УХВАЛА

26.03.2015Справа № 910/7093/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРОСБІ - М"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О"
про визнання недійсним пункту 15.3 договору
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін: без виклику

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРОСБІ - М" (надалі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Три О" (надалі по тексту - відповідач) про визнання недійсним пункту 15.3. з усіма підпунктами до нього, а саме: 15.3.1. - 15.3.6. Договору оренди № 25-О від 30.07.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пункт 15.3. (з усіма підпунктами до нього) Договору оренди № 25-О від 30.07.2013 року не відповідає нормам та положенням чинного законодавства України, оскільки відмова, розірвання договору відповідачем не відповідає вимогам чинного законодавства, через що дія договору оренди може бути протиправно припинена.

24.03.2015 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просив до набрання рішенням законної сили по даній справі заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Три О" будь-яким шляхом перешкоджати виконанню сторонами Договору оренди № 25-О від 30.07.2013 року.

25.03.2015 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав заяву про уточнення заяви про забезпечення позову. У поданій заяві позивач просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Три О" до набрання рішенням законної сили по даній справі вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення та звільнення Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРОСБІ - М" орендованого приміщення згідно Договору оренди № 25-О від 30.07.2013 року, а також заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Три О" вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження прав Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРОСБІ - М", як орендаря за Договором оренди № 25-О від 30.07.2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2015 року порушено провадження у справі № 910/7093/15-г, розгляд справи призначено на 30.04.2015 року.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про необхідність її задоволення з огляду на наступне.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що на його адресу відповідачем направлено лист № 167 від 24.02.2015 року в якому відповідач повідомляє позивача про те, що має намір розірвати в односторонньому порядку Договір оренди № 25-О від 30.07.2013 року на підставі підпунктів 15.3.1., 15.3.2. пункту 15.3. вказаного договору. Крім того, позивачем отримано від відповідача лист № 325 від 12.03.2015 року в якому відповідач повідомляє позивача про відмову від зобов'язань за Договором оренди № 25-О від 30.07.2013 року.

Враховуючи намір відповідача відмовитись та/або розірвати Договір оренди № 25-О від 30.07.2013 року та враховуючи реальну загрозу того, що відповідач буде здійснювати дії, спрямовані на виселення позивача із орендованого приміщення та звільнення орендованого приміщення від майна позивача, останній вважає за доцільне вжити заходів до забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу до набрання рішенням законної сили по даній справі вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення та звільнення Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРОСБІ - М" орендованого приміщення згідно Договору оренди № 25-О від 30.07.2013 року, а також заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Три О" вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження прав Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРОСБІ - М", як орендаря за Договором оренди № 25-О від 30.07.2013 року.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що 30.07.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Три О" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРОСБІ - М" (орендар) було укладено договір оренди № 25-О, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., зареєстровано в реєстрі за № 773, за умовами якого орендодавець передає у строкове платне користування орендарю приміщення, що знаходяться в Торговельно-офісному комплексі з об'єктами громадського призначення та паркінгом з назвою "Гулівер", розташованого за адресою: м. Київ, пл. Спортивна 1 А.

В позовній заяві позивач посилається на те, що пункт 15.3. Договору оренди № 25-О від 30.07.2013 року, з усіма підпунктами до нього, який містить умови про відмову та розірвання договору відповідачем, не відповідає нормам та положенням чинного законодавства України, через що дія договору оренди може бути протиправно припинена.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідачем направлено на адресу позивача лист № 167 від 24.02.2015 року в якому відповідач повідомляє позивача про те, що має намір розірвати в односторонньому порядку Договір оренди № 25-О від 30.07.2013 року на підставі підпунктів 15.3.1., 15.3.2. пункту 15.3. договору оренди. Крім того, позивачем отримано від відповідача лист № 325 від 12.03.2015 року в якому відповідач повідомляє позивача про відмову від зобов'язань за Договором оренди № 25-О від 30.07.2013 року (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

В пункті 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" встановлено, що виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Якщо з урахуванням особливостей майна користування ним не тягне за собою його знищення або зменшення його цінності, то для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися таким майном підстави, як правило, відсутні.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У зв'язку з наведеним, подана заява визнається судом обґрунтованою щодо вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Три О" вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення та звільнення Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРОСБІ - М" орендованого приміщення згідно Договору оренди № 25-О від 30.07.2013 року, а також заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Три О" вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження прав Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРОСБІ - М", як орендаря за Договором оренди № 25-О від 30.07.2013 року.

При цьому, обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 65, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРОСБІ - М" про забезпечення позову задовольнити.

2. До вирішення спору у справі № 910/7093/15-г по суті вжити заходи до забезпечення позову, а саме:

1) Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Три О" (01001, м. Київ, площа Спортивна, 1А, ідентифікаційний код 23167814) вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення та звільнення Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРОСБІ - М" (03040, м. Київ, вул. Стельмаха, буд. 10 А, офіс 208, ідентифікаційний код 37924107) орендованих приміщень, що знаходяться в Торговельно-офісному комплексі з об'єктами громадського призначення та паркінгом з назвою "Гулівер", розташованого за адресою: м. Київ, пл. Спортивна 1 А згідно Договору оренди № 25-О від 30.07.2013 року;

2) Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Три О" (01001, м. Київ, площа Спортивна, 1А, ідентифікаційний код 23167814) вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження прав Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРОСБІ - М" (03040, м. Київ, вул. Стельмаха, буд. 10 А, офіс 208, ідентифікаційний код 37924107), як орендаря за Договором оренди № 25-О від 30.07.2013 року.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФРОСБІ - М" (03040, м. Київ, вул. Стельмаха, буд. 10 А, офіс 208, ідентифікаційний код 37924107).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Три О" (01001, м. Київ, площа Спортивна, 1А, ідентифікаційний код 23167814).

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з 26.03.2015 року і дійсна для пред'явлення до виконання до 26.03.2016 року.

Суддя С.В. Стасюк