РІШЕННЯ

"20" березня 2015 р.Справа № 921/66/15-г/7
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

за позовом Приватного підприємства "Прогрес-Агро" с.Ладичин, Теребовлянський район, Тернопільська область, 48125

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Доше", вул.Рівненська, 76а, 3 поверх, оф.8, м.Луцьк, Волинська область,43020

до відповідача 2: Приватного підприємства "Кронос Вест", м.Теребовля, вул.Кн.Василька, 73, Тернопільська область, 48100

про визнання недійсним Договору поруки №1 від 10.12.2013р. укладеного між Приватним підприємством "Прогрес Агро", Товариством з обмеженою відповідальністю "Доше" та Приватним підприємством "Кронос Вест".

За участю представників сторін:

Позивача: Алексенка С.Л., довіреність №21/01 від 21.01.2015р.;

Відповідача 1: Багіров Р.А., довіреність б/н від 24.12.2014р.;

Суть справи:

Приватне підприємство "Прогрес-Агро" звернулось із позовом про визнання недійсним Договору поруки №1 від 10.12.2013р. укладеного між Приватним підприємством "Прогрес Агро" , Товариством з обмеженою відповідальністю "Доше" та Приватним підприємством "Кронос Вест".

Учасникам судового процесу в засіданні роз'яснено їх права і обов'язки передбачені ст. 22 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить суд визнати договір поруки №1 від 10.02.2015 р. недійсним. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що при укладенні спірного договору, сторонами не дотримано вимог ч. 1, 5, 6, ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Також, позивач подав клопотання №05/03 від 05.03.2015р. про призначення у справі почеркознавчої експертизи, обгрунтувавши її тим, що за Роберта Руцького, який є директором ТОВ"Доше", на дистриб'юторському договорі №45 від 05.06.2012р. та договорі поруки №1 від 10.12.2013р. підписалася особа, повноваження якої, на його думку, не зазначені, що ставить під сумнів законність договору, який оспорюється.

Розгляд даного клопотання відкладено до наступного засідання, для надання можливості представнику товариства надати докази підтвердження особи та її повноважень щодо підписання дистриб'юторського договору №45 від 05.06.2012р., доповнення до нього від 29.12.12р., та договору поруки №1 від 10.12.2013р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Доше" подало неповний перелік витребуваних судом матеріалів, а також заявило клопотання про об'єднання даної справи та справи №921/1430/14-г/18 за позовом ТОВ"Доше" до ПП"Прогрес-Агро" та ПП"Кронос Вест" про стягнення заборгованості, яка знаходиться в провадженні судді Охотницької Н.В., в одне провадження.

Суд, розглянувши клопотання ТОВ "Доше" про об'єднання кількох справ в одне провадження, відмовив в його задоволенні, оскільки суддя вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні (правова позиція викладена у п.3.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Ухвалою від 06.03.2015р., на підставі ст. 77 ГПК України, відкладено розгляд справи до 20.03.2015р. для надання сторонам можливості надати додаткові документи в підтвердження заявлених вимог та заперечень.

В судовому засіданні 20.03.2015р. відмовлено у задоволені клопотання позивача щодо призначення почеркознавчої експертизи,враховуючи надані представником товариства підтвердження повноважень осіб які підписали дистриб'юторський договір та договір поруки з боку товариства.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з тих же підстав, що наведені у позовній заяві, просить суд їх задовольнити .

Представник товариства проти позовних вимог заперечує посилаючись на відповідність укладеного договору поруки вимогам чинного законодавства, визнання позивачем договору, враховуючи здійсненні платежі, а тому просить суд відмовити у позові.

Приватне підприємство "Кронос Вест" витребувані ухвалами суду від 26.01.2015р, 11.02.2015р,та від 06.03.2015р. матеріали не подало, хоча ухвали суду направлені на його адресу, яка зазначена в позовній заяві та відповідає даним з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: м.Теребовля, вул.Кн.Василька, 73, Тернопільська область, 48100, та поверненні поштовим відділенням по причині "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ст.64 ГПК України вважається ,що стороні належним чином вручено повідомлення про розгляд справи.

Справа розглядається за наявними матеріалами в порядку передбаченому ст.75ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановлено:

- між Товариством з обмеженою відповідальністю "Доше", в особі директора Роберта Руцького (підписаний договір представником за довіреністю від 06.12.2011р. Воздіган В.О. видана директором товариства для вчинення договорів) (Постачальник) та Приватним підприємством "Кронос Вест" в особі директора Околович І.Є.(Дистриб'ютор) укладено 05 червня 2012 року дистриб'юторський договір №45 згідно якого сторони взяли на себе зобов'язання:

- Постачальник зобов'язується постачати Дистриб'ютору за його замовленням та його транспортом товар (премікси та корми для свиней), на умовах EXW - місце поставки склад Постачальника, згідно міжнародних правил тлумачення комерційних термінів "Інкомтермс-2010", кількість та вартість якого зазначається у накладних, та вважається поставка виконаною з моменту підписання таких, місце поставки м.Луцьк, вул.Рівненська,76,а, Волинська обл.(п.2.1,3.3,4.1,6.1-6.6 договору);

- з моменту прийняття товару до Дистриб'ютора переходить право власності на товар та всі ризики. Разом з товаром Постачальник повинен передати Дистриб'ютору: товарно - транспортну накладну, податкову накладну, посвідчення про якість товару та ветеринарне свідоцтво (п.7.7.7.8 договору);

- Дистриб'ютор бере на себе зобов'язання здійснювати у безготівковій формі оплату вартості одержанного товару яка зазначається у Прайс - листі, та накладних, в розмірі 30 % передоплати та післяоплату у розмірі 70% не більше ніж на 30 календарних днів з моменту поставки дистриб'юції (п.п. 2.1,3.1,3,2,8.1договору);

- договір діє до 31.12.2012р., та не підлягає автоматичній пролагації (п.14.2 договору).

Згідно укладеної між сторонами 29.12.2012р. додаткової угоди до договору - термін дії дистриб'юторського договору встановлено до 31.12.2013р.

На забезпечення виконання ПП"Кронос Вест" зобов'язань по дистриб'юторському договору між ТОВ "Доше"в особі директора Роберта Руцького, який діє на підставі Статуту (Кредитор) та ПП "Прогрес Агро", в особі директора Околовича І.Є., який діє на підставі Статуту (Поручитель) укладено договір поруки №1 від 10.12.2013 р.

Відповідно до умов п.1.1 договору Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором за невиконання частини зобов'язань ПП "Кронос Вест"(Боржник), що виникли з дистриб'юторського договору №45 від 05.06.2013р., а саме в сумі 406 104,00грн., але в будь-якому випадку розмір відповідальності Поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов'язання зазначеного в п.4 цього договору (406104,00грн.);

- при порушені Боржником зобов'язання перед Кредитором, Поручитель взяв на себе зобов'язання оплатити борг з дня отримання вимоги у наступні терміни: до 31.01.2014р. - 150000.00грн.; до 31.03.2014р. -150000.00грн., до31.05.2014р. -106104,00грн. та повідомити про одержання вимоги Боржника (п.п.5.1.1.5.1.2 договору поруки);

- після виконання зобов'язання Боржника за основним договором до Поручителя переходять усі права Кредитора за договором (п.5.3.1 договору поруки);

- Кредитор у разі невиконання Боржником зобов'язання протягом одного року має право звернутися до Поручителя з вимогою про виконання зобов'язань, при цьому разом з вимогою зобов'язаний передати документи, які підтверджують невиконання зобов'язань (п.5.2.1,5.4.1 договору поруки);

- договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту припинення дії основного договору (п.7.1 договору поруки).

Договір підписаний представниками Кредитора, Поручителя та Боржника.

Як випливає з матеріалів справи, Дистриб'ютор на виконання договору одержав в період з травня - липень 2013р. товар вартістю 436 104,00грн., який ним частково оплачений в сумі 30000.00грн., у зв'язку з чим сума боргу на момент укладення договору поруки склала - 406 104,00 грн., яка і є предметом забезпечення договором поруки №1 від 10.12.2013р.

Кредитор надіслав на адресу Поручителя письмову вимогу №225 від 10.12.2013р. про сплату грошового зобов'язання в сумі 386 104,00грн. з додатками згідно договору , що підтверджують зобов'язання Боржника.

Поручителем на рахунок Кредитора перераховано по розрахунковому документу №535 від 17.12.2013р. згідно даних виписки з рахунку ПП "Прогрес Агро", 20 000,00грн. із зазначенням підстав "згідно договору поруки №1 від10.12.2013ру т.ч. ПДВ 20%-3333,33грн.".

У зв'язку з невиконанням Поручителем суми зобов'язань - 368 104,00грн. у строки передбачені п.5.1.1договору поруки, Кредитор направив на його адресу претензію № 27 від 04.03.2014р.

За результатами розгляду претензії зазначеній у відповіді від 15.04.2014р., Поручитель повідомив Кредитора про тимчасову неможливість виконати зобов'язання у зазначені договором поруки строки, посилаючись на тимчасову неплатоспроможність та готовність провести розрахунки у вересні - жовтні 2014р., враховуючи, що збір урожаю посівних культур з яких підприємство може погасити борг, а саме цукрові буряки, кукурудза, соя, припадає на осінь, при цьому не виключає можливість здійснення погашення і раніше.

Як випливає з матеріалів справи, і не заперечується сторонами, позивачем на виконання договору поруки перераховано ТОВ "Доше" 99 510,00грн. в рахунок виконання зобов'язань ПП "Крос Вест".

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсним договору поруки №1 від 10.12.2013р., посилаючись на не відповідність його умов статутним цілям діяльності підприємства щодо одержання прибутку, а тому юридична особа, яка укладала угоду перевищила дієздатність, оскільки отримання прибутку не було метою таких угод. Також, вважає вказаний договір поруки не передбачає ані прямо, ані опосередковано правових механізмів перерозподілу економічної вигоди від отримання та використання коштів за реалізовану продукцію від ПП "Кронос Вест, існування яких дозволяло зробити висновок про наявність обґрунтованої економічної зацікавленості у даній угоді і відповідальність дій по її укладенню статутним цілям діяльності підприємства.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

При цьому суд виходив з наступного:

- відповідно до ст. 173-175 Господарського кодексу України (далі ГК України), ч.1 ст.509 ЦК України, господарське зобов'язання, одним з видів якого є майново - господарське зобов'язання (цивільно -правове), виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей ГК України;

- згідно ст. 11 ЦК України, 174 ГК України, підставою для виникнення таких зобов'язань є договори та інші правочини;

- нормами ст. 546,547,548 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, якщо це встановлено договором укладеним у письмовій формі;

- за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, при цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.ст. 553, 554 ЦК України);

- положеннями ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним;

- правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків,при цьому особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень (ч.3 ст. 92 ,ч.1 ст. 202 ЦК України ).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України, відповідно до якої: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1,3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Щодо вимог передбачених ст. 241 ЦК України, згідно якої правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою то настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину (правова позиція викладена у п.3.4 постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 року N 11, постанові Верховного Суду України від 10 .04. 2012р. у справі №3-16гс12).

Матеріалами справи підтверджено, що договір укладено у відповідності до норм чинного законодавства та волевиявлення сторін, а саме:

- договір поруки укладений в письмовій формі ;

- зміст договору поруки відповідає реальним зобов'язанням боржника - ПП "Кронос Вест", які поручитель -ПП "Прогрес Агро" зобов'язався виконати перед кредитором - ТОВ "Доше";

- договір поруки підписаний з боку ПП"Прогрес Агро" - керівником підприємства Околович І.Є.,повноваження якого підтверджені протоколом №1 від 15.10.2013р., та наказом №18 від 15.10.2013р., та який згідно ст.ст.9.15, 9.18 Статуту підприємства є одноосібним виконавчим органом,який без доручення діє від імені підприємства, в тому числі укладає договори;

- від ТОВ "Доше" договір поруки підписаний Генеральним директором Руцьким Р. К. повноваження якого підтверджені протоколом №7 загальних зборів учасників ТОВ "Доше" від 31.07.2009р. ,та наказом №20.11.2009р.;

- не знайшли свого підтвердження доводи позивача і щодо не відповідності угоди змісту Статуту, оскільки укладення договору поруки не є видом діяльності суб'єктів господарювання, а формою забезпечення зобов'язань,і таке залежить тільки від волевиявлення сторін.

Оскільки норми Статуту ПП"Прогрес - Агро" не містить прямої заборони щодо укладення даного виду договору,матеріалами справи доведено, що позивач на виконання договору поруки здійснив частково платежі за боржника, іншого позивач суду не довів, а отже його доводи є необґрунтованими щодо недійсності укладеного договору, та не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84ГПК України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повний текс рішення виготовлений 27.03.2015 року.

Суддя М.С. Стадник