ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 р. Справа № 917/15/15

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз", вул. Л.Толстого, 87, м. Лубни, Полтавська область, 37500

до Публічного акціонерного товариства "Велика Круча", с. Велика Круча, Пирятинський район, Полтавська область, 37052

про визнання недійсними частин господарського договору

Суддя Гетя Н.Г.

Представники сторін:

від позивача: Борецька О.Л.

від відповідача: відсутні

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомив дату складання повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про визнання недійсним зауваження відповідача, що внесене рукописним текстом до договору № 8 - ПК-П на постачання природного газу за регульованим тарифом від 03.01.2014 року, наступного змісту: "Підписуємо без урахування додатку 3 до цього договору "Розрахунок питомих втрат та виробничо-технологічних втрат природного газу. Підписую з зауваженнями."; визнання недійсним зауваження відповідача, що внесене рукописним текстом до додатку № 3 до договору № 8 - ПК-П на постачання природного газу за регульованим тарифом від 03.01.2014 року наступного змісту: "Не погоджуємося з розрахунком питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (роз'яснення НКРЕ). Оплату будемо проводити по показникам лічильника. Підписуємо з зауваженнями".

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає та надав заяву про уточнення позовних вимог, а саме просить:

1. Визнати недійcною частину договору № 8 - ПК-П на постачання природного газу за регульованим тарифом від 03.01.2014 року, який було укладено між ПАТ "Лубнигаз" та ПАТ "Велика Круча", а саме текст на сторінці 8: "Підписуємо без урахування додатку №3 до цього договору "Розрахунок питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу". Підписую з зауваженнями."

2. Визнати недійcною частину договору № 8 - ПК-П на постачання природного газу за регульованим тарифом від 03.01.2014 року, який було укладено між ПАТ "Лубнигаз" та ПАТ "Велика Круча", а саме текст на Додатку №3: "Не погоджуємося з розрахунком питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (роз'яснення НКРЕ). Оплату будемо проводити по показникам лічильника. Підписуємо з зауваженнями."

Враховуючи, що зауваження відповідача викладені в договорі № 8 - ПК-П на постачання природного газу за регульованим тарифом від 03.01.2014 року і є частиною договору та враховуючи, що чинним ГПК України не передбачено право позивача на уточнення позовних вимог, суд розцінює дану заяву як письмові пояснення по справі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, який направлений на адресу суду 02.02.2015 р. проти задоволення позовних вимог заперечує та надіслав на адресу суду клопотання від 19.03.2015 р. (вх. 3861 від 19.03.2015 р.) про перенесення розгляду справи на іншу дату та від 20.03.2015 р. (вх. №3967 від 20.03.2015 р.) про перенесення розгляду справи, яка призначена 10-00 год. на 40 хв.

Суд, розглянувши дані клопотання, за згодою позивача, переніс розгляд справи на 11-00 год.

Згідно з частиною 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи.

Враховуючи, що в судове засідання, яке тривало до 11--15 хв. представник відповідача так і не з'явився, та враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку та з огляду на те, що строк розгляду справи, встановлений ст.69 ГПК України, закінчився, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив:

03.01.2014 р. між сторонами було укладено договір №8-ПК-П на постачання природного газу за регульованим тарифом (далі договір, а.с. - 8-17) за умовами якого постачальник зобов'язався постачати природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачувати постачальнику вартість послуг з постачання газу (вартість газу і наданих послуг) у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.1. договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2014. Договір діє в частині поставки газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків за надані постачальником послуги з постачання газу - до повного виконання споживачем своїх зобов'язань за цим договором. ( п.10.1. договору).

Згідно з п. 10.3. договору додатки до договору: додаток № 1 "Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання", додаток № 2 "Договірні обсяги постачання природного газу", додаток № 3 "Розрахунок питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу" є невід'ємними частинами договору.

Зазначений договір підписано обома сторонами та скріплено печатками підприємств. При цьому з боку відповідача вказаний договір підписано із зауваженням, а саме: без урахування додатку № 3 до договору, яким передбачено розрахунок питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу. В свою чергу, додаток № 3 до договору також підписано відповідачем із зауваженням, згідно з яким відповідач не погодився з розрахунком питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами та зазначив про проведення ним оплати за показниками лічильника.

Позивач вважає, що такі зауваження відповідача суттєво змінюють умови договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, суперечать умовам Типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, які є обов'язковими для сторін такого договору, а тому не відповідають вимогам закону, а саме: ч. 2 ст. 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та Постанові НКРЕ від 22.09.2011 р. № 1580 "Про затвердження Типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом" та звернувся до суду з даною позовною заявою.

При винесенні рішення, суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.629 цього ж Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.1.2 договору, передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в додатку № 1 до договору.

Згідно з п.3.2 договору, облік обсягів газу, що транспортується на умовах цього договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України № 618 від 27.12.2005 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.01.2006 за № 67/11941.

Зазначені Правила були затверджені на виконання Указу Президента України від 14.04.2000 № 598 "Про Міністерство палива та енергетики України" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 № 1089 "Про Концепцію створення єдиної системи обліку природного газу" та регламентують взаємовідносини між суб'єктами господарювання під час передачі з газорозподільних мереж споживачу природного газу, у тому числі видобутого з газових і газоконденсатних родовищ, та нафтового газу, отриманого з нафтових родовищ.

Відповідно до п.5.17. цих Правил, у разі розташування комерційного вузла обліку газу на території споживача, витрати і втрати газу, які виникають на газопроводі та на його елементах від місця входу газопроводу на територію споживача або від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку газу, відносяться на рахунок споживача і додаються до об'єму газу, облікованого комерційним вузлом обліку газу. Розрахунки цих втрат і витрат проводяться відповідно до Методик визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Мінпаливенерго від 30.05.2003 №264 і зареєстрованих у Міністерстві юстиції України від 09.07.2003 за №570/7891 та за №571/7892.

Такі ж положення закріплені і в типовому договорі на постачання природного газу за регульованим тарифом, затвердженим постановою НКРЕ № 1580 від 22.09.2011, якому відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" мають відповідати умови договору на постачання природного газу, укладеного між постачальником та споживачем природного газу.

В пункті 3.3. укладеного між сторонами у справі договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №8-ПК-П від 03.01.2014р. передбачені аналогічні обов'язкові умови типового договору, а саме встановлено, що кількість реалізованого газу споживачу визначається на межі балансової належності об'єктів споживача за допомогою вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору. У разі розташування вузлів обліку до межі балансової належності об'єктів споживача витрати і втрати газу, які виникають від місця встановлення комерційного вузла обліку до точки балансового розмежування, віднімаються від загального обсягу протранспортованого газу, визначеного за допомогою вузлів обліку. У разі розташування вузлів обліку за межею балансової належності об'єктів споживача витрати і втрати газу, які виникають від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку, додаються до загального обсягу про транспортованого газу, визначеного за допомогою вузлів обліку. Витрати і втрати газу розраховуються відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за N 570/7891, та Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за № 571/7892, та оформлюються окремим додатком до договору.

Відповідно до розділу 4 зазначеної Методики, виробничо-технологічні (нормовані) втрати газу - це граничний витік газу, під час якого ще можливо забезпечити надійне функціонування та умовну нормативну герметичність газопроводів, з'єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, приладів тощо. Крім того, до виробничо-технологічних втрат належить об'єм витоку газу під час технічного обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, що використовує газ, і з'єднувальних деталей, який не перевищує норм, установлених чинними нормативними документами.

Пунктом 5.10. Методики зазначено, що під час розрахунку виробничо-технологічних втрат газу враховуються всі елементи системи газопостачання, через яку протранспортовано одержаний від постачальника газ. У разі розташування комерційного вузла обліку газу на території споживача, втрати газу, які виникають на газопроводі та його елементах від місця входу газопроводу на територію споживача або від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку газу, розраховуються відповідно до даної Методики, відносяться на рахунок споживача і додаються до об'єму газу, облікованого комерційним вузлом обліку газу.

Із зазначеного випливає, що для сторін договору на постачання природного газу за регульованим тарифом обов'язковими є умови, що визначені типовим договором на постачання природного газу. Сторони не мають права виключати окремі умови такого договору. Сторони, укладаючи договір на постачання природного газу за регульованим тарифом, можуть лише конкретизувати умови типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, проте будь-які пункти договору, що включені сторонами, не можуть суперечити умовам типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не погодився із Додатком № 3 до договору "Розрахунок питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу", який є невід'ємною частиною договору та Типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, а отже обов'язковою умовою для сторін. Також, відповідач всупереч п. 3 договору зазначив, що оплату за спожитий природній газ буде здійснювати за показниками лічильника.

Рукописний текст відповідача на підписаному позивачем примірнику договору та названий ним самим "зауваження", фактично є частиною договору у відповідності до вимог ст. 181 Господарського кодексу України.

Статтею 630 ЦК України встановлено обов'язковість використання сторонами типових умов, передбачених законодавством. Таким чином, сторони у договорі повинні керуватись умовами типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, затвердженим постановою НКРЕ № 1580 від 22.09.2011р.

Відповідно до статей 203, 215 ЦК України недійсним є правочин, який не відповідає актам цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1 - 3 статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ГК недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов'язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов'язання порушує права та законні інтереси другої сторони.

З врахуванням вищенаведенего суд приходить до висновку про те що, зауваження відповідача, які є частиною договору, а саме : текст на сторінці 8 договору, де зазначено: "Підписуємо без урахування додатку №3 до цього договору "Розрахунок питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу". Підписую з зауваженнями." та текст Додатку №3, де зазначено: "Не погоджуємося з розрахунком питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (роз'яснення НКРЕ). Оплату будемо проводити по показникам лічильника. Підписуємо з зауваженнями.", порушують права та інтереси позивача та не відповідають змісту чинного законодавства, що є підставою для визнання спірних частин договору недійсними.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача відповідно до приписів ст.49 ГПК України

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсною частину договору № 8 - ПК-П на постачання природного газу за регульованим тарифом від 03.01.2014 р., який було укладено між ПАТ "Лубнигаз" та ПАТ "Велика Круча", а саме текст на сторінці 8: "Підписуємо без урахування додатку № 3 до цього договору "Розрахунок питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу". Підписую з зауваженнями";

3. Визнати недійсною частину договору № 8 - ПК-П на постачання природного газу за регульованим тарифом від 03.01.2014 р., який було укладено між ПАТ "Лубнигаз" та ПАТ "Велика Круча", а саме текст на Додатку № 3: "Не погоджуємося з розрахунком питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (роз'яснення НКРЕ). Оплату будемо проводити по показникам лічильника. Підписуємо з зауваженням".

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Велика Круча" (с. Велика Круча, Пирятинський район, Полтавська область, 37052, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" (вул. Л.Толстого, 87, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ) 1218,00 грн. судового збору

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.03.2015 р.

Суддя Н.Г. Гетя