ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 березня 2015 року Справа № 920/1227/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б. (доповідач) Акулової Н.В., Козир Т.П.
перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
на рішення та постанову Господарського суду Сумської області від 02.10.2014 Харківського апеляційного господарського суду від 22.01.2015
у справі№ 920/1227/14 Господарського суду Сумської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Технічний центр Радіо системи"
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
простягнення 15361,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подана Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 до Вищого господарського суду України касаційна скарга на рішення Господарського суду Сумської області від 02.10.2014 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.01.2015 у справі № 920/1227/14 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 та ч. 1 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Крім того, касаційна інстанція на підставі вже встановлених судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права судом.

В пункті 62 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 3 зазначено, що за приписом пункту 4 частини першої статті 111 ГПК у касаційній скарзі має бути зазначена суть порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права. Недодержання цієї вимоги тягне за собою повернення скарги на підставі пункту 6 частини першої статті 1113 названого Кодексу. Отже, якщо в касаційній скарзі не зазначено, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального і/або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій у прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, то касаційна скарга до розгляду не приймається і підлягає поверненню судом.

Тобто, в касаційній скарзі наводяться конкретні норми матеріального чи процесуального права з обґрунтуванням суті їх порушення чи неправильного застосування.

Колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку, що скаржником не обґрунтовано суть порушення або неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції конкретних норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а також не вказано на суть застосування яких норм матеріального права впливають обставини, які наводить та намагається довести скаржник.

У касаційній скарзі скаржник викладає обставини справи, наводить положення Цивільного та Господарського кодексів України щодо загальних умов виконання зобов'язань, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, наводить положення спірного договору, зазначає про недостатнє дослідження судами попередніх інстанцій матеріалів справи.

При цьому, скаржник, не дотримуючись вищевказаних вимог процесуального законодавства, не зазначив суті порушень норм матеріального права, допущених судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Допущені скаржником порушення є підставою для повернення касаційної скарги на підставі пункту 6 частини 1 статті 1113 ГПК України.

Разом з тим, касаційна інстанція зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України, скаржник не позбавлений можливості повторного подання касаційної скарги після усунення зазначених недоліків в загальному порядку, тобто з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема, приписів розділу ХІІ-1 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п. 6 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на рішення Господарського суду Сумської області від 02.10.2014 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.01.2015 у справі № 920/1227/14 повернути скаржнику.

Головуючий суддя: Л. Іванова

судді: Н. Акулова

Т. Козир