ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Справа № 914/378/14

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

Головуючого судді Кузьменка М.В.,

суддів Васищака І.М.,

Студенця В.І.,

розглянувши

касаційну скаргу Приватної агрофірми "Дністер"

на рішення господарського суду Львівської області від 22.10.2014 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 р.

у справі № 914/378/14 господарського суду Львівської області

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Приватної агрофірми "Дністер"

про стягнення 535 000 грн.

за участю представників:

ФОП ОСОБА_2 - не з'явилися;

ПАФ "Дністер" - Котягін А.С.;

в с т а н о в и л а :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Львівської області з позовом та просив суд стягнути з відповідача - Приватної агрофірми "Дністер" 535 000,00 грн. основної заборгованості з орендної плати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором оренди спецтехніки № 08-08/12 від 08.08.2012 р. та договором оренди спецтехніки № 14-01/13 від 14.01.2013 р. в частині оплати орендної плати (т.1 а.с.4-7).

Відповідач у справі - ПАФ "Дністер" до прийняття рішення по суті заявлених вимог відзиву на позов не надав.

Рішенням господарського суду Львівської області від 22.10.2014 р. позов задоволено (т.1 а.с.238-244).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив зобов'язання щодо оплати орендних платежів.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 р. рішення господарського суду Львівської області від 22.10.2014 р. залишено без змін (т.2 а.с.29-34).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням судами норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права (т.2 а.с.53-54).

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Під час вирішення спору у даній справі по суті судом першої інстанції та, переглядаючи прийняте рішення в апеляційному порядку, судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

08.08.2012 р. між сторонами у справі укладено договір оренди спецтехніки №08-08/12, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове користування бульдозер марки Fiat-Allis HG-31, ідент. номер: НОМЕР_1 з номерним знаком НОМЕР_2, загальною вартістю 800 000,00 грн. для виконання земельних робіт.

Даний бульдозер належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію великотонажного транспортного засобу або іншого технологічного транспортного засобу Серії НОМЕР_3, виданого 06.09.2012 р.

Відповідно до п.3 договору майно, що орендується, передається орендареві з моменту підписання акта приймання - передачі. Відповідний акт приймання-передачі було підписано 08.08.2012 р.

Відповідно до п. 4.1 договору термін оренди майна: з дати підписання акта приймання-передачі і до 08.08.2015 р.

Укладений сторонами договір, в силу ст. ст. 173-175 ГК України, є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем зобов'язань за таким договором в частині оплати орендної плати.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст.175 ГК України.

Згідно до п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.п. 5.1, 5.4 договору орендна плата за користування майном встановлюється в розмірі 80 000,00 грн. без ПДВ в місяць та сплачується за актами виконаних робіт.

На виконання умов вищезазначеного договору між сторонами підписано акти наданих послуг на суму 400 000,00 грн. (№ 2 від 31.08.2012 р.; № 3 від 30.09.2012 р.; № 4 від 31.10.2012 р.; № 5 від 30.11.2012 р.; № 6 від 31.12.2012 р.).

Відповідачем здійснено оплату за договором № 08-08/12 у розмірі 133 800грн., то заборгованість перед відповідачем за цим договором становить 266 200,00 грн. (400 000,00 грн. - 133 800,00 грн.).

Крім того, 14.01.2013 р. між сторонами укладено договір оренди спецтехніки № 14-01/13, предмет якого є ідентичним предмету в договорі № 08-08/12, та умовами якого встановлено фіксовану орендну плату за користування майном в розмірі 10 000,00 грн. без ПДВ за місяць і додатково 200,00 грн. в місяць без ПДВ за одну мотогодину.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору майно, що орендується передається орендареві з моменту підписання акта приймання - передачі, а передача майна в оренду здійснюється згідно акта приймання-передачі від 14.01.2013 р.

Оскільки у відповідності з п.5.4 договору № 14-01/13 орендна плата сплачується за актами виконаних робіт, позивачем надано акти виконаних робіт на підтвердження своїх вимог щодо заборгованості відповідача на суму 218 800,00 грн.: акт № 1 від 31.01.2013 р.; акт № 2 від 28.02.2013 р.; акт № 3 від 29.03.2013 р.; акт № 4 від 30.04.2013 р.; акт № 5 від 31.05.2013 р.; акт № 6 від 30.06.2013 р.; акт № 7 від 31.07.2013 р.; акт № 8 від 30.08.2013 р.

Враховуючи відмову відповідача підписати акти надання послуг з вересня 2013 року по січень 2014 року та відсутність доказів повернення орендованого майна, позивачем нараховано додатково передбачену договором фіксовану плату за кожен місяць користування майном у сумі 50 000,00 грн.

Враховуючи той факт, що орендоване майно знаходиться у відповідача, відповідач не надав суду доказів повернення майна позивачу, не надав доказів, що орендоване майно не використовується за призначенням, оскільки договором передбачена фіксована орендна плата за користування майном, фіксована орендна плата в розмірі 50 000,00 грн. підлягає стягненню.

Зважаючи на вищенаведене, сумарна заборгованість за договором № 14-01/13 становить 268 800,00грн., а загальна заборгованість - 535 000,00 грн. (266 200,00 грн. + 218 800,00 грн. + 50 000,00 грн.).

В силу ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п. 7.1 договору відповідач зобов'язався своєчасно здійснювати орендні платежі за користування майном.

Відтак, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати у розмірі 535 000,00 грн.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування постанови Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 р., якою залишено без змін рішення господарського суду Львівської області від 22.10.2014 р., немає.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 р. у справі № 914/378/14 господарського суду Львівської області залишити без змін, а касаційну скаргу Приватної агрофірми "Дністер" - без задоволення.

Головуючий суддя Кузьменко М.В.

Судді Васищак І.М.

Студенець В.І.