РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2015Справа №910/3480/15-г
Суддя Отрош І.М., розглянувши матеріали справи

за позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
доПублічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»
простягнення 3366 грн. 12 коп.
Представники сторін:

від позивача: Шаталова Т.В. - представник за довіреністю № 0114-48 від 11.03.2015;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.02.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення 3366 грн. 12 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав зобов'язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Ніссан, державний номер АА7188НА, водієм транспортного засобу Фольксваген, державний номер АІ3666ЕС, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8674489, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2015 порушено провадження у справі № 910/3480/15-г та справу призначено до розгляду на 13.03.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 27.03.2015.

У судовому засіданні 27.03.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 27.03.2015 не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 334.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 27.03.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки № 9392877 про дорожньо-транспортну пригоду, яка видана Управлінням Державтоінспекції Головного управління МВС України в м. Києві, та постанови Оболонського районного суду міста Києва від 27.06.2014 у справі № 3-3521/14, провадження № 756/7933/14-п, (з урахуванням постанови Оболонського районного суду міста Києві від 02.09.2014 про виправлення описки) встановлено, що 27.05.2014 Шестаков Д.М., керуючи транспортним засобом Фольксваген, державний номер АІ3666ЕС, порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ніссан, державний номер АА7188НА, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вищевказаною постановою (в редакції постанови про виправлення описки) Шестакова Д.М. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

19.02.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та Моргуном С.В. (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0102-14-00039, яким передбачено страхування майнових інтересів, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Ніссан, державний номер АА7188НА.

Відповідно до п. 8 Договору, строк його дії встановлений з 26.02.2014 по 25.02.2015.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до калькуляції дефектів (ремонт) № ДККА-37223 від 10.06.2014, складеної аварійним комісаром Куксі М.Г. (свідоцтво № 983 від 20.10.2006) за допомогою ліцензійного програмного забезпечення AUDATEX, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Ніссан, державний номер АА7188НА, становить 3921 грн. 12 коп.

Судом встановлено, що наведені у калькуляції дефектів (ремонт) № ДККА-37223 від 10.06.2014 роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями, які зазначені у первинній довідці про дорожньо-транспортну пригоду, яка видана Оболонським РУ ГУМВС України в м. Києві.

Згідно зі страховим актом № ДККА-37223, складеним позивачем, загальний розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0102-14-00039 складає 3366 грн. 12 коп., на підставі якого позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 3366 грн. 12 коп. на користь страхувальника, Моргуна С.В., що підтверджується видатковим касовим ордером від 23.06.2014 (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи).

Як встановлено судом, на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Фольксваген, державний номер АІ3666ЕС, була застрахована Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8674489 з встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 0 грн. 00 коп. (відповідно до копії витягу з єдиної централізованої бази МТСБУ).

Судом встановлено, що 12.09.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу вих. № 21957 від 11.09.2014 у розмірі 3366 грн. 12 коп., яка була отримана відповідачем 15.09.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 017.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Фольксваген, державний номер АІ3666ЕС, станом на дату ДТП була застрахована Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8674489, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Фольксваген, державний номер АІ3666ЕС, власнику автотранспортного засобу Ніссан, державний номер АА7188НА, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Водночас, Законом України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов'язкового проведення професійної оцінки шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу, суб'єктами оціночної діяльності та необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яку необхідно витратити на відновлення транспортного засобу.

Суд приходить до висновку, що проведення оцінки завданої шкоди є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Ніссан, державний номер АА7188НА, (копія якого міститься у матеріалах справи) вбачається, що рік випуску автомобіля - 2007.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до п. 6.3.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, за рік виготовлення КТЗ приймається календарна дата його виготовлення з обов'язковим зазначенням при цьому дня та місяця цього року.

Однак, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що строк експлуатації транспортного засобу Ніссан, державний номер АА7188НА, враховуючи положення п. 6.3.3. Методики, перевищує 7 років (відповідачем не надано відомостей щодо дати та місяця виготовлення автомобіля Ніссан, державний номер АА7188НА).

Судом також враховано, що у пункті 7.39 вищезазначеної Методики наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, однак доказів щодо існування вказаних обставин відповідачем суду надано не було.

Таким чином, суд дійшов висновку, що калькуляція дефектів (ремонт) № ДККА-37223 від 10.06.2014, складена аварійним комісаром Куксі М.Г. (свідоцтво № 983 від 20.10.2006), є належним доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля Ніссан, державний номер АА7188НА.

При цьому, судом враховані положення, викладені у п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Судом встановлено, що виплата страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0102-14-00039 у розмірі 3366 грн. 12 коп. була здійснена позивачем на користь страхувальника, Моргуна С.В., що підтверджується видатковим касовим ордером від 23.06.2014 (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи).

Однак, в калькуляції дефектів (ремонт) № ДККА-37223 від 10.06.2014, на підставі якої позивач здійснював розрахунок страхового відшкодування, не зазначено, що до вартості робіт з ремонту автомобіля Ніссан, державний номер АА7188НА, у розмірі 3921 грн. 12 коп. включено ПДВ, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави зменшувати розмір оціненої шкоди у розмірі 3921 грн. 12 коп. на суму податку на додану вартість.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8674489 у межах фактично здійснених ним витрат та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (з урахуванням франшизи у розмірі 0 грн. 00 коп.), суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення 3366 грн. 12 коп. підлягають задоволенню у повному розмірі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3; ідентифікаційний код: 16467237) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, буд. 32, літ. А; ідентифікаційний код: 30859524) грошові кошти у розмірі 3366 (три тисячі триста шістдесят шість) грн. 12 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено:01.04.2015

Суддя І.М. Отрош