ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 904/7177/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Волковицької Н.О. Рогач Л.І.
за участю представників:
позивачаБережок С.І. - довіреність від 18.04.2014 р.
відповідачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановувід 28.01.2015 р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№ 904/7177/14 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Квартирно - експлуатаціного відділу м. Дніпропетровська
простягнення заборгованості у розмірі 93 582,01 грн.
В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до КЕВ м. Дніпропетровська про стягнення 93 582,01 грн., з яких: 10 354,46 грн. сума основного боргу, 49 655, 24 грн. інфляційні втрати, 27 786,40 грн. пеня та 5 785,91 грн. - 3 % річних, посилаючись на приписи статей 525, 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, з підстав неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору щодо своєчасної оплати поставленого природного газу.

КЕВ м. Дніпропетровська просило суд, враховуючи те, що відповідач є бюджетною організацією, з обмеженим фінансуванням, а також невелику суму основної заборгованості, на підставі пункту 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України зменшити розмір нарахованої пені до 00,00 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 р. (суддя Ліпинський О.В.) позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з КЕВ м. Дніпропетровська на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 10 354,46 грн. основного боргу, 49 655,24 грн. інфляційних втрат, 13 893,20 грн. пені та 5 785,91 грн. - 3 % річних. В решті позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення та встановивши обставини щодо порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору щодо своєчасної оплати вартості поставленого природного газу, суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог, при цьому, дійшовши висновку про наявність підстав для застосування приписів статті 551 Цивільного кодексу України та статі 233 Господарського кодексу України для зменшення суми пені на 50 %.

За апеляційною скаргою ПАТ "НАК "Нафтогаз України" Дніпропетровський апеляційний господарський суд (судді: Величко Н.Л., Іванов О.Г., Подобєд І.М.), переглянувши рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 р. в апеляційному порядку, постановою від 28.01.2015 р. залишив його без змін з тих же підстав.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить рішення та постанову у даній справі скасувати в частині зменшення пені на 13 893,20 грн., і в оскаржуваній частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені задовольнити в повному обсязі, а в решті судові рішення у даній справі скаржник просить залишити без змін.

Касаційна скарга ПАТ "НАК "Нафтогаз України" обґрунтована порушенням судами статей 549- 552 Цивільного кодексу України та статей 4-2, 43, 83, 84 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням зокрема, на недоведеність наявності виняткових підстав для зменшення пені, виходячи з інтересів обох сторін, не врахування судами особливих обставин щодо діяльності позивача та наявність негативних наслідків, спричинених останньому від прострочення виконання зобов'язань за договором відповідачем.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами під час розгляду справи, 10.12.2013 р. між НАК "Нафтогаз України" (продавець) та КЕВ м. Дніпропетровська (покупець) укладено договір про закупівлю природного газу № 13/4142-ТЕ-3, з урахуванням додаток № 1 до нього про закупівлю природного газу, за умовами якого продавець зобов'язується поставити покупцеві імпортований природний, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у пункті 1.2 цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності). Використання газу Покупцем для інших потреб не є предметом цього договору.

За змістом пунктів 1.2. та 1.3 договору продавець передає покупцю в період з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року природний газ в обсязі до 345 тис.куб.м., в тому числі по місяцях згідно графіку передбаченого Договором. Обсяги закупівлі газу можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та рівня оплат.

Згідно з пунктом 3.1. договору загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 376 395,00 грн., крім того ПДВ- 75 279,00 грн., разом з ПДВ - 451 674,00 грн.

За приписами пункту 4.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до пункту 4.5 договору, звіряння розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу Покупцем та акта приймання-передачі газу протягом 10 днів з моменту вимоги однієї із Сторін. Зазначене оформляється актом звіряння, з урахуванням вартості робіт з відключення та відповідних оплат, у разі виконання таких робіт.

Пунктом 7.3. договору сторони погодили, що у разі порушення покупцем умов пункту 4.1 цього договору, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами України та цим договором (пункт 7.1 договору).

Здійснюючи судовий розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що на виконання умов договору, позивач поставив протягом жовтня 2013 року - грудня 2013 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму - 462 028, 46 грн., що підтверджується актами приймання-передачі та не заперечується відповідачем.

При цьому, як встановлено судами, відповідач частково виконав зобов'язання з оплати поставленого природного газу, перерахувавши на рахунок позивача грошові кошти у сумі - 451 674, 00 грн., у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 10 354,46 грн., на яку відповідно до пункту 7.3 договору було нараховано пеню у розмірі 27 786, 40 грн. 3% річних у сумі 5 785, 91 грн. та втрати від інфляції на суму 49 655, 24 грн.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги та матеріалів справи, сторонами судові рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення з КЕВ м. Дніпропетровська основної заборгованості, інфляційних втрат, 3 % річних та пені у розмірі 13 893,20 грн. не оскаржуються.

Разом з цим, частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 13 893,20 грн., виходячи з приписів статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України, на підставі пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, судом першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, було встановлено, що відповідач є бюджетною установою і причиною прострочення виконання зобов'язання з оплати поставленого газу є відсутність належного бюджетного фінансування, тобто в допущенні прострочення відсутня безпосередня вина споживача, у зв'язку з чим суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про наявність правових підстав для зменшення пені на 50 %.

За приписами статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні принципи закріплені у статті 233 Господарського кодексу України, якою встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, з урахуванням обставин, встановлених судами під час розгляду справи, колегія суддів вважає правомірним висновок судів щодо зменшення суми пені, заявленої ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до стягнення та відмови в задоволенні у позові в цій частині.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Беручи до уваги викладене, судова колегія вважає рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що зводяться до непогодження скаржника із судовими рішеннями в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 р. у справі № 904/7177/14 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 р. залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач