ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 року Справа № 904/2670/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Євстигнеєв О.С., Науменко І.М.

секретар судового засідання Мудрак О.М.

представники сторін:

від позивача: Букоємський Р.В. - представник ( дов. від 13.05.2014 р. № 14-138 )

від відповідача: Біла О.М. - представник ( дов. від 02.04.2015 р. № 2 )

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2015 року у справі

за позовом Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії

"ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 24 400 131,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до комунального підприємства «Транспортування покупної теплової енергії «ТЕПЛОТРАНС» Дніпропетровської міської ради (далі по тексту - відповідач) про стягнення 24400131,69грн. за договором №13/2307-ТЕ-4 купівлі-продажу природного газу від 21.12.2012 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2014 провадження у справі в частині стягнення 542738,51грн. основного боргу припинено, позов задоволено частково, призначено до стягнення з комунального підприємства «Транспортування покупної теплової енергії «ТЕПЛОТРАНС» Дніпропетровської міської ради на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 21662417,00грн. основного боргу, 700333,90грн. пені, 273108,02грн. інфляційних втрат, 521200,37грн. 3% річних, 73080,00грн. судового збору, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.09.2014 року по справі № 904/2670/14 рішення господарського суду Дніпропетровської області від

23.06.2014 року по вищевказаній справі залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2014 р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.09.2014 р. у справі № 904/2670/14 залишено без змін, а касаційну скаргу ПАТ НАК "Нафтогаз України" без задоволення.

10.09.2014 року на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2014 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від

03.09.2014 по справі № 904/2670/14 господарським судом Дніпропетровської області видано наказ.

17.09.2014 комунальне підприємство "Транспортування покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2014 року строком на 15 місяців.

Ухвалою суду від 29.09.2015 року заяву комунального підприємства "Транспортування

покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради про розстрочку

виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2014 року задоволено.

За результатами апеляційного оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2015 року постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.11.2014р. ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2015 року залишена без змін, а апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишена без задоволення.

За результатами касаційного оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2014 року та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 року постановою Вищого господарського суду України від 03.02.2015 року касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено частково. Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2014 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 року скасовано, а справу № 904/2670/14 передано до господарського суду Дніпропетровської області для нового розгляду заяви відповідача про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2014 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2015 року у справі № 904/2670/14 (суддя Петренко І.В.) в задоволенні заяви комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою комунальне підприємство "Транспортування покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити заяву КП ТПТЕ «Теплотранс» Дніпропетровської міської ради про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2014 р. по справі № 904/2670/14.

На обґрунтування своєї апеляційної скарги, Відповідач посилається на те, що КП «ТПТЕ «Теплотранс» є комунальним підприємством, яке забезпечує послугами з тепло постачання, постачання теплової енергії споживачам здійснюється за встановленими тарифами, які не містять повного відшкодування через тривалі процедури затвердження та прийняття тарифів уповноваженими органами, внаслідок чого фактично підприємство змушене було виконувати приписи щодо постачання теплової енергії споживачам за ї становленими тарифами у 2009 році, а не за дійсною вартістю теплової енергії і як слід несвоєчасне виконання умов договору Підприємством виникло з вини держави яка вчасно не перераховувала Підприємству кошти на погашення заборгованості з різниці в тарифах, а не з вини Підприємства. В підтвердження тяжкого фінансового становища Підприємством до матеріалів справи і надавалася довідка про залишки коштів на рахунках станом на 24.11.2014 р. Твердження суду що до того, що якщо Відповідач не надав до суду доказів поруше відносно нього справи про банкрутство є з однієї причин відмови в задоволенні відповідача дане твердження вважаємо не правомірним. Крім того, за період у який діяла розстрочка виконання рішення суду Підприємством на рахунки НАК «Нафтогаз України» було сплачено 4 811 623,27 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу, Позивач просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2015 р. залишити без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.03.2015 р. у справі № 904/2670/14, колегією суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач), суддів Бахмат Р.М., Науменко І.М. апеляційну комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради прийнято до розгляду, який було призначено на 02.04.2015 р.

