ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2015 р.Справа № 916/4281/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Журавльова О.О.

Петрова М.С.

(склад судової колегії змінено відповідно до розпорядження голови суду від 24.03.2015р. №145)

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 25.03.2015р.:

від позивача: Копанський С.А., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області

на рішення господарського суду Одеської області

від 11 грудня 2014 року

по справі № 916/4281/14

за позовом Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Затишанське хлібоприймальне підприємство"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління Державної казначейської служби України у Фрунзівському районі Одеської області

про стягнення 194391,00 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 25.03.2015р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.12.2014р. по справі №916/4281/14 (суддя Цісельський О.В.) відмовлено в задоволенні позову Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю „Затишанське хлібоприймальне підприємство" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління Державної казначейської служби України у Фрунзівському районі Одеської області про стягнення 194391,00 грн. з посилання на те, що позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу виникнення зобов'язання відповідача із повернення позики, отриманої сільськогосподарськими підприємствами.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду звернулась Роздільнянська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Одеській області, в якій позивач просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 11.12.2014р. по справі №916/4281/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області, мотивуючи це тим, що судом першої інстанції при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав, зазначених у апеляційній скарзі.

Колегія суддів зазначає, що разом з апеляційною скаргою Роздільнянською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів в Одеській області подано клопотання, в якому позивач у зв'язку з реорганізацією просить здійснити правонаступництво, а саме Роздільнянською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Одеській області.

Апеляційний господарський суд, враховуючи положення ст.ст. 22,25 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про необхідність здійснення правонаступництва Роздільнянської об'єднаної державної податковою інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області на Роздільнянську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Одеській області.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 25.03.2015р. не з'явились, про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 02.03.2015р.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Одеській області, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.09.1997р. Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №1003 "Про фінансову допомогу та проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997/98р.", відповідно до якої на фінансування заходів з підготовки до роботи в осінньо-зимовий період 1997/98р., забезпечення збирання та збереження врожаю 1997р., інші невідкладні потреби Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним державним адміністраціям цільовим призначенням для сільськогосподарських товаровиробників було виділено 60 млн. гривень (на умовах повернення їх до 1 жовтня 1998р.) за розподілом згідно з додатком. Міністерство фінансів було зобов'язано профінансувати зазначені витрати за рахунок резервного фонду Кабінету Міністрів України через органи Головного управління Державного казначейства на підставі укладених з ними угод. Міністерство агропромислового комплексу, Міністерство фінансів у двотижневий термін розробити умови надання та повернення зазначених коштів.

Матеріали справи свідчать, що на виконання зазначеної Постанови КМУ між відділенням Держказначейства України у Фрунзівскому районі Одеської області та підприємствами сільськогосподарських товаровиробників укладено договори про надання фінансової допомоги на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997/98 років.

Так, відповідно до розпорядження Фрунзівської РДА № 321р від 30.09.1997р. були укладені однотипні договори із наступними сільськогосподарськими підприємствами та отримана позичка у сумі: КСП "Правда" - 5500 грн., КСП "Нива" - 1000 грн., КСП "Войнічевське" - 2700 грн., КСП "Україна" - 10000 грн., КСП "Світанок" - 8000 грн., АП "Дружба" - 1700 грн., КСП ім. Котовського - 2700 грн., КСП ім. Фрунзе - 8500 грн., КСП ім. Шевченко - 2700 грн., КСП "Прогрес" - 2800грн., КСП "Росі" - 1800 грн., КСП "Новий шлях" - 2700 грн., КСП "Аванггард" - 9000 грн., КСП "Перемога" - 4000 грн., АФ "Радіалка" -2700 грн., КСП "Першотравневе" - 6000 грн., ФГ "Граніт" - 10000 грн., ФГ "Ольга" - 8000 грн, ФГ "Роксолана" - 4000 грн. та КСП "Маяк" - 4000 грн. на загальну суму 97800 грн.

За положеннями п.1.1. вказаних договорів Відділення Держказначейства надає сільськогосподарському товаровиробнику фінансову допомогу (у визначеній розпорядженням Фрунзівської РДА № 321р від 30.09.1997р. сумі) для проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997/98 року на умовах повернення до 01.10.2009р.

Відповідно до п.2.1. договорів сільськогосподарське підприємство зобов'язується забезпечити повне повернення фінансової допомоги з укладеним договором, але не пізніше 01.10.1998р.

Пунктом 3.2. договорів встановлено, що при відсутності коштів сільськогосподарське підприємство (фермерське господарство) повертає фінансову допомогу продовольчим зерном до 01.09.1998р. в кількості, що відповідає сумі отриманої фінансової допомоги за цінами, що складуться на біржових торгах України за спотовими контрактами шляхом закладання його на підприємствах ДАК "Хліб України" для державних потреб.

