ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 березня 2015 року Справа № 910/8994/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Коробенка Г.П.,
суддів:Запорощенка М.Д.,
Катеринчук Л.Й.,
Удовиченка О.С.,
Чернова Є.В.,
розглянувши заяву Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіь"
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 03.12.2014
у справі№910/8994/13
за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
доПриватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство інфраструктури України
про зобов'язання вчинити дії,
за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України"
до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
прозобов'язання укласти додаткову угоду,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.06.2014 залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2014 у справі № 910/8994/131 в задоволенні первісного позову відмовлено, провадження за зустрічним позовом припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.12.2014 касаційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2014 у справі № 910/8994/13 - без змін.

Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіь" подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 03.12.2014 у справі №910/8994/13, в якій заявник просить вказану постанову скасувати, а справу направити на новий розгляд до Вищого господарського суду України.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 25.03.2008 у справі № 18/184, від 10.05.2011 у справі № 5002-30/5228-2010 та від 28.01.2009 у справі № 32/156-6/33, мотивовано неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, колегія суддів вважає необхідним відмовити у допуску справи до провадження Верховного Суду України з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 ГПК України заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Встановлений статтею 11116 ГПК України перелік підстав для подання заяви про перегляд судових рішень є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Ухвалення різних за змістом судових рішень (пункт 1 цієї статті) матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 03.12.2014 у справі №910/8994/13, на яку подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції, виходячи із встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи, погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову щодо зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України" укласти додаткову угоду №27 до додатку В1.1/02.1.1-23.9-7 від 01.06.2006 в запропонованій позивачем редакції (в частині, що стосується вимог заявника) з огляду на те, що предметом спору за частиною сьомою статті 181 Господарського кодексу України є врегулювання розбіжностей, які виникли при укладанні (зміні) договору, а позивач не передав до суду вимоги щодо розбіжностей, які залишилися неврегульованими між сторонами у зв'язку із отриманням останнім протоколу розбіжностей приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України", в порядку встановленому частиною сьомою статті 181 Господарського кодексу України. Крім того, суд касаційної інстанції дійшов даного висновку, виходячи із встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи про те, що відповідні вимоги були подані із пропуском двадцятиденного строку, що свідчить про прийняття позивачем пропозицій відповідача в протоколі розбіжностей до додаткової угоди №27 до додатку В 1.1./02.1.1-23.9-7 від 01.06.2009 в досудовому порядку.

Водночас у постанові від 25.03.2008 у справі №18/184, на яку посилається заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для зобов'язання відповідача укласти з позивачем договір на передачу електричної енергії місцевим електромережам між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією на умовах, запропонованих позивачем з урахуванням протоколу розбіжностей. При цьому, суд касаційної інстанції виходив з того, що укладенню договору про передачу електричної енергії між електропередавальною організацією та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом передує укладення договору про купівлю-продаж електричної енергії між таким постачальником та споживачем, а тому вимога позивача в частині конкретизації набуття чинності договору на передачу електричної енергії місцевим електромережам між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією, а саме за умов підписання додатків до нього та погодження їх споживачами електроенергії, з якими укладено договір купівлі-продажу електричної енергії, є такою, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

У постанові від 28.01.2009 у справі № 32/156-6/33, на яку посилається заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову субспоживача до відповідача-1 (електропередавальної організації) про зобов'язання укласти договір про постачання електричної енергії та до відповідача-2 (основного споживача) про зобов'язання укласти договір про спільне використання технологічних мереж енергозбереження. При цьому, суд касаційної інстанції виходив з того, що: відповідно до Правил користування електричною енергією основний споживач не має права відмовити, зокрема, субспоживачам, у разі дотримання вимог цих правил, в укладенні договорів про спільне використання технологічних мереж; відповідно до Закону України "Про електроенергетику" енергопостачальники, які здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, який розташований на цій території, в укладенні договору на постачання електричної енергії.

Таким чином, зазначені судові рішення не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах, а свідчать лише про наявність у згаданих справах різних обставин справи, залежно від яких суд касаційної інстанції дійшов відповідних правових висновків.

Постанова від 10.05.2011 у справі № 5002-30/5228-2010 не може бути врахована судом, оскільки у вказаній постанові суд касаційної інстанції прийшов до таких самих висновків щодо відсутності підстав для задоволення позову про зобов'язання укласти договір, що і у постанові про перегляд якої подано заяву.

З огляду на викладене Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11114- 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В :

Відмовити Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" у допуску справи №910/8994/13 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяГ. Коробенко
СуддіМ. Запорощенко
Л. Катеринчук
О. Удовиченко
Є. Чернов