Розпорядженням голови суду від 01.04.2015 р. у зв'язку з перебуванням судді Бахмат Р. М. - члена постійно діючої колегії суддів, визначеної наказом голови суду № 50 від 20.10.2014 р., на лікарняному, та у зв'язку з виходом на роботу судді Євстигнеєва О.С. - члена постійно діючої колегії суддів, визначеної наказом голови суду № 50 від 20.10.2014 р. та керуючись ст. 4 6 ГПК України, п. п. 3.1.6, 3.1.7 розділу ІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., наказом голови суду № 7 від 17.01.2011 р. визначена для розгляду справи колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ), суддів Євстигнеєва О.С, Науменко І.М.

У судовому засіданні 02.04.2015 р. оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, та доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР ). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

За змістом ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою, господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Із зазначеного вбачається, що ГПК України не містить конкретних підстав та застережень відстрочки чи розстрочки, а лише встановлює критерії, що ускладнюють виконання рішення суду.

Пунктом 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 р. № 9 (зі змінами та доповненнями) встановлено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд

законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку відстрочки.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявні стрімкі інфляційні процеси в економіці держави, які супроводжуються істотним здешевленням національної валюти є суттєвими перешкодами для виникнення обставин, які сприяють задоволенню розстрочки виконання рішення суду. Позивач, будучи підприємством державного сектора економіки, 100% акцій якого належить державі, внаслідок інфляційних процесів зазнає значних збитків з огляду на несвоєчасні розрахунки відповідача за імпортований природний газ, спожитий згідно умов укладеного між сторонами договору та який повинен оплачуватися позивачем коштами в іноземній валюті. Інфляційні процеси

зачіпають передусім майнові інтереси Позивача, так як належні до стягнення на його користь грошові кошти в національній валюті за період тривалого невиконання Відповідачем умов укладеного між сторонами договору № 13/2307-ТЕ-4 купівлі-продажу природного газу від 21.12.2012 року істотно знецінилися, що, як наслідок, призводить до погіршення фінансового стану Позивача. При цьому, самі по собі соціально-економічна напруга в суспільстві та важке становище в енергетичній сфері не є підставами для розстрочення виконання судового рішення, оскільки негативні фінансові наслідки соціально-економічної кризи в державі стосуються всіх господарюючих суб'єктів, насамперед Позивача.

Заборгованість Відповідача перед Позивачем виникла в результаті неналежного виконання обов'язків з оплати природного газу, який останнім поставлявся відповідачу за договором №13/2307-ТЕ-4 від 21.12.2012 року купівлі-продажу природного газу в січні, лютому, березні, квітні, жовтні, листопаді та грудні 2013 року, що підтверджується рішенням господарського суду Дніпропетровської області від року по справі № 904/2670/14, яке за результатами апеляційного та касаційного оскарження залишилося без змін.

Згідно наданого Відповідачем графіку погашення заборгованості, який викладено в заяві за вих. № 1252 від 17.06.2014 року станом на кінець лютого 2015 року Відповідач повинен був розрахуватися з Позивачем у розмірі 7 743 379,75 грн., а сплатив лише 4 811 623,27 грн. Зазначене, свідчить, що Відповідач не виконує навіть власний графік розстрочення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені заяви Відповідача, врахував міжнародно-правові норми захисту порушених прав та вимоги національного законодавства, ступінь вини Відповідача у виникненні спору, фінансовий стан та матеріальні інтереси обох сторін.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, суперечать матеріалам справи та не спростовують належно встановлених судом обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 101 - 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Транспортування покупної теплової енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2015 р. у справі № 904/2670/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 03.04.2015 року

Головуючий суддя І.М.Кощеєв

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя І.М. Науменко