ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 р. Справа № 909/103/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гриняк Б. П. , при секретарі судового засідання Михайлюк А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", вул. Гоголя ,1, м. Львів ,79000

до відповідача: Яремчанської міської ради Івано-Франківської області , вул. Свободи ,266 , м. Яремче , Івано-Франківської області ,78500

до відповідача: приватного підприємця Шамали Віктора Валентиновича , вул. Галицька, 25 , м. Яремче , Івано-Франківської області

про: визнання недійсним рішення Яремчанської міської ради , державного акту на земельну ділянку та визнання недійсним договору купівлі продажу землі

за участю представників сторін :

від позивача: Войцеховська Н.Я.., (довіреність № НЮ -24 від 02.01.2015р. ) - представник;

від відповідача Яремчанської міської ради Івано-Франківської області: Кухарук Т.А., (довіреність № 51-11-9 від 17.11.2014р. )-представник;

від відповідача приватного підприємця Шамали Віктора Валентиновича: Шамала В.В. паспорт СС396357 від 26.12.97р. - підприємець ;

ВСТАНОВИВ: до господарського суду Івано-Франківської області подано позов Державним територіально-галузевим об'єднанням "Львівська залізниця" до Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та приватного підприємця Шамали Віктора Валентиновича про визнання недійсним рішення Яремчанської міської ради № 216-15/2008 від 27.03.2008р. в частині продажу земельної ділянки площею 430,36 кв.м. підприємцю Шамали Віктора Валентиновича по вул. Грушевського ,5 м. Яремче ; визнання недійсним договору купівлі продажу землі , укладений між Яремчанською міською радою та ПП Шамала В.В. від 14.04.2008 р. №543, ВКЕ № 911575-ВКЕ №911576 на підставі рішення Яремчаської міської ради 216-15/2008 від 27.03.2008 та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №982780 від 03.04.2009 виданого на підставі рішення Яремчаської міської ради 216-15/2008 від 27.03.2008

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 02.02.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі і призначено розгляд справи в судовому засіданні на 24.02. 2015 року.

В судовому засіданні 24.02.2015 р. судом оголошено перерву до 17.03.2015 р..

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник Яремчанської міської ради та підприємець Шамала Віктор Валентинович проти позову заперечили .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у відповідності до ст. 43 ГПК України, суд встановив, що при проведенні інвентаризації земель смуги відведення Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" для виготовлення державних актів на право постійного землекористування по відокремленому підрозділу "Івано-Франківська дистанція колії" виявлено, що у межах м. Яремче в смузі відведення залізниці на ділянці з прив'язкою до колії на 59км.+446м. з правої сторони за ходом кілометрів знаходиться земельна ділянка , продана підприємцю Шамалі Віктору Валентиновичу для обслуговування складських приміщень , в той час як ширина смуги відведення залізниці в даному місці становить10м. від осі головної колії. Вказана земельна ділянка продана відповідачу -2 відповідно до рішення Яремчанської міської ради №216-15/2008 від 27.03.2008 р. на підставі якого укладено договір купівлі-продажу землі від 14.04.2008р. та виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЖ №982780 від 03.04.2009.

Про факт та межі зайняття земельної ділянки в смузі відведення залізниці складено акт від 05.06.2014р..

У зв'язку з цим, позивач вважає вищезазначене рішення міської ради №216-15/2008 від 27.03.2008 р., а відтак і укладений на його підставі договір купівлі-продажу земельної ділянки та Державний акт на право власності такими, що суперечать чинному законодавству, прийнятим з порушенням наданих повноважень, що порушує право позивача на користування земельної ділянкою, а тому таким, що підлягає визнанню незаконним.

За словами позивача, продана земельна ділянка знаходиться у смузі відведення залізниці і відноситься до земель залізничного транспорту та перебуває у користуванні ДТГО "Львівська залізниця".

При цьому, позивач посилається на ч.1 ст.6 Закону України "Про залізничний транспорт" де вказано, що землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України "Про транспорт".

Позивач вказав, що згідно ст. 68 Земельного кодексу України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про транспорт" до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні та укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Посилаючись на План смуги відведення земель лінії Івано-Франківськ-Держкордон Львівської залізниці 1994 року позивач вказав на те, що ширина смуги відведення у даному місці становить 10 м. від осі головної колії. Вказаний план смуги відводу є погодженим представниками відповідних рад, в тому числі і Яремчанської міської ради, тому про межі земельних ділянок смуги відведення залізниці міські раді, за словами позивача, було відомо.

Разом з тим, позивач вказує на те, що саме таку ширину смуги відведення у даному місці підтверджено Будівельними нормами і правилами, глава 39 - залізничні дороги колії 1520 мм. СНиП 11-39-76 та нормами відводу земель для залізниць СН 468-74, відповідно до яких експлуатується залізничне полотно та облаштовано смугу відведення залізниці, що відображено у вищезгаданому плані.

Відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштувштуванні залізничного полотна та смуги відведення ( "Инструкция о нормах и порядке отвода земемель для железних дорог и использовании полосы отвода" затв. Міністерством шляхів сполучення СРСР 01.11.1955 р.; " Положение о землях предоставленых транспорту" затв. постановою СНК СССР 07.02.1933р.; інші нормативні акти та будівельні норми) вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачались, а землі транспорту вважались землями спеціального призначення, які використовувались на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п.п. 54,55 Общих начал землепользования и землеустройства

( Постанова ЦИК СССР 15.12.1928).

Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів.

Дані обставини підтверджуються також і п. 2 Положення про землі транспорту, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСр від 08.01.1981 р. за №24 , де зазначено, що " размеры земельных участком, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответности с утвержденным в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией."

За таких обставин, позивач вважає, що міській раді було відомо про те, що в даному місці земельна ділянка відноситься до земель залізничного транспорту, спірна земельна ділянка продана, в той час коли залізниця як суміжний користувач не погоджувала ні проект відведення земельних ділянок, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі та у жодному випадку не надавала погодження на вилучення земельної ділянки з постійного землекористування.

Позивач вважає, що Яремчанською міською радою при винесенні оскаржуваного рішення порушено також норми п. б ч.4 ст.84 Земельного кодексу України, який зазначає, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під державними залізницями. Отже, таке рішення на думку позивача суперечить законодавству України та порушує права та інтереси залізниці як належного землекористувача.

З огляду на викладене, позивач просить суд визнати недійсним рішення Яремчанської міської ради № 216-15/2008 від 27.03.2008 в частині продажу земельної ділянки площею 430,36 кв.м. підприємцю Шамали Віктора Валентиновича по вул. Грушевського ,5 м. Яремче ; визнати недійсним договір купівлі продажу землі , укладений між Яремчанською міською радою та ПП Шамала В.В. від 14.04.2008 р. №543, ВКЕ № 911575-ВКЕ №911576 на підставі рішення Яремчаської міської ради 216-15/2008 від 27.03.2008 та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №982780 від 03.04.2009 виданого на підставі рішення Яремчаської міської ради 216-15/2008 від 27.03.2008р..

Яремчанська міська рада з поданим позовом не погоджується, вказує на порушення позивачем строку позовної давності у відповідності до ст. 257 ЦК України.

Крім того, вказує на те, що позивач не є власником земельної ділянки, а ні законним користувачем в розумінні ст.126 Земельного кодексу України, оскільки план землекористування на який на який посилається позивач, не є належним доказом , що підтверджує право користування позивача спірною земельною ділянкою., доказів оформлення та реєстрації прав позивача на землю у встановленому законодавством порядку матеріали справи не містять Отже, позивач позбавлений права вимагати захисту своїх порушених прав на землю як належний землекористувач в порядку ст. 152, 155 Земельного кодексу України.

Відповідач - підприємець Шамала В.В. , в свою чергу в судовому засіданні зазначив, що посилання позивача на п.4 ст.268 Цивільного кодексу України є безпідставною, оскільки позивач не є власником спірної земельної ділянки, а ні законним користувачем в розумінні ст. 126 Земельного кодексу України.

Виходячи з матеріалів справи, з урахуванням пояснень сторін та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області від 27.03.2008 року 216-15/2008 " Про продаж земельних ділянок у приватну власність для здійснення підприємницької діяльності " підприємцю Шамалі В.В., продано земельну ділянку площею 430,36 м. кв. , що розташована в м. Яремче по вул. Грушевського ,5 для обслуговування складських приміщень, на підставі якого 14.04.2008р. між Яремчанською міською радою та підприємцем Шамалою В.В. укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки .

03 квітня 2009р. підприємець Шамала В.В. отримав Державний акт на земельну ділянку (серія ЯЖ № 982780)

Таким чином , на даний момент підприємець Шамала В.В. не є користувачем, а законним власником земельної ділянки площею 430,36 м. кв. , що розташована в м. Яремче по вул. Грушевського ,5

Згідно пункту "б" ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що правовий акт може бути визнаний недійсним (незаконним, протиправним), тобто таким, що не відповідає закону (іншому правовому акту), якщо він виданий органом або посадовою особою з перевищенням наданих йому законом повноважень або в межах компетенції, але з порушенням діючого законодавства.

