РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015Справа №910/3822/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс»

До Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

Про стягнення 4 648,01 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Слободян В.В. представник за довіреністю № б/н від 30.01.15.

Від відповідача: Гурнік А.І. представник за довіреністю № 78 від 10.11.14.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - відповідач) про стягнення 4 648,01 грн., а саме: 4 508,01 грн. - страхового відшкодування в порядку регресу та 140,00 грн. витрат на отримання довідки ДАІ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком виплачено страхувальнику страхове відшкодування, внаслідок чого позивачем в порядку статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.15. порушено провадження у справі № 910/3822/15-г та призначено її до розгляду на 02.04.15.

В судовому засіданні 02.04.15. позивачем підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.04.15. позовні вимоги в усному порядку визнав частково на суму 3 508,01 грн. В частині стягнення 1 000,00 грн. франшизи та 140,00 грн. витрат на отримання довідки ДАІ відповідач в усному порядку проти позову заперечував.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/3822/15-г.

В судовому засіданні 02.04.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.14. між позивачем (Страховиком) та Публічним акціонерним товариством «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» (Страхувальником) було укладено Договір № 021/14-Т добровільного страхування наземного транспорту (далі - Договір), відповідно до якого позивач прийняв під страховий захист, зокрема, автомобіль марки Opel, д.р.н. ВВ9517ВІ.

25.06.14. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась на ст. Брагинівка вул.. Донецьке Шосе, 1 (АЗС), автомобіль марки Opel, д.р.н. ВВ9517ВІ отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою № 9403800 про ДТП.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля марки ВАЗ 210934, д.р.н. АЕ1229СВ Марковим Максимом Володимировичем вимог Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22.07.14. в адміністративній справі № 188/1201/14-п, провадження № 3/188/408/2014.

Відповідно до Звіту № 109 від 29.08.14., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки Opel, д.р.н. ВВ9517ВІ, що дорівнює вартості матеріального збитку, завданого власникові вказаного автомобіля, становить 6 056,73 грн.

Судом встановлено, що на підставі страхового акту № 04/09-2014 від 29.09.14. Страховик, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив суму страхового відшкодування у розмірі 4 508,01 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 557 від 30.09.14.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Крім того, відповідно до пункту 22.1. ст. 22 та ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За змістом статті 34 вказаного Закону розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром, визначення яких містяться в пункту 2 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.1998р. №8 та Положенні щодо укладення угоди на проведення експертної оцінки майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 08.01.1998р. №16.

Таким чином, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб'єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

При цьому, документи виконавця робіт по відновленню транспортного засобу (рахунок, акт виконаних робіт тощо) не можуть вважатися належним підтвердженням розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу.

З огляду на викладене, до Страховика перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8571107 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 210934, д.р.н. АЕ1229СВ, яким спричинено ДТП, застрахований у відповідача.

Строк дії полісу № АС/8571107 з 16.12.13. по 15.12.14. При цьому, ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майно за вказаним полісом становить 50 000,00 грн.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина Маркова М.М., який керував автомобілем марки ВАЗ 210934, д.р.н. АЕ1229СВ, встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло у межах фактично здійсненої страхової виплати право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Згідно пункту 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Розмір франшизи, тобто суми, на яку зменшується страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, встановленої полісом № АС/8571107 становить 1 000,00 грн.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 508,01 грн. (4 508,01 грн. - 1 000,00 грн.) страхового відшкодування в порядку регресу. В іншій частині в розмірі 1 000,00 грн. страхового відшкодування в порядку регресу позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В частині заявлених до стягнення витрат на отримання довідки ДАІ в розмірі 140,00 грн. необхідно відмовити, оскільки стаття 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відносить такі витрати до складу витрат, які підлягаю відшкодуванню відповідачем, а позивач не позбавлений можливості звернутися із такою вимогою до винної особи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Судом враховано, що відповідачем позов визнано на суму 3 508,01 грн.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 508,01 грн. страхового відшкодування, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, б. 77; ідентифікаційний код 22945712) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» (03187, м. Київ, проспект Глушкова, б. 1; ідентифікаційний код 13525951) 3 508 (три тисячі п'ятсот вісім) грн. 01 коп. - страхового відшкодування в порядку регресу, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 90 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.04.15.

Суддя Т.М. Ващенко