РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015Справа №910/22835/14

за позовом: Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ", м.Київ,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", м.Київ,

за участю третьої особи 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна", м.Київ,

за участю третьої особи 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Стельмащука Андрія Вікторовича, м.Київ, іпн

про стягнення 38 423, 82 грн.

Суддя Любченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: Грабєжков О.Е. - по дов.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

Позивач, Підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ", м.Київ звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", м.Київ про стягнення 38 423,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.12.2013р. за участю автомобіля марки "ГАЗ Соболь", державний номер АА 8059 МО та автомобіля марки "Фольцваген", державний номер АА 6111 КР, транспортному засобу марки "ГАЗ Соболь", державний номер АА 8059 МО, що належить Підприємству з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ", було завдано пошкодження.

Виходячи з того, що цивільно-правова відповідальністю особи, яка відповідно до постанови від 24.12.2013р. Подільського районного суду міста Києва у справі №758/16180/13-п визнана винною в спричиненні вищевказаної події, застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна", позивачем і було прийнято рішення про звернення до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, своєї правової позиції по суті спору не висловив, правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, не скористався, у судові засідання 12.11.2014р., 26.11.2014р., 10.12.2014р. та 19.12.2014р., 04.03.2015р., 18.03.2015р. не з'явився, представника не направив.

Проте, за висновками суду, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, виходячи з наступного:

За приписами ст.65 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Пунктом11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із ч.4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням відповідача на теперішній час є: 02140, м.Київ, Дарницький район, вул.Ревуцького, буд.42-г.

На вказану адресу судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було скеровано ухвали від 21.10.2014р., від 12.11.2014р., від 26.11.2014р., від 10.12.2014р., від 19.12.2014р., від 14.02.2015р. та від 04.03.2015р. з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Про отримання відповідачем наведених процесуальних документів свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення №998, №838, №292, №171, №357, №566, 046.

За таких обставин, приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також наявність в матеріалах справи доказів отримання відповідачем судових документів, суд дійшов висновку про належне повідомлення вказаного учасника судового процесу про дату, час і місце розгляду справи.

Ухвалою від 12.11.2014р. господарського суду міста Києва залучено до участі у справі в якості третьої особи 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна", а також в якості третьої особи 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Стельмащука Андрія Вікторовича.

У письмових поясненнях №7963 від 24.11.2014р. третя особа 1 проти позовних вимог заперечень не надала, вирішення спору по суті поклала на розсуд суду.

В судове засідання 18.03.2015р. представник Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" не з'явився, однак за висновками суду був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи з огляду на наявні в матеріалах справи поштові повідомлення №574 та №054.

Третя особа 2 у судові засідання 26.11.2014р., 10.12.2014р., 19.12.2014р., 04.03.2015р. та 18.03.2015р. не з'явилась, представника не направила, правової позиції по суті спору не висловила.

Проте, за висновками суду, вказаний учасник судового процесу був також належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи виходячи з наступного:

Статтею 29 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Як вбачається з матеріалів справи, місцем проживання Стельмащука Андрія Вікторовича є: м.Київ, пр.Г.Дніпра, 43, кв.11.

На виконання приписів чинного законодавства, господарським судом міста Києва направлено на зазначену адресу третьої особи 2 засвідчені копії ухвал від 12.11.2014р., 26.11.2014р., 10.12.2014р., 19.12.2014р., 14.02.2015р. та 04.03.2015р.

Пунктом 3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Поштова кореспонденція, направлена Стельмащуку Андрію Вікторовичу за адресою, яка міститься в наявних у справі документах, була повернута на адресу господарського суду міста Києва у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Враховуючи, що направлення господарським судом поштової кореспонденції здійснювалось за адресою Стельмащука Андрія Вікторовича, що міститься в матеріалах справи, приймаючи до уваги реєстри відправлення поштової кореспонденції господарського суду міста Києва, суд дійшов висновку про належне сповіщення третьої особи 2 про дату, час і місце розгляду справи.

З приводу неявки представників відповідача та третіх осіб у судові засідання господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

За змістом ч.4 ст.27 Господарського процесцального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Судом враховано, що ухвалами від 12.11.2014р., 26.11.2014р., 10.12.2014р., 19.12.2014р., 14.02.2015р. та 04.03.2015р. явка учасників судового процесу у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

При цьому, за висновками суду, з 26.10.2014р. (дата отримання ухвали про порушення провадження відповідачем), 19.11.2014р. (дата отримання ухвали про залучення третьої особи 1 до участі у справі) та 24.11.2014р. (дата надходження поштової кореспонденції про залучення до участі у справі Стельмащука Андрія Вікторовича до участі у справі на адресу поштового відділення за місцем проживання третьої особи 2) у вказаних учасників судового процесу було достатньо часу для висловлення своєї правової позиції по суті спору та надання витребуваних судом документів.

Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем вимог суду щодо надання витребуваних судом документів, а також неявку уповноваженого представника у засідання суду, господарським судом міста Києва було направлено на адресу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" окрему ухвалу від 10.12.2014р. в порядку, передбаченому ст.90 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, станом на даний час жодних відомостей щодо розгляду Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" окремої ухвали та вжиття відповідних заходів з метою усунення визначених судом недоліків матеріали справи не містять.

Таким чином, незважаючи на те, що відповідач та треті особи 1, 2 в процесі розгляду справи так і не скористались всіма правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, враховуючи відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаних учасників судового процесу не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені учасниками судового процесу документи, господарський суд встановив:

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі

За приписами ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Дорожньо-транспортною пригодою за вказаним нормативно-правовим актом визнається подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Виходячи зі змісту довідки №9314377 Державної автомобільної інспекції Подільського районного відділення внутрішніх справ м.Києва про дорожньо-транспортну пригоду, 08.12.2013р. о 16 год. 30 хвил. в м.Києві на вул.Електриків відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів 1.ГАЗ, державний номер АА 8059 МО, що належить Підприємству з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ", під керуванням Римарчука Юрія Ярославовича, 2.Volkswagen, державний номер АА 6111 КР, що належить Стельмащуку Андрію Вікторовичу, який і здійснював керування даним автомобілем.

Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Наразі, як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови від 24.12.2013р. Подільського районного суду міста Києва по справі №758/16180/13/13-п (категорія 138), винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 08.12.2013р. у Подільському районі міста Києва по вул.Електриків за участю транспортних засобів 1.ГАЗ, державний номер АА 8059 МО, 2.Volkswagen, державний номер АА 6111 КР, визнано водія автомобіля Volkswagen, державний номер АА 6111 КР - Стельмащука Андрія Вікторовича.

Доказів оскарження та скасування наведеного судового акту в апеляційному чи касаційному порядку матеріали справи не містять.

У ст.11 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до п.1.3 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням №566 від 09.07.2010р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, база даних Моторного транспортного страхового бюро України - це єдина централізована база даних Моторного транспортного страхового бюро України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Користувачами бази даних Моторного транспортного страхового бюро України є страховики, Дирекція Моторного транспортного страхового бюро України, органи державної влади, підприємства, установи, організації, громадяни.

Основними функціями єдиної централізованої бази даних є, в тому числі, надання відкритої інформації для вільного і загальнодоступного користування.

Згідно з п.5.3 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням №566 від 09.07.2010р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, інформація, отримана з бази даних Моторного транспортного страхового бюро України, використовується з метою отримання відомостей про наявність чи відсутність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди та отримання відомостей про страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу на дату ДТП або на дату укладення договору обов'язкового страхування.

Отже, з наведеного вище вбачається, що відомості бази даних Моторного транспортного страхового бюро України є публічними та можуть бути використані судом з метою визначення наявності полісу обов'язкового страхування у особи, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в межах провадження по справі №910/22835/14. Аналогічну позицію наведено у постанові від 05.08.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5011-4/5903-2012-10/519-2012.

