ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р.Справа № 922/747/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Лобові Р.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"м. Київ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Піски-Радьківські
про стягнення коштів в розмірі 60765,40 грн.
за участю представників сторін:

Представник позивача - Мікуліна Т.О., дов. № 1352/13 від 23.08.2013р.;

Відповідач - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Піски-Радьківські, в якому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 011/1292/138308 від 29.04.2013р. в розмірі 60765,40 грн., а також покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 09.02.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.02.2015р. об 11:15 год.

Ухвалами господарського суду від 24.02.2015р., 16.03.2015р. розгляд справи відкладався.

У судовому засіданні 31.03.2015р. представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Через канцелярію суду надав додаткові докази по справі (вх. № 12635), які судом долучені до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання 31.03.2015р. не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, заборгованість не спростував. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, за адресою зазначеною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про що свідчать відмітки про направлення ухвал суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи, яка направлялась на адресу відповідача. Як свідчать матеріали справи, ухвала суду від 09.02.2015р. повернулась на адресу суду з відміткою відділення зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначає, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає, що відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Присутній в судовому засіданні 31.03.2015р. позивач вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, без участі відповідача, пояснив, що ним надані всі документи, які необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07 серпня 2013р. сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів. Враховуючи це, враховуючи також достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

29.04.2013р. між Публічним акціонернім товариством "Райффайзен Банк Аваль" (позивач, банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач, позичальник) було укладено Кредитний договір № 011/1292/138308, відповідно до умов якого банк надав позичальнику можливість використання кредитної лінії з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, № НОМЕР_3 (НОМЕР_1), МФО 350589, шляхом здійснення платежів в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності (недостатності) на рахунку грошових коштів.

Максимальний ліміт кредиту за Кредитним договором складає 100 000,00 грн.

В межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт кредиту.

На дату укладення Кредитного договору, поточний ліміт кредиту складає 50000,00 грн., (п. 1.1. Кредитного договору). В подальшому поточний ліміт встановлюється та визначається відповідно до ст. 3 Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, строк дії кредиту - по 29 квітня 2015 року включно.

Протягом всього строку фактичного користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 30% річних (п. 2.1 Кредитного договору).

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору за умови наявності укладеного договору страхування, у разі ініціювання позичальником операцій по рахунку з використанням спеціальних платіжних засобів та при відсутності (недостатності) на рахунку власних коштів позичальника, банк зобов'язується надати кредитні кошти, шляхом їх безготівкового переказу з позичкового рахунку на рахунок в межах поточного ліміту та здійснити ініційовану позичальником операцію.

Позичальник зобов'язаний протягом дії Кредитного договору здійснювати погашення заборгованості в порядку, визначеному Кредитним договором, шляхом зарахування на рахунок щомісячного обов'язкового платежу, розрахованого відповідно до п. 5.2 Кредитного договору, та здійснити повне (остаточне) погашення заборгованості не пізніше дати закінчення кредитування (п. 5.1 Кредитного договору).

Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору, позичальник зобов'язаний до 10 числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення цього договору) датою розрахунку процентних платежів, забезпечити на рахунку наявність коштів для сплати щомісячного обов'язкового платежу в сумі не менше 15 відсотків від залишку заборгованості за кредитом на дату розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідними тарифами кредитора. При цьому, залишок заборгованості за кредитом, що береться до розрахунку щомісячного обов'язкового платежу, включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісій та неустойок за всіма видами заборгованості, зменшену на суму не внесеного позичальником щомісячного обов'язкового платежу попередніх періодів.

Підписанням Кредитного договору позичальник доручає банку здійснювати погашення кредиту, недозволеного овердрафту, процентів за користування ними, неустойки, погашення іншої заборгованості позичальника перед банком за Кредитним договором, а також здійснювати дострокове погашення заборгованості за кредитом, в т.ч в розмірі сум страхового відшкодування, отриманих позичальником за договорами страхування, укладеними відповідно до ст. 4 Кредитного договору, шляхом здійснення договірного списання коштів позичальника (п. 5.5 Кредитного договору).

Згідно із п. 11.2 Кредитного договору, за кожний випадок прострочення виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором, позичальник, на вимогу банку, в дату розрахунку процентних платежів, сплачує останньому штраф у розмірі 100,00 грн.

Відповідно до ст. 8 Кредитного договору, у разі настання обставин невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань (обов'язків) за Кредитним договором, обставин, передбачених пунктом 8.2 Кредитного договору, а також інших обставин, які свідчать про те, що зобов'язання позичальника за Кредитним договором не будуть виконані, максимальний ліміт/поточний ліміт скасовуються, а дата закінчення кредитування є такою, що настала.

Як зазначив позивач, відповідачем не виконуються вищезазначені умови Кредитного договору, а саме порушується зобов'язання по поверненню кредиту та не виконуються умови п. 5.2. Кредитного договору щодо забезпечення наявності коштів на рахунку для сплати обов'язкового платежу.

Враховуючи викладені обставини, банком на адресу позичальника була направлена вимога від 17.10.2014р. про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № 011/1292/138308 від 29.04.2013р.

Дана вимога залишилась без відповідного реагування з боку відповідача, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду, з вимогою про стягнення на свою користь загальної суми заборгованості за Кредитним договором №011/1292/138308 від 29.04.2013р., яка станом на 12.12.2014р., становить 60 765,40 гривень, з яких:

50 000,00 гривень - заборгованість за дозволеним овердрафтом.

206,06 гривень - заборгованість за недозволеним овердрафтом.

10 559,34 гривень - заборгованість за відсотками.

На дату розгляду справи, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем даної суми заборгованості в добровільному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України, одним із способів захисту права є примусове виконання обов'язку в натурі (присудження до виконання обов'язку в натурі)

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 345 Господарського кодексу України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до п. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Протягом всього строку фактичного користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 30% річних (п. 2.1 Кредитного договору).

Пунктом 1 ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення домовленості сторін , зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання за кредитним договором № 011/1292/138308 від 29.04.2013р.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом надати суду документи, які б підтверджували сплату заборгованості по кредиту та по відсоткам за користування ним за кредитним договором № 011/1292/138308 від 29.04.2013р. та не надав документів, що спростовували викладене у позові, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення заборгованості за дозволеним овердрафтом в розмірі 50000,00 грн., заборгованості за недозволеним овердрафтом в розмірі 206,06 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 10559,34 грн., правомірна та обґрунтована, як така, що не спростована відповідачем, підтверджена належними доказами, тому підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 129 Конституції України, ст.ст. 3, 6, 11, 15, 16, 204, 257, 258, 266, 509, 525, 526, 546, 548, 549, 598, 599, 610-612, 625, 626, 627, 628, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 179, 193, 198, 202, 216, 232, 343, 345, Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (63832, АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, б. 9, ) суму заборгованості за Кредитним договором № 011/1292/138308 від 29.04.2013р. в розмірі 60765,40 грн., суму судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.04.2015 р.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/747/15