РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015Справа №910/1912/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"
доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна"
провідшкодування шкоди в розмірі 1238,30 грн.

Суддя Васильченко Т.В.

в присутності представників сторін:

від позивача Дмітрієв Р.І., довіреність №830 від 01.12.2014;
від відповідачане з'явилися.

Суть спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди в розмірі 1238,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу (для парків ТЗ) №0487535 від 08.08.2013 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки "Toyota", реєстраційний номер АА9747КН, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.02.2015 порушено провадження у справі №910/1912/15-г та призначено до розгляду.

30.03.2015 позивач подав клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 30.03.2015 представник позивача відкликав подану ним заяву про продовження строку розгляду спору, в зв'язку з чим вона залишається судом без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні 30.03.2015 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 30.03.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.08.2013 між позивачем як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Іноваційно-фінансова компанія», як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу (для парків ТЗ) №0487535, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами, перелік яких наведений в додатку №1 до договору, що є невід'ємною частиною цього договору, зокрема - автомобілем марки "Toyota", реєстраційний номер АА9747КН, 2011 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП та вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 16.08.2013 по 15.08.2014.

19.12.2013 о 23 год. 00 хв. в м. Києві по бул. Шевченка, 5-7, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки "Toyota", реєстраційний номер АА9747КН та автомобіля "Toyota", реєстраційний номер ВІ1521ВІ, а саме: Ковальова І.В., керуючи автомобілем марки "Toyota", реєстраційний номер ВІ1521ВІ, під час об'їзду перешкоди, не вибрала безпечний інтервал, в результаті чого здійснила наїзд на автомобіль марки "Toyota", реєстраційний номер АА9747КН, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Ковальовою І.В. вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9321707 ВДАІ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.01.2014 встановлено порушення Ковальовою І.В. вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, Ковальову І.В. визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та звільнено від адміністративної відповідальності з оголошенням усного зауваження.

19.12.2013 власник застрахованого автомобіля "Toyota", реєстраційний номер АА9747КН, звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу (для парків ТЗ) №0487535 від 08.08.2013 на рахунок СТО - ТОВ «Автогарант АВ» для здійснення ремонту.

Згідно рахунку на оплату №ККС00000590 від 20.12.2013, виставленого власнику застрахованого транспортного засобу СТО - ТОВ «Автогарант АВ», вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota", реєстраційний номер АА9747КН складає 2238,30 грн.

02.01.2014 позивачем був складений та підписаний страховий акт №4787.206.13.01.01, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля "Toyota", реєстраційний номер АА9747КН, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 2238,30 грн. на рахунок СТО - ТОВ «Автогарант АВ».

На підставі складеного страхового акту №4787.206.13.01.01 від 02.01.2014 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування", виконуючи свої зобов'язання за договором добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу (для парків ТЗ) №0487535 від 08.08.2013, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 2238,30 грн. на рахунок СТО - ТОВ «Автогарант АВ», що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжними дорученням №223 від 08.01.2014.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування", перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль "Toyota", реєстраційний номер ВІ1521ВІ, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю "Toyota", реєстраційний номер АА9747КН, належить Ковальовій Інні Вікторівні та знаходився під її керуванням.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина Ковальової Інни Вікторівни встановлена в судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля "Toyota", реєстраційний номер ВІ1521ВІ відшкодовується Ковальовою І.В. як власницею цього транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність Ковальової Інни Вікторівни, як власниці автомобіля "Toyota", реєстраційний номер ВІ1521ВІ, застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" згідно із полісом серії АС №3912680 строк дії якого з 28.06.2013 до 27.06.2014, що підтверджено відповіддю МТСБУ, яка надійшла на запит суду.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс серії АС №3912680) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota", реєстраційний номер АА9747КН складає 2238,30 грн. та до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах виплаченої суми.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу №4787/2013 від 24.12.2014 з проханням відшкодувати в порядку регресу шкоду, заподіяну в результаті ДТП у розмірі 2238,30 грн.

Втім, відповідач відповіді на вимогу не надав, виплату страхового відшкодування не здійснив.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом серії АС №3912680, розміри лімітів відповідальності (50000,00 грн.) та франшизи (1000,00 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 1238,30 грн. (2238,30 грн. (сума страхового відшкодування) - 1000,00 грн. (франшиза) = 1238,30 грн.).

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-г, ідентифікаційний код 30636550) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (04073, м. Київ, пр. Московський, 9, ідентифікаційний код 30968986) суму страхового відшкодування у розмірі 1238 (одну тисячу двісті тридцять вісім) грн. 30 коп. та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.04.2015.

Суддя Т.В.Васильченко