порядку №1314, дія якого не поширюється на майно, порядок списання якого визначається окремими законами (об`єкти житлового фонду, військове майно, державний матеріальний резерв, об`єкти цивільної оборони, цілісні майнові комплекси підприємств тощо), тому у відповідача відсутні підстави для задоволення заяви позивача відповідно до вказаного порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення збитків, завданих державі незбереженням державного майна підсобного сільського господарства, яке не увійшло до статутного фонду товариства при приватизації.

Відповідно до п.3.1 Положення №908/68 відповідальність за збереження та ефективне використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, визначається главою 29 розділу I Книги третьої Цивільного кодексу України - щодо захисту прав власності, та главою 51 розділу I Книги п`ятої Цивільного кодексу України - щодо правових наслідків порушення зобов`язань.

Згідно п. 2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року №116 розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається за балансовою вартістю таких цінностей (з вирахуванням амортизаційних відрахувань), але не нижче 50 відсотків балансової вартості на момент встановлення такого факту з урахуванням індексів інфляції, які визначає щомісяця Держкомстат, відповідного розміру податку на додану вартість та розміру акцизного збору за встановленою формулою.

Пунктом 2 вищезазначеного Порядку передбачено, що розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається за формулою:

РЗ = [(Бв - А) х І інф + ПДВ + Азб] х 2 + Вп + ВР,

де Рз - розмір збитків (у гривнях); Бв - балансова вартість на момент встановлення факту нестачі; А - амортизаційні відрахування з дати початку експлуатації (у гривнях); І інф - загальний індекс інфляції, який розраховується з дати початку експлуатації на підставі визначених щомісяця Держкомстатом індексів інфляції; ПДВ - розмір податку на додану вартість (у гривнях); Азб - розмір акцизного збору (у гривнях); Вп - фактичні витрати підприємства для відновлення пошкоджених або придбання нових матеріальних цінностей (у гривнях); Вр - фактична вартість робіт з відновлення (витрати на доставку матеріалів і усунення пошкоджень) за цінами на день вчинення правопорушення (у гривнях).

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області проведено нарахування розміру збитків, які склали 389 668,00грн.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (частина 3 статті 386 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди.

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту права або законні інтереси якого порушено (стаття 224 Господарського кодексу України).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування збитків (постанова Верховного Суду України від 30.05.2006 року у справі №42/266-6/492).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем факт незбереження відкритим акціонерним товариством "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування" державного майна підсобного сільського господарства.

В даному випадку відповідач, як балансоутримувач, несе відповідальність за втрату, нестачу або пошкодження державного майна.

Протиправність поведінки відповідача полягає у протиправній бездіяльності, як балансоутримувача державного майна, невиконанні імперативних норм права щодо збереження цього майна.

Внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, порушення належного позивачу майнового права, що виражається у незбереженні державного майна, позивачу спричинені збитки. Надані відповідачем листи звернення до правоохоронних органів з приводу розкрадання державного майна, складання спільних з позивачем актів перевірки дотримання вимог діючого законодавства щодо утримання державного майна, не є належними доказами вчинення відповідачем, як балансоутримувачем, заходів щодо збереження цього майна.

З огляду на викладене, є доведеною протиправна бездіяльність відповідача, розмір збитків, вина останнього в спричиненні збитків та причинний зв`язок між протиправними діями та спричиненими збитками.

Між тим, позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про обставини розкрадання, руйнування та знищення державного майна (підсобного сільського господарства), яке при приватизації державного підприємства "Верхньодніпровський завод потужного радіобудування" не увійшло до статутного фонду товариства, у грудні 2001 року - з дати повідомлення бюро технічної інвентаризації про неможливість виготовлення матеріалів інвентаризаційних справ у зв`язку з відсутністю будівельних споруд та руйнуванням об`єктів, про що зазначає позивач як в позовній заяві так і в додаткових поясненнях по справі від 25.03.2015 (лист від 20.12.2001 вих. №2-38).

У зв`язку з тим, що позивач дізнався про порушення своїх прав у грудні 2001 року, а звернувся з позовом до суду лише 26.03.2009 (після спливу трирічного строку), відповідачем заявлено про застосування позовної давності, господарський суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по справі з відповідача не стягуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову відмовити.

Суддя Н.М. Євстигнеєва

Повне рішення складено, -26.03.2015