ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 904/7069/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Губенко Н.М.,

суддів: Барицької Т.Л.,

Картере В.І. (доповідач)

за участю представників:

позивача - не з'яв.,

відповідача - не з'яв.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського"

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.02.2015

та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2014

у справі № 904/7069/14

за позовом Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь"

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського"

про стягнення 43 495,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Державне підприємство "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" про стягнення 43 495,20 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2014 (суддя Загинайко Т.В.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 (колегія суддів у складі: суддя Антонік С.Г. - головуючий, судді Чимбар Л.О., Чоха Л.В.), позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" на користь Державне підприємство "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" 43 495,20 грн. заборгованості.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення господарського суду першої інстанції від 25.11.2014, постанову апеляційного суду від 09.02.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності. В обґрунтування касаційної скарги скаржник стверджує, що судами при прийнятті оскаржуваних рішень порушено вимоги ст.ст. 42, 32, 43 ГПК України, ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2014 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами норм процесуального та матеріального права, Вищий господарський суд України вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Господарські суди попередніх інстанцій, ґрунтуючись на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності встановили наступне:

- 06.08.2008 ДП Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" (виконавець), та ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (замовник) (в редакції додаткової угоди від 24.05.2012 № 6) укладено договір № 70113/28.1532-02 на виконання проектно-пошукових та конструкторських робіт, який підписаний з боку замовника з протоколом розбіжностей;

- сторонами не заперечується той факт, що договір укладений на умовах замовника;

- за умовами договору замовник доручає та зобов'язується оплатити згідно з п. 2 даного договору, а виконавець приймає на себе виконання і передачу роботи - "реконструкція ОНЛЗ конвертерного цеху з спорудженням двох сортових МНЛЗ і установки "піч-ківш" № 2. Робоча документація. Електроремонтні майстерні";

- зміст, строки виконання роботи визначаються календарним планом (додаток №1), який є невід'ємною частиною договору (п. 1.2 договору);

- сторонами погоджено договірну ціну проектно-пошукових та конструкторських робіт, що будуть виконані за договором - 208 314,00 грн., крім того ПДВ 20% - 41 662,80 грн.; всього: 249 976,80 грн. та аванс в сумі 49 995,36 грн. з ПДВ (пункти 2.1, 2.2 договору з урахуванням протоколу розбіжностей від 06.08.2008);

- відповідно до п. 2.4 договору розрахунок за виконані роботи замовник здійснює на підставі оформленого акта здачі-прийняття робіт у строк до 20-ти банківських днів після надання виконавцем розрахункових документів та податкової накладної;

- договір вступає в дію з моменту його підписання і діє не більше ніж до 31.12.2012 (п. 9.1 договору в редакції додаткової угоди № 5).

- позивач на виконання умов договору виконав роботи на загальну суму 43 495,20 грн., що підтверджується актом № 86 сдачі-приймання робіт, підписаним сторонами, який наявний в матеріалах справи;

- факт виконання робіт на дану суму визнається сторонами, тоді як доказів оплати виконаних робіт сторонами господарському суду не подано.

Звертаючись до господарського суду з позовом у даній справі, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 43 495,20 грн. за вказаним актом № 86 сдачі-приймання робіт.

Відповідач, заперечуючи проти позову, просив суд застосувати строк позовної давності, мотивуючи тим, що акт № 86 був підписаний у 2009 році та був вручений представнику позивача 03.09.2009, тоді як звернувшись до господарського суду у вересні 2014 року позивач пропустив строк позовної давності без поважних на те причин.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 887, п. 1 ч. 1 ст. 889 ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Замовник зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 887 ЦК України до договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Дана норма права надає підряднику право на стягнення з замовника заборгованості за виконані роботи без підписання замовником акта виконаних робіт у разі його ухилення від підписання.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду справи додатково встановлено, що:

- вперше позивач направив акт здачі-приймання виконаних робіт на адресу позивача разом з актом виконаних робіт та переліком робочої документації 18.03.2009 листом № ЮБ-02-1261, який отриманий відповідачем 27.03.2009 та повернутий відповідачем позивачу для доопрацювання;

- скориговані акти зупинених робіт та здачі-приймання цим листом позивач вдруге направив відповідачу, які були отримані відповідачем 27.08.2009;

- в подальшому позивачем в період з 07.10.2011 по 10.06.2014 на адресу відповідача направлялися неодноразово акти виконаних робіт за договором № 7-02 від 06.08.2008, які по формі інші і не мають номера 86.

