КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"01" квітня 2015 р. Справа №910/26987/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленін В.О.

Ткаченко Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

за участю представників:

від позивача -Поліщук Л.П.,

від відповідача -Скора Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» №832/юр від 27.02.2015

на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2015

у справі №910/26987/14

за позовом комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»

до публічного акціонерного товариства «Київенерго», м. Київ

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.02.2015 (суддя Ярмак О.М.) частково задоволено позов КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Розірвано договір № 320908 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 12.01.2011р., укладений між КП УЖГ Шевченківської районної у м.Києві ради та АЕК «Київенерго», яка змінила своє найменування на ПАТ «Київенерго», в зв'язку з набуттям останнім безпосереднього статусу виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання населенню (крім споживачів категорії «бюджетні», «творчі спілки», «релігійні організації», «інші»). В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, прийняти нове рішення, яким визнати договір № 320908 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 12.01.2011р. розірваним в зв'язку з припиненням зобов'язань по договору з 01.07.2014 з підстав передбачених ст. 607 ЦК України, а саме фактичного набуття ПАТ «Київенерго» статусу виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки правовими нормами не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору розірваним з конкретної дати.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Позивач, оскаржуючи вищезазначене рішення місцевого господарського суду додав до апеляційної скарги копію платіжного доручення, яку не завірено та оформлено неналежним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

При цьому нормами ГПК України не передбачено надання у копії доказів (а тим більше, неналежно завірених) що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі. Докази сплати судового збору є підтвердженням дотримання встановленого процесуального порядку, а не доказами по предмету спору в розумінні ст. 36 ГПК України, коли допускаються належним чином засвідчені копії.

Крім того, згідно ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як вбачається з доданої до апеляційної скарги копії платіжного доручення № 1454 від 18.02.2015 на ньому відсутній напис про зарахування судового збору до Державного бюджету України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2015 зобов'язано скаржника надати суду оригінал платіжного доручення №1454 від 18.02.2015 з відміткою банку про зарахування платежу до бюджету, або відповідну довідку судової адміністрації.

Проте, скаржник зазначених вимог ухвали суду не виконав, поважності причин невиконання ухвали не пояснив.

Частиною другою пункту 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що суд витребує від особи, яка подала скаргу, докази сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі. У разі неподання таких доказів скарга залишається без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Також, пунктом 29 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.03.2009 № 01-08/163 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що у разі невиконання без поважних причин відповідної вимоги апеляційного господарського суду апеляційну скаргу з урахуванням частини першої статті 99 ГПК України може бути залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 названого Кодексу.

Крім того, пунктом 4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що припис пункту 5 частини першої статті 81 ГПК може застосовуватися на загальних підставах і в здійсненні перегляду справ в апеляційній і в касаційній інстанціях (щодо розгляду відповідно апеляційних і касаційних скарг).

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про неможливість розгляду апеляційної скарги по суті без наявності належних доказів сплати судового збору.

Керуючись п.5 ст.81, ст. ст. 99, 102 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» на рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2015 у справі № 910/26987/14 залишити без розгляду.

2. Справу №910/26987/14 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко