РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015Справа №910/4765/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таланлегпром»
до Міністерства оборони України
про стягнення заборгованості у сумі 1744128 грн. 00 коп.
Суддя: Демидов В.О.
Представники сторін:
від позивача: Кириленко Н.В. (довіреність від 02.01.2015)
від відповідача: Гладкий С.М. (довіреність від 14.11.2014 №220/839/д)
ВСТАНОВИВ :
27.02.2015 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Таланлегпром», звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Міністерства оборони України про стягнення суми заборгованості у розмірі 1744128 грн. 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати поставленого позивачем товару відповідно до укладеного сторонами договору № 286/3/14/199 від 03.12.2014.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

03.12.2014 року між 17.05.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таланлегпром» та Міністерством оборони України укладено договір №286/3/14/199 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі за текстом договір).
У відповідності до п.1.1 договору позивач зобов`язувався у 2014 році поставити відповідачу взуття різне, крім спортивного, захисного та ортопедичного (черевики хромові з високими берцями литтєвого методу кріплення), а відповідач забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості у строки (терміни), вказані у договорі.
На виконання вимог договору позивач поставив на адресу відповідача взуття у кількості 1000пар на загальну суму 5450400 грн. 00 коп. Згідно п. 5.2 договору місцем поставки товару є центр забезпечення речовим майном та об`єднані центри забезпечення Міністерства оборони України згідно з рознарядкою Міністерства оборони України, яка є невід`ємною частиною договору. Згідно даної рознарядки позивач поставив продукцію:
- на адресу в/ч А 2788 загальною кількістю 2000 пар: 16 грудня 2014 року у кількості 2000 пар на суму 1090080 грн. 00 коп. (видаткова накладна Т-ROM02789 від 16.12.2014 року);
- на адресу в/ч А 1361 загальною кількістю 8000 пар: 11.12.2014 у кількості 2000 пар на суму 1090080 грн. 00 коп. (видаткова накладна Т-ROM02725 від 11.12.2014); 19.12.2014 року у кількості 2800 пар на суму 1526112 грн. 00 коп. (видаткова накладна Т-ROM02839 від 19.12.2014); 25.12.2014 року у кількості 3200 пар на суму 1744128 грн. 00 коп. (видаткова накладна Т-ROM02917 від 25.12.2014).
Відповідно до п.4.1 договору розрахунок за фактично поставлений товар здійснюється протягом 30 банківських днів з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів, передбачених договором.
На виконання умов даного договору позивачем поставлено продукцію у повному обсязі з наданням повного пакету документів. Замовник частково провів розрахунок за отриману продукцію, а саме:
1) в/ч А 2788 поставлено продукцію загальною кількістю 2000 пар:
- 16.12.2014 на суму 1090080 грн. 00 коп. (видаткова накладна Т-ROM02789 від 16.12.2014 року). Кінцевий строк розрахунку за поставлену партію продукції 29 січня 2015 року. Оплату проведено 17.12.2014.
2) в/ч А 1361 поставлено продукцію загальною кількістю 8000 пар:
- 11.12.2014 поставлено продукцію у кількості 2000 пар на суму 1090080 грн. 00 коп. (видаткова накладна Т-ROM02725 від 11.12.2014 року). Кінцевий строк оплати 26 січня 2015 року. Оплату проведено 17.12.2014.
- 19.12.2014 поставлено продукцію у кількості 2800 пар на суму 1526112 грн. 00 коп. (видаткова накладна Т-ROM02839 від 25.12.2014 року). Кінцевий строк розрахунку 09.02.2015. Поставлений товар не оплачений.
Таким чином, враховуючи часткову оплату відповідачем за отриману продукцію на загальну суму 3706272 грн. 00 коп., у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 1744128 грн. 00 коп.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову в повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.
На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Спір між сторонами виник у зв`язку з несплатою відповідачем поставленого позивачем товару на суму 1744128 грн. 00 коп. відповідно до укладеного сторонами договору № 286/3/14/199 від 03.12.2014 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України).
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання позивачем відповідачу належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар.
Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім того, відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено, а відповідачем не спростовано факт поставки 25.12.2014 товару у кількості 3200 пар на суму 1744128 грн. 00 коп. згідно рахунку-фактури № Т-ROM02255від 25.12.2014 на суму 1744128 грн. 00 коп. з ПДВ та видаткової накладної №T-ROM02917 від 25.12.2014 на суму 1744128 грн. 00 коп. з ПДВ, а також наявність боргу відповідача за поставлений товар у розмірі 1744128 грн. 00 коп.
Отже, факт наявності боргу у відповідача за договором в сумі 1744128 грн. 00 коп. позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, тому вимога про стягнення вказаного боргу підлягає задоволенню.
За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити у повному обсязі.
2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таланлегпром» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд.77, р/ НОМЕР_1 в ПАТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614, код 31862978, суму заборгованості за поставлений товар в розмірі 1744128 грн. 00 коп. та 34882 грн. 56 коп. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ позивачу після набрання рішення законної сили.
Повне рішення складене та підписане 30.03.2015.

Суддя В.О. Демидов