Досліджуючи вказані обставини справи, суд апеляційної інстанції з урахуванням вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що акт № 86 був направлений позивачем відповідачу саме листом 26.08.2009, оскільки при складанні акта № 86 позивачем в розділі "Роботу прийняв" від замовника зазначено першого заступника генерального директора з економіки В.Ф. Нагорняка, який наказом по підприємству № 255к від 05.10.2011 був звільнений з посади першого заступника та призначений на посаду директора з економіки. Крім того, найменування позивача та його рахунок в акті зазначені які він мав до 15.05.2012, оскільки сторони додатковою угодою № 6 від 24.05.2012 внесли зміни до договору щодо найменування позивача та його банківських реквізитів.

При цьому, господарськими судами встановлено, що підписаний відповідачем акт здачі-приймання № 86 був повернутий відповідачем на адресу позивача цінним листом з описом вкладення 03.07.2014, що підтверджується копією опису вкладення та відповіддю відділення пошти.

Пунктами 3.2., 3.3. договору сторони визначили, що документом про виконання науково-технічної продукції (етапу роботи) є акт здачі-приймання, який направляється одночасно з виконаною науково-технічною продукцією. замовник в 20-денний строк приймає роботу, підписує акт та направляє його на адресу виконавця.

Суд апеляційної інстанції врахував вказані умови договору та правомірно зазначив про те, що акт здачі-приймання № 86 був отриманий відповідачем 27.08.2009, отже мав був підписаний до 17.08.2009.

Однак, господарським судом апеляційної інстанції також правомірно зазначено, що сторони у п. 2.4 договору передбачили, що розрахунок за виконані роботи замовник здійснює на підставі оформленого акта здачі-прийняття робіт у строк до 20-ти банківських днів після надання виконавцем розрахункових документів та податкової накладної. Тобто підставою розрахунку є акт здачі-приймання робіт, а строк оплати встановлено сторонами до 20-ти банківських днів після надання виконавцем розрахункових документів та податкової накладної.

З урахуванням умов договору, Вищий господарський суд України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що відповідач зобов'язаний був оплати борг за актом здачі-приймання № 86 до 18.08.2014, оскільки підписаний відповідачем акт здачі-приймання № 86 був повернутий відповідачем на адресу позивача 03.07.2014, а податкова накладна, складена 10.07.2014, разом з рахунком-фактурою від 10.07.2014 направлена відповідачу 18.07.2014 та отримана повноважною особою 21.07.2014.

У цьому зв'язку Вищий господарський суд України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що у зв'язку з несплатою відповідачем вказаного боргу, у позивача виникло право на позов саме з 18.08.2014, а тому встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності позивачем не пропущений.

Посилання відповідача на те, що акт № 86 було вручено 03.09.2009 представнику позивача Маковецькій Н.Г. правомірно не взято до уваги господарськими судами з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарськими судами обґрунтовано встановлено, що всупереч вказаних вимог процесуального закону, відповідачем не доведено допустимими доказами факт отримання такого листа уповноваженою особою позивача.

Отже, перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішеннях попередніх інстанцій, Вищий господарський суд України дійшов висновку про те, що господарські суди з дотриманням вимог ст.ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізували відносини сторін та дійшли обґрунтованих висновків, а касаційної скарги щодо незастосування позовної давності до спірних правовідносин та порушень господарськими судами попередніх інстанцій вказаних вище норм матеріального та процесуального права спростовуються наведеним вище.

За таких обставин правові підстави для зміни або скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2014 у справі № 904/7069/14 залишити без змін.

Головуючий суддя:Н. Губенко
Судді: Т. Барицька
В. Картере