РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015Справа №910/780/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ДП Рівнетрансекспедиція»
ДоПриватного підприємства «ГУБСКА ТРАНС ГРУП»
Простягнення 43 347, 32 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Бакун А.Ю. - за дов.;

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення з останнього на свою користь заборгованість в розмірі 41 269, 00 грн., 3% річних в розмірі 284, 93 грн. та втрат від інфляційних процесів у розмірі 1 793, 39 грн. за договором-заявкою на транспортно-експедиційне обслуговування №78 від 09.09.2014р.

17.02.2015р. Позивач через відділ діловодства суду надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача суму основної заборгованості в розмірі 41 269, 00 грн., втрат від інфляційних процесів в розмірі 4 460, 24 грн., 3% річних в розмірі 485, 05 грн., а всього 46 214, 29 грн. за договором-заявкою на транспортно-експедиційне обслуговування №78 від 09.09.2014р.

Судом заява про збільшення розміру позовних вимог прийнята до розгляду, оскільки дана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема збільшити розмір позовних вимог.

Як визначено в п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 18.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік збільшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціна позову.

Згідно з ч.3 ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач.

Отже, позивач збільшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 46 214, 29 грн. грн., тому має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, представників не направляв, про поважні причини неявки суд не повідомив, пояснень, витребуваних ухвалою суду від 19.01.2015 р. про порушення провадження у справі та ухвалою суду від 24.02.2015р. про відкладення розгляду справи не подав.

Водночас, зазначені ухвали суду направлені на адресу відповідача - Приватного підприємства «ГУБСКА ТРАНС ГРУП»: 03134, м. Київ, вул. Симиренка, 25-а, кв. 268 та отримані останнім, що підтверджкється повернутими суду рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з зазначенням: „вручено особисто".

Тому повернення рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень з зазначенням: „вручено особисто" з урахуванням конкретних обставин даної справи є належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасника судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, тому спір розглядається за наявними у справі доказами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір-заявку на транспортно-експедиційне обслуговування №78 (надалі - Договір).

На виконання умов Договору Позивачем було здійснено перевезення ввіреного вантажу за маршрутом Oltek Srl, Via per Comignago 14/A, Oleggio Castello (No) 28040 (Італія) - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (вул. Орджонікідзе, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область), що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №098321.

Відповідно до умов Договору вартість перевезення сплачується безготівковим розрахунком у гривнях та визначається, виходячи із суми фрахту - 2 400, 00 Євро по курсу НБУ на день завантаження, та вартості EX1 та Carnet Tir по квитанції. Відповідно до квитанції від 13.09.2014р. оплачено за послуги митного оформлення (Карнет Тір) 65 Євро, що додатково підтверджується актом послуг від 05.11.2014р., наданим Juliana SRL (Італія).

Таким чином, загальна сума перевезення склала 2 465, 00 Євро, що становить 41 269, 00 грн.

На виконання умов Договору експедитору 25.09.2014р. направлено оригінали документів, зокрема рахунок на оплату від 18.09.2014р. №8541, два акти виконаних робіт, податкову накладну, оригінал та копії CMR №098321 та оригінал заявки. З листа кур'єрської служби, вих. №14.3286-01 від 24.11.2014р. вбачається, що кореспонденція отримана 26.09.2014р. представником отримувача (Відповідача) - Губською.

Суду доведено, що підписаний експедитором акт наданих послуг на адресу Позивача не надходив.

У Договорі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, тому виходячи з приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України такий обов'язок у Відповідача виник у семиденний строк після надіслання експедитору рахунку від 18.09.2014р. №8541. Днем пред'явлення вимоги оплати (рахунку) є день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, тобто 26.09.2014р.

Таким чином, оплата повинна була надійти до 03.10.2014р.

Проте, матеріали справи свідчать, що перевезення залишилось не оплаченим.

Як свідчать матеріали справи, для врегулювання спору Позивач звертався до експедитора із претензією №14-12-232 від 01.12.2014р., що отримана останнім 06.12.2014р. Дану претензію Відповідач залишив без реагування та задоволення.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Договір-заявка №78 від 09.09.2014р. на транспортно-експедиційне обслуговування, укладений між Позивачем та Відповідачем за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем не сплачено суму боргу за Договором в розмірі 41 269, 00 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент винесення рішення у справі настав.

Факт наявності боргу у Відповідача за Договором-заявкою №78 від 09.09.2014р. на транспортно-експедиційне обслуговування в розмірі 41 269, 00 грн. Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, позивач правомірно нарахував відповідачу борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Згідно здійсненого позивачем, з урахуванням заяви позивача про збільшення суми позовних вимог, розрахунку з відповідача підлягає стягненню 485, 05 грн. 3% річних та 4 460, 24 грн. індексу інфляції, відповідно до ст. 625 ЦК України, з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Однак, витрати на послуги адвоката у сумі 2000,00грн. не підлягають стягненню з Відповідача, виходячи з наступного.

На підтвердження наданих позивачу послуг адвоката, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма ДП Рівнетрансекспедиція» надано суду:

- Договір № 11/14 від 27.11.14р. про надання юридичних послуг адвокатом по господарській справі;

- платіжне доручення від 29.01.2015р. на оплату;

- свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1810 Бакун А.Ю.

Відповідно до умов договору про надання юридичних послуг № 11/14 від 27.11.14р., адвокат був зобов'язаний щодо надання наступних юридичних послуг:

- надати правову допомогу щодо стягнення з боржника Приватного підприємства «ГУБСКА ТРАНС ГРУП»;

- підготовка всіх процесуальних документів, необхідних для подання претензії, подачі в суд та ведення справи в суді;

- представлення та захист інтересів Замовника в судових органах, органах юстиції тощо.

Розділом 3 Договору сторонами визначена плата за надання послуг. Відповідно до п.3.1 винагорода Виконавця за даним договором становить 2 000,00грн.

Відповідно до п.4.1 договору здавання-приймання наданих послуг за весь період дії данного договору здійснюється сторонами за актом здавання-приймання, що підтверджує фактичне надання та отримання послуг за даним договором.

Суду не надано акту здавання-приймання, на підтвердження фактичного надання та отримання послуг за даним договором, що унеможливлює суд визначити суму винагороди пов'язанною з розглядом даної справи, оскільки в суму винагороди (2000,00грн.) за зазначеним договором крім суми за надання правової допомоги щодо стягнення коштів з боржника та представлення та захист інтересів Заамовника в судових органах входила сума і за представлення інтересів в інших органах юстиції.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для покладання витрат на оплату послуг адвоката по даній справі на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства «ГУБСКА ТРАНС ГРУП» (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 25-А, кв. 268; Код: 36546688) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма ДП Рівнетрансекспедиція» (33003, Рівненська обл., м. Рівне, вул. У. Самчука, 5; Код: 30712154) заборгованість в розмірі 41 269 (сорок одна тисяча двісті шістдесят дев'ять) грн. 00 коп., 3% річних в розмірі 485 (чотириста вісімдесят п'ять) грн. 05 коп., індекс інфляції в розмірі 4 460 (чотири тисячі чотириста шістдесят) грн. 24 коп., судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.03.2015р.

Суддя І.І.Борисенко