З наявної в матеріалах справи довідки №7/2-28/29953 від 31.10.2014р., наданої Моторним транспортним страховим бюро України, вбачається, що цивільно-правову відповідальність Стельмащука Андрія Вікторовича, як власника транспортного засобу Volkswagen, державний номер АА 6111 КР на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди було застраховано Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" за полісом АС 3979089. При цьому, вказаним полісом встановлено франшизу в розмірі 500 грн. та ліміт відповідальності по майну в розмірі 50 000 грн.

Таким чином, враховуючи наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується страхування цивільно-правової відповідальності Стельмащука Андрія Вікторовича саме відповідачем.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ" виникло право вимагати від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" відшкодування завданої пошкодженням транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди шкоди.

За приписами ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.

У п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ч.1 ст.36 вказаного нормативно-правового акту страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як свідчать матеріали справи, Підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ" 10.02.2014р. звернулось до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" із заявою б/н від 10.02.2014р. про виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.12.2013р.

При цьому, як вбачається з наявних в матеріалах справи письмових пояснень позивача, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 08.12.2013р., Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" було здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страхових акт, а також проведено оцінку пошкоджень, завданих транспортному засобу ГАЗ, державний номер АА 8059 МО.

Однак, як зазначає позивач, вказані документи, у Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ" відсутні.

Ухвалою від 26.11.2014р. господарського суду міста Києва зобов'язано відповідача надати звіт про оцінку завданих транспортному засобу ГАЗ державний номер АА 8059 МО пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.12.2013р., а також всі документи, що складались під час прийняття рішення стосовно звернення позивача із заявами про виплату страхового відшкодування внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Проте, на теперішній час жодних витребуваних судом документів вказаним учасником судового процесу не надано.

Одночасно, відповідно до відомостей з довідки №9314377 Державної автомобільної інспекції Подільського районного відділення внутрішніх справ м.Києва про дорожньо-транспортну пригоду транспортному засобу ГАЗ, державний номер АА 8059 МО під час дорожньо-транспортної пригоди 08.12.2013р. завдано пошкодження задньої центральної частини.

Відповідно до рахунку-фактури №J від 06.02.2014р., складеного Іноземним підприємством "АІС-Столиця", а також рахунку-фактури №J від 29.05.2014р., який складено Іноземним підприємством "АІС Автодом столиця", вартість відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ, державний номер АА 8059 МО становила 38 423,82 грн.

Про фактичне виконання Іноземним підприємством "АІС-Столиця" робіт, пов'язаних з ремонтом автомобіля ГАЗ, державний номер АА 8059 МО свідчать наявні в матеріалах справи акти виконаних робіт №J від 25.06.2014р. та №J від 24.10.2014р.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, на підставі представленого рахунку-фактури №J від 29.05.2014р. позивачем було здійснено оплату вартості ремонту вказаного вище транспортного засобу за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 08.12.2013р., в розмірі 38 423,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1943 від 21.10.2014р.

З метою повного та всебічного розгляду справи, з огляду на приписи ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» судом ухвалою від 19.12.2014р. по справі 910/22835/14 було призначено судову експертизу.

Ухвалою від 19.12.2014р. на вирішення судового експерта було поставлено, в тому числі, таке запитання: Який розмір матеріальної шкоди було завдано Підприємству з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ" внаслідок пошкодження автомобіля "ГАЗ Соболь", державний номер АА 8059 МО в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 08.12.2013р.?

Проведення експертного дослідження було доручено судовому експерту Санкіну Віталію Вікторовичу (свідоцтво, видане на підставі рішення №18 від 31.03.2003р. Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України, термін дії якого продовжено до 25.01.2016р., про присвоєння кваліфікації судового експерта з правом проведення експертиз за спеціальністю "Визначення вартості дорожньо-транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу").

За результатами проведення судової експертизи експертом Санкіним Віталієм Вікторовичем складено висновок №3-15 від 06.02.2015р.

