РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015Справа №910/22145/13

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
До Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»
Провідшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 13 899, 00 грн. та пені в розмірі 1 720, 00 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Байправ М.С. - за дов.;

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього на свою користь виплату суми в розмірі 13 899, 00 грн. в якості виплати страхового відшкодування, пені в розмірі 1 720, 00 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування та судові витрати в розмірі 1 720, 50 грн.

Ухвалою суду від 21.10.2014р. призначено у справі №910/22145/13 повторну судово-автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Судовій незалежній експертизі України. Провадження у справі було зупинено.

27.01.2015р. до суду від Судової незалежної експертизи України надійшов висновок експерта №СЕ-1-1-299 (026/15) від 22.01.2015р. разом з матеріалами справи №910/221145/13.

Відповідно до ч. 79 ГПК України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Враховуючи те, що матеріали справи повернені Судовою незалежною експертизою України, суд на підставі ст. 79 ГПК України своєю Ухвалою від 30.01.2015р. поновив провадження у справі №910/22145/13, оскільки відпали обставини, які були підставою для його зупинення, та призначив розгляд справи №910/22145/13 на 19.02.2015р.

В судове засідання 19.02.2015р. представник Позивача не з'явився, у зв'язку з перебуванням представника у відрядженні у Крюковському районному суді міста Кременчук та не можливістю бути присутнім у судовому засіданні, просив розглядати спір без присутності представника Позивача, за наявними у справі документами.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснень з урахуванням висновку експерта №СЕ-1-1-299 від 20.01.2015р. не надав.

За таких обставин суд, своєю ухвалою від 19.02.2015р. відклав розгляд справи на 17.03.2015р.

17.03.2015р. представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

17.03.2015р. представник відповідача пояснень з урахуванням висновку експерта №СЕ-1-1-299 від 20.01.2015р. не надав, в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, що підтверджується повернутим суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з зазначенням «вручено уповноваженому».

Тому повернення суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з зазначенням «вручено уповноваженому» з урахуванням конкретних обставин даної справи є належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасника судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, тому спір розглядається за наявними у справі доказами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2010 року між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та Нішкуном Андрієм Анатолійовичем було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.010408, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер СВ 4242 АН.

21 жовтня 2011 року на вул. Залізничне шосе, 10 в місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер СВ 4242 АН, під керуванням Нішкуна Андрія Анатолійовича та транспортного засобу «Skoda Roomster», державний реєстраційний номер АА 4912 ЕА, що належить ДП «Коніка Мінолта Україна», під керуванням Чабак Леоніда Олексійовича (працівника ДП «Коніка Мінолта Україна»).

Згідно Постанови Печерського районного суду міста Києва від 08 грудня 2011 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення Чабак Л.О. (працівника ДП «Коніка Міінолта Україна») п. 13.1 правил дорожнього руху України.

Таким чином, Чабак Л.О. є винною особою у спричиненні пошкоджень автомобілю «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер СВ 4242 АН.

На підставі страхового акту №UA24/L02/01 від 02.11.2011р. та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 13 899, 00 грн. на користь Страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №11635 від 09.11.2011р.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda Roomster», державний реєстраційний номер АА 4912 ЕА на момент ДТП, була застрахована в ПАТ УСК «Гарант-Авто» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/1459641, за яким останнє взяло на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Тому, Позивач звернувся до Відповідача з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі 13 899, 00 грн. Однак, Відповідач не сплатив вказану заборгованість.

В обґрунтування своїх позовних вимог, Позивач посилається на ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічне положення міститься і у ст. 993 Цивільного Кодексу України.

За твердженням Позивача, після виплати страхового відшкодування Страхувальнику, до Страховика (Позивача) перейшло право вимоги до відповідальної особи про стягнення страхового відшкодування в розмірі 13 899, 00 грн.

Крім цього, Позивач просив суд стягнути з Відповідача на свою користь 1 720, 00 грн. в якості пені за прострочення виплати страхового відшкодування.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-1-1-299 (026/15) судової автотоварознавчої експертизи від 22.01.2015р., вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер СВ 4242 АН складає 9 154, 80 грн.

Таким чином, до Позивача перейшло право зворотної вимоги до Відповідача (особи відповідальної за завдані збитки), з урахуванням висновку №СЕ-1-1-299 (026/15) судової автотоварознавчої експертизи від 22.01.2015р., на суму 9 154, 80 грн.

Особою, відповідальною за завдані збитки, є Відповідач в силу наступних обставин.

Відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва від 08.12.2011р., ДТП сталася внаслідок здійснення водієм Чабак Л.О. (працівника ДП «Коніка Мінолта Україна») адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП., гр. Чабак Л.О. визнано винним у вчиненні вищезгаданого правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність була застрахована у Відповідача на підставі договору (полісу) № ВС/1459641 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів.

Згідно п. 37.4. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам, організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, за полісом №ВС/1459641 становить 50 000, 00 грн. на одного потерпілого, франшиза - нуль.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.27 Закону України «Про страхування»).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Також, судом взято до уваги, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-1-1-299 (026/15) від 22.01.2015р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», державний реєстраційний номер СВ 4242 АН становить 9 154, 80 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № ВС/1459641, та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування», статей 993, 1191 ЦК України, відповідач повинен був відшкодувати позивачу у встановлений законом строк шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000, 00 грн.), у межах суми, що перейшла до позивача (13 899, 00 грн.), в межах оціненої шкоди (9 154, 80 грн.) та з урахуванням того, що франшиза за полісом № ВС/1459641 становить 0,00 грн., тобто суму в розмірі 9 154, 80 грн.

Враховуючи вищезазначені правові норми, зібрані докази по справі, суд прийшов до висновку, що до Позивача переходить право вимоги до Відповідача на відшкодування збитків в розмірі 9 154, 80 грн.

При цьому, посилання Позивача на норми п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням якої він вимагає стягнути з Відповідача пеню в розмірі 1 720, 00 грн., суд визнає помилковими та не задовольняє вимогу Позивача про стягнення з Відповідача зазначеної суми пені з наступних підстав.

За правилами ст. 208 ЦК України правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма, належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 546 ЦК України неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з зазначених норм закону, згоди щодо застосування такого виду відповідальності, як пеня, сторони мають досягти у письмовому вигляді.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що до Позивача переходить право вимоги до Відповідача на відшкодування збитків в розмірі 9 154, 80 грн., позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 1 720, 00 грн. судом не задовольняються, тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати по судовому збору згідно ст. 49 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ АВТО» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3; Код ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Артема, 40; Код ) суму в розмірі 9 154 (дев'ять тисяч сто п'ятдесят чотири) грн. 80 коп. в якості виплати страхового відшкодування та 1 008 (одну тисячу вісім) грн. 50 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

В решті частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25.03.2015р.

Суддя І.І.Борисенко