ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 р. Справа №917/500/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт-Агро", вул. Леніна, 49, с.Сари, Гадяцький район, Полтавська область, 37340

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничого підприємства "Ю-ГІС", вул. Червоноармійська, 3, оф.409, м. Полтава, 36000

про стягнення грошових коштів у розмірі 15 000 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: Гузій С. М., дов. № 132 від 25.03.2014 р.,

від відповідача: не з'явився.

Розглядається позовна заява про стягнення заборгованості за договором надання послуг № 112/2013 від 29.04.2013 р. в розмірі 15 000,00 грн.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Позивачем через канцелярію суду надано клопотання про долучення до матеріалів справи копій документів (вх. № 4705 від 02.04.2015 р.).

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Ухвала, що направлялася відповідачу за вказаною в позові адресою, повернулися до суду з відміткою пошти про закінчення терміну зберігання.

Згідно з п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив

29.04.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Стандарт - Агро" ( далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство" "Ю-ГІС" (далі - відповідач, виконавець) укладено договір надання послуг № 112/2013 ( далі - договір).

Згідно п. 1.1 договору, виконавець зобов'язується за завданням замовника, якісно виконати наступні роботи/послуги по розробці науково-технічної документації, а саме: а) проведення розрахунків та формування пакетів документів для погодження поточних індивідуальних балансових норм водоспоживання і водовідведення; б) проведення розрахунків та формування пакетів документів для погодження клопотання про узгодження умов і одержання дозволу на спеціальне водокористування в органах Державної геологічної служби; в) проведення розрахунків та формування пакетів документів для погодження поточних індивідуальних технологічних нормативів використання питної води водопровідного господарства підприємства; г) проведення розрахунків та формування пакетів документів для одержання дозволу на спеціальне водокористування; ґ) сприяння в погодженні поточних індивідуальних балансових норм водоспоживання і водовідведення в територіальних органах Мінприроди; д) сприяння в погодженні клопотання про узгодження умов і одержання дозволу на спеціальне водокористування в органах Державної геологічної служби; є) сприяння в погодженні проведення розрахунків та формування пакетів документів для погодження поточних індивідуальних технологічних нормативів використання питної води водопровідного господарства підприємства; є) сприяння в отриманні дозволу на спеціальне водокористування в територіальних органах Мінприроди, (надалі - роботи) відповідно до вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів та умов даного договору.

За пунктом 2.2 договору вартість робіт, сума договору узгоджена сторонами і становить 15 000,00 грн. Податок на додану вартість не передбачений, оскільки виконавець не є платником ПДВ.

Згідно п. 3.1 договору, строк виконання робіт, вказаних в п. 1.1 цього договору складає 110 календарних днів з дати перерахування грошових коштів замовником, розробити науково-технічну документацію вказану у пункті 1.1.

Відповідно до п. 6.1 договору, розрахунки за цим договором здійснюються замовником шляхом переказу коштів у гривнях у безготівковій формі на поточний рахунок виконавця.

Як зазначається в п. 6.2 договору, замовник виконує передоплату вартості виконаних робіт шляхом безготівкового перерахунку на розрахунковий рахунок Виконавця в розмірі 50% на протязі 5 днів з дати підписання даного договору.

Відповідно до п. 6.3 договору, при завершенні робіт виконавець передає замовникові дозвіл на спеціальне водокористування, а також акт здаванні-приймання робіт.

Згідно п. 6.5 договору, оплата решти 50% вартості робіт проводиться шляхом безготівкового перерахунку на розрахунковий рахунок виконавця на протязі 5 днів з дати підписання акту здавання-приймання робіт.

Свої зобов'язання відповідно до договору позивачем виконано в повному обсязі, а саме здійснено передоплату вартості виконаних робіт на підставі рахунку-фактури № 112/2013 від 16.05.2013 р., що підтверджується платіжним дорученням №228 від 28.05.2013 р. на суму 15 000,00 грн.

Як зазначає позивач, 29.01.2014 р. та 21.01.2015 р. він звернувся до відповідача із претензіями ( відповідно вих. № 21 та № 13), в яких просив виконати зобов'язання за договором. Але дані претензії залишені без задоволення.

Як стверджує позивач, відповідач не виконав свої договірні зобов'язання, а саме: ним не було виконано роботи/послуги по розробці науково-технічної документації (відповідно до п. 1.1 договору).

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В статті 193 ГК України зазначається, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відтак, з огляду на зазначені імперативні приписи чинного законодавства суд дійшов висновку про те, що на момент розгляду даної справи підстава, на якій відповідачем була набута спірна сума грошових коштів, відпала, оскільки укладений між сторонами договір припинив свою дію 01.01.2014 року.

Частиною 1 статті 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідачем не спростовані обставини, на які посилається позивач, доказів повернення суми передоплати не надано, таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 15 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничого підприємства "Ю-ГІС" (вул. Червоноармійська, 3, оф.409, м. Полтава, 36000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандарт-Агро" (вул. Леніна, 49, с.Сари, Гадяцький район, Полтавська область, 37340, ) суму заборгованості в розмірі 15 000,00 грн. та 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено _____________

Суддя О. А. Киричук