У висновку судовим експертом зазначено, що розмір матеріальної шкоди, завданої Підприємству з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ" внаслідок пошкодження автомобіля ГАЗ державний номер АА 8059 МО при дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 08.12.2013р., становить 50 602,39 грн. без врахування податку на додану вартість та 60 722, 87 грн. з врахуванням податку на додану вартість.

За змістом ст.42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі і копія його надсилається сторонам.

У п.18 Постанови №4 від 23.03.2012р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» викладено правову позицію про те, що у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з'ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок судової експертизи, складений експертом Санкіним Віталієм Вікторовичем, суд знаходить його таким, що не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості.

За таких обставин, приймаючи до уваги результати проведеної судової експертизи, господарський суд дійшов висновку, що Підприємством з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ" заявляються вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в межах оціненої належним чином шкоди, що була завдана транспортному засобу марки "ГАЗ Соболь", державний номер АА 8059 МО в результаті настання страхового випадку.

Наразі, як встановлено судом, Підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ" 10.02.2014р. звернулось до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" із заявою б/н від 10.02.2014р. про виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 08.12.2013р.

Крім того, на адресу відповідача позивачем також неодноразово були направлені звернення з проханням сплатити вартість ремонту пошкоджень, завданих автомобілю ГАЗ, державний номер АА 8059 МО внаслідок вищевказаної події, а саме претензію №181 від 23.05.2014р. (що підтверджується копією поштового повідомлення №256), а також вимога №226 від 25.06.2014р. (про що свідчить наявна у справі копія поштового повідомлення №379) та вимога №265/1 від 11.08.2014р.

Проте, за твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими доказами не спростовані, перерахування Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" страхового відшкодування здійснено не було.

Таким чином, виходячи з того, що позивачем при розрахунку суми, яка підлягає відшкодуванню, не враховано розмір франшизи, в той час, як згідно з відомостями, що містяться в довідці Моторного (транспортного) страхового бюро України №7/2-28/29953 від 31.10.2014р., відповідно до полісу АС 3979089 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір франшизи складає 500 грн., з огляду на те, що виконання зобов'язання з оплати страхового відшкодування Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" виконано не було, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" підлягають частковому задоволенню на суму 37 923,82 грн.

03.03.2015р. від Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ" надійшла заява б/н від 02.03.2015р., в якій позивач просить покласти на відповідача витрати, пов'язані з оплатою поштових відправлень на адреси відповідача та третіх осіб у розмірі 52,08 грн.

За приписами ч.1 ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 Постанови №7 від 21.02.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» до інших витрат у розумінні статті 44 Господарського процесуального кодексу України відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

При цьому, як вбачається зі змісту вказаних вище норм, витрати, пов'язані з направленням копій позовної заяви з додатками на адреси відповідача та третіх осіб не входять до переліку судових витрат.

Одночасно, згідно із п.2 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний при поданні позову надати суду докази відправлення відповідачам копій позовної заяви і всіх доданих до неї документів. Відповідно до ч.1 ст.56 вказаного Кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідно до господарського процесуального законодавства України, при звернені до суду з позовом саме на позивача покладається обов'язок з направлення на адреси учасників судового процесу копій позовної заяви з додатками, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з направленням на адресу відповідача та третіх осіб поштової кореспонденції.

Крім того, враховуючи наведені вище висновки суду щодо часткового задоволення позовних вимог, господарський суд, керуючись ст.49 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про покладення судового збору та витрат на проведення судової експертизи на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ", м.Київ до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", м.Київ про стягнення 38 423,82 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" (02140, м.Київ, Дарницький район, вул.Ревуцького, буд.42-Г, ) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ" (04176, м.Київ, Подільський район, вул.Електриків, буд.26, ) суму страхового відшкодування у розмірі 37 923,82 грн., а також судові витрати в сумі 4 764,19 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 18.03.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 23.03.2015р.

Суддя М.О. Любченко