Під час розгляду справи судом не встановлені обставини, за якими спірне розпорядження Яремчанської міської ради та укладений відповідачами у справі договір купівлі-продажу земельної ділянки можуть бути визнано недійсними (незаконними), виходячи з приписів статті 21 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.68 Земельного кодексу України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Частиною 1 ст.65 Земельного кодексу України встановлено, що землями промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про залізничний транспорт" створення, реорганізація, ліквідація та визначення територіальних меж залізниць, призначення і звільнення їх керівників здійснюються рішеннями Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади в галузі транспорту.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а ст.126 цього ж Кодексу передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якого таким документом є державний акт.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З вищенаведених норм випливає, що вимагати захисту порушених прав на землю має право власник чи користувач земельної ділянки, чиї права на землю оформлені та зареєстровані у встановленому законодавством порядку. Вилучення земельних ділянок також здійснюється за згодою землекористувача, право користування якого оформлене та зареєстроване у встановленому законодавством порядку.

Проте, на момент прийняття Яремчанською міською радою спірного рішення Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ДТГО "Львівська залізниця" відсутній і державної реєстрації не проходив. Отже, в матеріалах справи відсутні докази оформлення ДТГО"Львівська залізниця" чи її відокремленими підрозділами у встановленому законодавством порядку права постійного користування чи права оренди спірною земельною ділянкою шляхом отримання Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою чи укладення договору оренди земельної ділянки, а тому виходячи із приписів ст. 125 Земельного кодексу України право постійного користування вказаною земельною ділянкою у ДТГО "Львівська залізниця" не виникло, тому погодження позивачем вилучення її частини законом не вимагалося, що спростовує відповідні посилання позивача.

Твердження позивача про те, що виготовлення та отримання державних актів на землю на час облаштування залізничного полотна і смуги відведення не передбачалося діючим на той час законодавством, що підтверджується посиланням на наведені в позовній заяві нормативні акти, спростовуються змістом самих цих актів, зокрема, п. п. 27, 32 "Инструкции о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода", затвердженої Міністерством шляхів сполучення СРСР 30.01.1963р., які містять прямі вимоги щодо обов'язковості складення документів на право користування землею та порядок зберігання актів на право користування землею підрозділами залізниць.

Посилання позивача в обґрунтування своєї позиції на "Положение о землях, предоставленных транспорту", затверджене постановою РНК СРСР 07.02.1933р., також є безпідставним. Так, п. 10 цього положення регламентує оформлення прав на землі, закріплені, зокрема, за наркоматом шляхів сполучення та водного транспорту і його органів в порядку, встановленому законодавством союзних республік.

Також в підтвердження своїх доводів позивач подав суду план смуги відведення земель лінії залізниці датований 1994 роком, а також кадастровий план перекриття смуги відведення ДТГО "Львівська залізниця" на території Яремчанської міської ради (в межах населеного пункту), кадастровий номер :05:009:0201. Однак, такі докази не можуть братися судом до уваги, оскільки вказані документи не є належними доказами, що підтверджують право користування позивача спірною земельною ділянкою.

Таким чином, оскільки позивачем не долучено до матеріалів справи належного підтверджуючого землекористування документа ані на спірну земельну ділянку, ані на суміжну ділянку, фактично зайняту залізничним полотном, суд приходить до висновку, що позивач позбавлений права вимагати захисту своїх порушених прав на землю як належний землекористувач в порядку ст.ст. 152, 155 Земельного кодексу України, позаяк права позивача на землю не оформлені та не зареєстровані у встановленому законодавством порядку. Такої позиції дотримується Вищий господарський суд у своїй практиці (зокрема, постанова Вищого господарського суду України по справі №914/1047/13-г та постанови по справі №926/1079/13-г, №907/600/13).

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що позивачем не представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а заявлені вимоги спростовуються матеріалами справи, суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, залишити за позивачем.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 12, 68, ч.1 ст.124, ст.ст.125,126, ч.2 ст.152, ч.1 ст.155 Земельного кодексу України, ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.4 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.ст. 34, 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові Державному територіально-галузевому об'єднанню "Львівська залізниця" до Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та приватного підприємця Шамали Віктора Валентиновича про визнання недійсним рішення Яремчанської міської ради № 216-15/2008 від 27.03.2008 в частині продажу земельної ділянки площею 430,36 кв.м. підприємцю Шамали Віктора Валентиновича по вул. Грушевського ,5 м. Яремче ; визнання недійсним договору купівлі продажу землі , укладений між Яремчанською міською радою та ПП Шамала В.В. від 14.04.2008 р. №543, ВКЕ № 911575-ВКЕ №911576 на підставі рішення Яремчаської міської ради 216-15/2008 від 27.03.2008 та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №982780 від 03.04.2009 виданого на підставі рішення Яремчаської міської ради 216-15/2008 від 27.03.2008р.

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.04.15 р.

Суддя Гриняк Б. П.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Михайлюк А. С. 01.04.15