Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
. Іменем України
Р І Ш Е Н Н Я

31 березня 2015 року справа № 927/170/15

Позивач: Приватне підприємство «Віктор і К»

вул. Висоцького, 2, смт. Власівка, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27552;

Відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Мощенське»,

вул. Цимбаліста, 67, с. Мощенка, Городнянський район, Чернігівська область, 15125;

Предмет спору: про стягнення 31 487,10 грн.

Суддя Фетисова І.А.

Представники сторін:

від позивача: Кириленко Ю.Г., довіреність б/н від 02.01.2014 р.;

від відповідача: не з'явився

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 31487,10грн. помилково перерахованих коштів з урахуванням індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язання.

Відповідач відзив на позов не надав.

Позивачем в судове засідання 10.03.2015 року подано заяву про зміну підстав заявленого позову, просить змінити підстави позову наведені у даній заяві аргументами щодо порушень відповідачем вимог ст. ст. 525, 526, 629, 693 Цивільного кодексу України, а саме визначенням суми 30000 грн. як передоплати за майбутню поставку насіння соняшника та стягнути з відповідача помилково перераховані кошти з урахуванням індексу інфляції за час прострочення виконання зобов'язання у сумі 31487,10 грн. та відповідного судового збору.

Ухвалою суду від 10.03.2015 року подану позивачем заяву про зміну підстав заявленого позову прийнято до розгляду, оскільки вона не суперечить вимогам ст. 22 ГПК України. Розгляд справи проводиться з урахуванням поданої заяви.

Ухвалами суду від 10.03.2015 року та від 19.03.2015 року , які отримані відповідачем, було проінформовано відповідача про вчинення позивачем дій щодо зміни підстав заявленого позову, прийняття заяви судом до розгляду, однак позиції відповідачем, як в судове засідання 19.03.2015 року так й 31.03.2015 року, суду не надано.

Рішення приймається за наявними в справі документами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

09.09.2014 року між позивачем (покупцем) та відповідачем (постачальником) було укладено договір поставки №09091410.

Відповідно до п. 1 договору відповідач (постачальник) зобов'язується передати у власність позивачу (покупцю) сільськогосподарську продукцію насіння соняшника в кількості 100 тон, ціною за одну тонну 4 150 грн. в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п. 3.4 договору позивач (покупець) сплачує за поставлений товар у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача (постачальника) та/або внесенням готівкив кассу підприємств протягом 14-х банківських днів, починаючи від дня наступного .за днем надання відповідачем (постачальником) оригіналів належним чином оформлених товарно-транспортних накладних, видаткових та податкових накладних, рахунку-фактури в бухгалтерії позивача (покупця).

На виконання умов договору відповідачем (постачальником) протягом вересня-жовтня 2014 року поставлено, а позивачем прийнято та оплачено:

№ п/пДата поставкиВага поставленного товару (тон)№ рахунка-фактури/ виставлена сума (грн.)№ платіжного доручення/сплачена сума
117.09.2014 р.112,450№ 173 - 461 045,00№ 3176 - 461 045,00
218.09.2014 р. 19.09.2014 р. 20.09.2014 р.58,530 22,640 22,833№ 174 - 239 973,00 № 175 - 188 712,95 = 428 685,95№ 3252 - 428 685,95
322.09.2014 р.20,247№ 176 - 84 025,06№ 3305 - 84 025,06
429.09.2014 р. 30.09.2014 р.30,033 31,370№ 180 - 129 141,90 № 181- 134 891,00 = 264 032,90№ 3454 - 294 032,90
505.10.2014 р.8,320№ 187 - 36 192,00№ 3594 - 36 192,00
Всього- 306,423

- 17 вересня 2014 року згідно товарно-транспортних накладних № 1,2,3,4 від 17.09.2014 р. та видаткової накладної № 161 від 17.09.2014 р. відповідачем було поставлено насіння соняшника в загальній кількості 112,45 т, на що було виставлено рахунок на оплату № 173 від 18.09.2014 р. в загальній сумі 461 045,00 грн. в т.ч. ПДВ;

- 18 вересня 2014 року згідно товарно-транспортних накладних № 5,6 від 18.09.2014 р. та видаткової накладної № 162 від 18.09.2014 р. відповідачем було поставлено насіння соняшника в загальній кількості 58,53 т, на що було виставлено рахунок на оплату № 174 від 18.09.2014 р. в загальній сумі 239 973,00 грн. в т.ч. ПДВ;

- 19 вересня 2014 року згідно товарно-транспортної накладної № 7 від 19.09.2014 р. та видаткової накладної № 163 від 1..09.2014 р. відповідачем було поставлено насіння соняшника в кількості 22,64 т;

- 20 вересня 2014 року згідно товарно-транспортної накладної № 2-П від 20.09.2014 р. та видаткової накладної № 164 від 20.09.2014 р. відповідачем було поставлено насіння соняшника в кількості 22,833 т;

За 19.09.2014 р. та 20.09.2014 р. було виставлено спільний рахунок на оплату № 175 від 20.09.2014 р. в загальній сумі 188 712,95 в т.ч. ПДВ;

- 22 вересня 2014 року згідно товарно-транспортної накладної від 22.09.2014 р. та видаткової накладної № 165 від 22.09.2014 р. відповідачем було поставлено насіння соняшника в кількості 20,247 т, на що було виставлено рахунок на оплату № 176 від 23.09.2014 р. в сумі 84 025,06 грн. в т.ч. ПДВ;

- 29 вересня 2014 року згідно товарно-транспортної накладної від 29.09.2014 р. та видаткової накладної № 173 від 29.09.2014 р. відповідачем було поставлено насіння соняшника в кількості 30,033 т, на що було виставлено рахунок на оплату № 180 від 29.09.2014 р. в сумі 129 141,90 грн. в т.ч. ПДВ;

- 30 вересня 2014 року згідно товарно-транспортної накладної від 30.09.2014 р. та видаткової накладної № 174 від 30.09.14 р. відповідачем було поставлено насіння соняшника в кількості 31,37 т, на що було виставлено рахунок на оплату № 181 від 01.10.2014 р. в сумі 134 891,00 грн. в т.ч. ПДВ;

- 05 жовтня 2014 року згідно товарно-транспортної накладної № 18 від 05.10.2014 р. та видаткової накладної № 178 від 05.10.2014 р. відповідачем було поставлено насіння соняшника в кількості 8,32 т, на що було виставлено рахунок на оплату № 187 від 06.10.2014 р. в сумі 39 192,00 грн. в т.ч. ПДВ.

При цьому суд зауважує, що рахунки №№173-176, 180,181 та 187, видаткові накладні перелічені вище, містять посилання на договір №09091410 від 09.09.2014 р.

Враховуючи обсяг поставленої продукції 306,423 т та умови договору щодо поставки 100 т, суд приходить до висновку , що фактичними діями сторони відійшли від п.3.2. умов договору та збільшили обсяг поставки насіння соняшнику по договору №№09091410 від 09.09.2014 р..

На виконання п.3.4. договору поставки № 09091410 від 09.09.2014 року позивачем (покупцем):

- 18 вересня 2014 року згідно платіжного доручення № 3176 була проведена оплата за соняшник по рахунку № 173 від 18.09.2014 р. на суму 461 045,00 грн.

- 23 вересня 2014 року згідно платіжного доручення № 3252 була проведена оплата за соняшник по рахунках № 174 від 18.09.2014 р. та № 175 від 20.09.2014 р. на загальну на суму 428 685,95 грн.

- 24 вересня 2014 року згідно платіжного доручення № 3305 була проведена оплата за соняшник по рахунку № 176 від 23.09.2014 р. на суму 84 025,06 грн.

- 01 жовтня 2014 року згідно платіжного доручення № 3454 була проведена оплата за соняшник по рахунках № 180 від 29.09.2014 року та № 181 від 01.10.2014 року на загальну суму 294 032,90 грн.

- 07 жовтня 2014 року згідно платіжного доручення № 3594 була проведена оплата за соняшник по рахунку № 187 від 06.10.2014 р. на суму 36 192,00 грн.

Таким чином, оплата по рахунках № 180 від 29.09.2014 року та № 181 від 01.10.2014 року на суму 264032,90 грн. була вчинена позивачем на 30 000 грн. більше ніж визначено в рахунках №180,181 та фактично отримано товару на суму 264032,90 грн.

А тому, сплачені позивачем 30 000 грн. суд розцінює як попередню оплату поставки насіння соняшника по договору №09091410 від 09.09.2014 р.

Приписами ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом та не випливає із характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи те, що сторони по справі є господарюючими суб'єктами, суд приходить до висновку про застосування до них положень Господарського Кодексу України.

Приписами ч.2 ст. 220 ГК України встановлено, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора, він має право відмовитись від прийняття виконання й вимагати відшкодування збитків. Аналогічний припис законодавства міститься в ст. 612 ЦК України.

01.12.2014 р. позивачем була направлена відповідачу претензія вих. № 512, в якій позивач просить повернути надлишково перераховані кошти на розрахунковий рахунок підприємства в сумі 30 000,00 грн. Позивач у претензії повідомив, що у разі невиконання законної вимоги позивач буде змушений звернутися до суду за примусовим стягненням вказаної суми. Дана претензія отримана відповідачем 12.12.2014 р., що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення 00027538.

26.02.2015 р. позивачем була повторно направлена відповідачу претензія вих. № 84 з проханням провести додаткову поставку насіння соняшника на суму 30 000,00 грн., а в разі неможливості здійснити поставку насіння соняшника - повернути зазначені кошти.

Зазначена претензія отримана відповідачем 03.03.2015 року, про що свідчить отримана судом інформація з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» за адресою http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku за пошуковим крімерієм : номер рекомендованого листа 949, який зазначено на фіскальному чеку від 26.02.2015 року про відправлення позивачем відповідачу претензії, який міститься в матеріалах справи.

Таким чином, заявлений позов свідчить про втрату інтересу в постачанні товару у позивача та виникнення права на повернення попередньої оплати товару в сумі 30000 грн..

З огляду на наполегливу позицію позивача викладену в претензіях, позовній заяві та заяві про зміну підстав заявленого позову, які судом розцінюються як вимоги на повернення коштів , втрату інтересу щодо поставки, відповідач мав до 10 березня 2015 року повернути кошти позивачу, з урахуванням 7 денного строку за приписами ст.530,693 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було виконано обов'язок щодо повернення коштів позивачу.

Приписами ст.13 ЦК України встановлено, що особа при здійсненні своїх цивільних прав зобов'язана утримуватись від дій , які б могли порушувати права інших осіб.

А тому знаходження у розпорядженні відповідача грошових коштів в сумі 30 000 грн. є неправомірним та з огляду на вчинені позивачем правомірні дії щодо використання права на відмову від поставки та права на вимогу про повернення коштів, у позивача виникло право на вимогу щодо повернення коштів в сумі 30000 грн., що підтверджується матеріалами справи.

На момент винесення рішення відповідачем не надано суду доказів або поставки товару або повернення позивачу коштів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про обґрунтованість вимог позивача про стягнення 30000 грн. передоплати .

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, має на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції в сумі 1487,10 грн. за період з з листопада по грудень 2014 р.

Постановою Верховного суду України від 15.10.2013 р. у справі 5011-42/13539-2012 викладено правову позицію щодо нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму неповернутої попередньої оплати, згідно якої застосування судами ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення з відповідача суми індексу інфляції та 3 % річних є помилковим, оскільки стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором поставки, не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст.111-28 ГПК України (в редакції станом на 28.03.2015 року ) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи викладене в стягненні індексу інфляції в сумі 1487,10 грн. має бути відмовлено з огляду на те, що стягнення суми попередньої оплати 30000 грн. з відповідача не є грошовим зобов'язанням в розумінні ст.625 ЦК України..

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач витребуваних документів та доказів ані поставки товару, а ні повернення грошових коштів суду не надав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином в установлений строк.

Оскільки відповідач, в порушення ст. 525,526,615 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобов'язання не виконав, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується сума попередньої оплати, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 30000 грн., в решті позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції в сумі 1487,10 грн. має бути відмовлено.

Судовий збір підлягає стягненню в розмірі 1740,71 грн. з огляду на часткове задоволення позову, з урахуванням принципу пропорційності задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 525,526,612,615,655,693 Цивільного кодексу України, ст.193,220 Господарського кодексу України, ст.ст.22,33,49,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мощенське» (15125 Городнянський р-н с. Мощенка, вул. Цимбаліста, 67 код 03798607) на користь Приватного підприємства «Віктор і К» (27552 Кіровоградська обл. м. Світловодськ, с. Власівка, вул. Висоцького, 2 код 20651018 р/р 1 «Райффайзен банк Аваль» м. Київ МФО 380805) 30000 грн. та 1740,71 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. В решті позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції в сумі 1487,10 грн. відмовити.

Суддя І.А.Фетисова