ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Справа № 921/695/14-г/4

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого,
Корнілової Ж.О. - доповідача,
Чернова Є.В.,
розглянувши касаційну скаргу
Зборівської міської ради
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 13.11.2014
у справі№ 921/695/14-г/4 Господарського суду Тернопільської області
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
доЗборівської міської ради
простягнення заборгованості у сумі 76314,00 грн.,
за участю представників сторін
від позивача:ОСОБА_5 (довіреність від 12.02.2014 № 489),
від відповідача:не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 у липні 2014 року звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Зборівської міської ради про стягнення 76314,00 грн. боргу за виконані ремонтно-будівельні роботи.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 27.08.2014 у справі № 921/695/14-г/4 (суддя Бурда Н.М.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2014 у справі № 921/695/14-г/4 (у складі колегії суддів: Орищин Г.В. - головуючого, Галушко Н.А., Бойко С.М.) позов задоволено. Стягнуто зі Зборівської міської ради на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 76314,00 грн. боргу та 1827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2014 у справі № 921/695/14-г/4 Господарського суду Тернопільської області, Зборівська міська рада звернулась до Вищого господарського суду України, з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.08.2014 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2014 у справі № 921/695/14-г/4 Господарського суду Тернопільської області, і прийняти нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення та неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача ОСОБА_2, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (підрядник) та Зборівською міською радою (замовник) 18.02.2013 укладено договір № 4 на виконання робіт з капітального ремонту сходів міського кладовища по вул. Котляревського в місті Зборів Тернопільської області.

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (підрядник) та Зборівською міською радою (замовник) 06.03.2013 укладено договір № 7 на виконання робіт з капітального ремонту приміщення міської ради по вул. Б.Хмельницького 13 в місті Зборів Тернопільської області.

На виконання умов зазначених договорів підрядником виконано роботи з капітального ремонту сходів міського кладовища по вул. Котляревського в місті Зборів Тернопільської області та капітального ремонту приміщення міської ради по вул. Б. Хмельницького, 13 в місті Зборів Тернопільської області, а замовником їх прийнято, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за червень 2013 року на суму 4187,00 грн. (за договором № 4 від 18.02.2013) та серпень 2013 року на суму 72127,00 грн. (за договором № 7 від 06.03.2013), які підписані сторонами без заперечень та скріплені печатками обох сторін.

Відповідачем обов'язку щодо оплати вартості виконаних робіт згідно з умовами договору № 4 від 18.02.2013 та № 7 від 06.03.2013 не виконано, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 76314,00 грн.

Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних,

пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Згідно з частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Судами встановлено, що в матеріалах справи знаходяться зведені кошторисні розрахунки та локальні кошториси на ремонтні роботи з капітального ремонту міської ради по вул. Б. Хмельницького, 13 в місті Зборів Тернопільської області на суму 72127,00 грн. та облаштування сходів міського кладовища по вул. Котляревського на суму 4187,00 грн., які підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Умовами договору № 4 від 18.02.2013 та № 7 від 06.03.2013 встановлено, що їх фактична вартість визначається за актами виконаних робіт за формою КБ-2в (пункт 2.1 договорів); порядок розрахунків, згідно з яким замовник зобов'язується оплатити фактично виконані підрядником роботи протягом 10 днів після підписання актів виконаних робіт (пункт 3.2 договорів).

Між сторонами підписано два акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в за червень 2013 року на суму 4187,00 грн. за договором № 4 та за серпень 2013 року на суму 72127,00 грн. за договором № 7 на загальну суму 76314,00 грн.

Замовник оплачує фактично виконані підрядником роботи протягом 10-ти днів після підписання підрядником і замовником актів приймання виконаних робіт.

Факт оплати за виконані роботи не підтверджується матеріалами справи, та поясненнями сторін.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна

сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд апеляційної інстанції, погодившись з судом першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позову та стягнення основної заборгованості в розмірі 76314,00 грн. у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов'язань з оплати виконаних робіт.

Таким чином, постанова Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2014 у справі № 921/695/14-г/4 Господарського суду Тернопільської області підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Зборівської міської ради на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2014 у справі № 921/695/14-г/4 Господарського суду Тернопільської області залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2014 у справі № 921/695/14-г/4 Господарського суду Тернопільської області залишити без змін.

Головуючий суддяОвечкін В.Е.
Судді:Корнілова Ж.О.
Чернов Є.В.