УХВАЛА

01.04.2015Справа № 910/5018/15-г
За позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Регіон»

про стягнення 3457000 дол.США.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Звєрєва О.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» (далі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Регіон» (далі - Відповідач) про стягнення 3457000 дол.США заборгованості та санкцій за Кредитним договором № 648/02-2011 від 03.06.2011 у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань.

За вищевказаним позовом судом порушено провадження у справі № 910/5018/15-г.

Від Позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на грошові кошти Відповідача, які обліковуються на відкритих ним рахунках у банківських установах, у межах суми 38902690 грн., на належне Відповідачу нерухоме майно та автотранспортні засоби. Судові витрати Позивач просить покласти на Відповідача.

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом, якщо невжиття цих заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення.

Відповідно до абз. 3 п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Абзацами 2, 3 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» передбачено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що спір у справі виник у зв'язку з невиконанням Відповідачем умов Кредитного договору № 648/02-2011 від 03.06.2011, що виявилось в неповерненні у встановлений договором строк (01.11.2012) кредиту в розмірі 3000000 дол.США, а також у несвоєчасній та з простроченням сплаті процентів за період з 2011 року, внаслідок чого станом на серпень 2014 року накопичилось прострочених процентів у розмірі 457000 дол.США.

При цьому Відповідач не здійснює погашення процентів з липня 2013 року, тобто майже 2 роки, а кредит є простроченим з листопада 2012 року, тобто майже 2,5 роки.

Активного переговорного процесу щодо реструктуризації та/або погашення заборгованості по кредиту - 3000000 дол. США та по процентам - 457000 дол. США, Відповідач з Позивачем не веде, на звернення та претензії не реагує, заходів щодо погашення заборгованостей по кредиту та по процентам також не вживає.

Вартість переданого Позивачу в іпотеку майна (договір іпотеки нотаріально посвідчений 21.06.2011 та зареєстрований за № 422) за умовами договору становить 40252239 грн., та отже даною іпотекою фактично не повністю забезпечено вимоги Позивача в межах даного спору, оскільки заявлені до стягнення вимоги - 3457000 дол.США, еквівалентні 47035171,09 грн., тому різниця незабезпеченої іпотекою заборгованості становить 6782932,09 грн.

При цьому суд приймає до уваги матеріальний стан Позивача, якому необхідно здійснювати виплати по рахункам та вкладам, оскільки відповідно до постанови Правління Національного банку України від 27.02.2015 № 144 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК КАМБІО», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 46 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

З урахуванням обставин справи та викладених у заяві доводів Позивача суд дійшов висновку про обґрунтованість позиції Позивача щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову по даній справі.

Користуючись наданим йому ст. 66 ГПК України правом, суд вважає за необхідне вжити заходи до забезпечення позову у спосіб, що дозволений законом, та у адекватному по відношенню до предмету спору розмірі, а саме накласти арешт на грошові кошти в межах предмету спору, що не забезпечені іпотекою майна - 6782932,09 грн. У частині вимог про накладення арешту на все нерухоме майно та на всі транспортні засоби, то суд такі заходи забезпечення позову вважає передчасними, оскільки предметом спору є саме грошові кошти, та до моменту встановлення відсутності грошових коштів на всіх рахунках Відповідача у необхідному розмірі, накладати арешти на інші активи Відповідача суд вважає необґрунтованим, тому в цій частині у забезпеченні відмовляє.

Отже, суд дослідив збалансованість інтересів сторін та не вбачає їх порушення при вжитті обраних судом заходів до забезпечення позову, і також суд встановив пов'язаність обраних ним заходів забезпечення позову з предметом позову, ймовірність утруднення та/або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення позову, тому вимоги заяви Позивача суд задовольняє, у визнаний судом обґрунтованим спосіб та розмірі - накладенням арешту на грошові кошти в сумі 6782932,09 грн.

Судовий збір за подання заяви про забезпечення позову, від сплати якого Позивач у встановленому законом порядку звільнений, відповідно до положень статті 49 ГПК України стягується з Відповідача в доход Державного бюджету України.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України , суд -

УХВАЛИВ:

Заяву про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Регіон» (м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 17; ідентифікаційний код 30405103), які обліковуються на відкритих ним рахунках у банківських установах, які буде виявлено в ході виконання ухвали суду, на суму грошових коштів 6782932 (шість мільйонів сімсот вісімдесят дві тисячі дев'ятсот тридцять дві) грн. 09 коп.

Дана ухвала набирає законної сили в день винесення, тобто 01.04.2015, підлягає негайному виконанню, та може бути оскаржена в порядку та в строки, встановлені законом.

Строк пред'явлення даної ухвали до виконання до 01.04.2016.

Стягувачем за цією ухвалою є Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» (м. Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, 3/1; ідентифікаційний код 26549700), а боржником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Регіон» (м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, 17; ідентифікаційний код 30405103).

Суддя Р.Б. Сташків