За умовами п.5.1. договорів передбачено, що при невиконанні сільськогосподарським товаровиробником умов договору, зазначених у п.3.1. відділення Держказначейства має право безспірного стягнення з нього заборгованості по виданій позичці.

Як вбачається з довідки Роздільнянської ОДПІ в Одеській області (арк.спр18), станом на 04.08.2014р. ТДВ "Затишанське ХПП" має заборгованість перед бюджетом в сумі 194391,00 грн. згідно подання Управління Державної казначейської служби України у Фрунзівському районі Одеської області №22 від 03.04.2014р., подання Управління Державної казначейської служби України у Фрунзівському районі Одеської області №23 від 03.04.2014р. та подання Управління Державної казначейської служби України у Фрунзівському районі Одеської області №64 від 07.12.2012р.

Як стверджує позивач, заборгованість з повернення позичок за постановою КМ України від 11.09.1997р. №1003 виникла з: договору №8 від 02.10.1997р. по КСП "Світанок" - залишок боргу складає 7361,00 грн.; договору №6 від 01.10.1997р. по КСП "Україна" - залишок боргу складає 9165,00 грн.; договору №4 від 30.09.1997р. по КСП "Першотравневе" - залишок боргу складає 6032 грн.; договору №13 від 14.10.1997р. по КСП "Новий Шлях" - залишок боргу складає 2502,00 грн.; договору №1 від 30.09.1997р. по КСП "Авангард" - залишок боргу складає 8999,00 грн.; договору №2 від 30.09.1997р. по ФГ "Граніт" залишок боргу складає 9165,00 грн.; договору №3 від 30.09.1997р. по ФГ "Ольга" залишок боргу складає 7332,00 грн.; договору №5 від 30.09.1997р. по ФГ "Роксолана" залишок боргу складає 3666,00 грн.; договору №9 від 20.10.1997р. по КСП "Маяк" залишок боргу складає 3695,00 грн.; договору №10 від 20.10.1997р. по КСП "Нива" залишок боргу складає 946,00 грн.; договору №7 від 06.10.1997р. по КСП ім. Фрунзе залишок боргу складає 7820,00 грн.; договору №14 від 15.10.1997р. по КСП "Правда" залишок боргу складає 5530,00 грн.

Відповідно до Постанови КМУ №174 від 02.03.2011р. у зв'язку із несвоєчасною сплатою суми бюджетної позички за фінансовою допомогою, наданою на проведення комплексу сільськогосподарських робіт у 1997 - 1998 років сільськогосподарським товаровиробникам відповідно постанови КМУ від 11.09.1997р. №1003 Управлінням Державної казначейської служби України у Фрунзівському районі Одеської області відповідачу нарахована пеня в сумі 122178 грн.

30.09.2013р. позивачем на адресу відповідача направлено податкову вимогу від 25.09.2013р. №21 щодо сплати боргу та пені.

Приймаючи до уваги, що позивач є органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а також враховуючи те, що несплата ТДВ "Затишанське ХПП" боргу призводить до ненадходження належних коштів до бюджету, чим порушуються інтереси держави, Роздільнянська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Затишанське хлібоприймальне підприємство" заборгованості в сумі 72213 грн. по поверненню позички за постановою КМ України від 11.09.1997р. № 1003"Про фінансову допомогу та проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997/98року" та заборгованості по пені в сумі 122178 грн. по поверненню позички за постановою КМ України від 11.09.1997р. № 1003"Про фінансову допомогу та проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997/98року".

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи, за своєю правовою природою договори про надання фінансової допомоги є договорами позики.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 2. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. 3. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вбачається з позовної заяви, в якості підстав стягнення з відповідача суми боргу за договорами позики та пені позивач посилається на наявність у відповідача боргу визначеного у довідці та визнанні відповідачем цього боргу.

Колегія суддів не погоджується з вказаними доводами, так як, матеріали справи не містять доказів переуступлення боргу на користь відповідача від сільськогосподарських підприємств, які за договорами позики отримали від держави фінансову допомогу, при цьому, довідка, видана самим позивачем, не може бути підставою для стягнення вказаного боргу та пені.

Згідно із ч.2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищезазначені обставини, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодного доказу, в розумінні ст.32-34 Господарського процесуального кодексу України, виникнення зобов'язання відповідача із повернення позики, отриманої сільськогосподарськими підприємствами, отже, що позовні вимоги Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів в Одеській області є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Одеської області від 11.12.2014р. по справі №916/4281/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П о с т а н о в и в :

Рішення господарського суду Одеської області від 11.12.2014р. по справі №916/4281/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 30.03.2015р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Журавльов О.О.

Суддя Петров М.С.