номер провадження справи 34/24/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 Справа № 908/724/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників: від позивача - Остапенко В.М., довіреність № 14-109 від 18.04.2014 р.; від відповідача - не з'явився.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/742/15-г,

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького,6);

до відповідача: Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" (83086, Донецька область, м. Донецьк, вул. Донецька, 38; адреса для листування: 85114, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ємельянова, 69);

про стягнення суми 13497289,98 грн.

Сутність спору:

Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заявлено вимоги про стягнення з Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" заборгованості за договором про закупівлю природного газу № 2 БО-2012 від 20.01.2012 р. 3310688,82 грн. 3% річних, 10186601,16 грн. інфляційних втрат, а всього 13497289,98 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.02.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/724/15-г, присвоєно номер провадження 34/24/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 04.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.07.2013 р., у зв'язку із неявкою відповідача та неподанням витребуваних доказів, на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 23.03.2015р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору про закупівлю природного газу № 2 БО-2012 від 20.01.2012р. позивач у січні-липні 2012 року передав, а відповідач отримав природний газ на суму 141861041,08 грн. Відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов'язання з оплати поставленого природного газу, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість. Рішенням господарського суду Донецької області від 05.11.2013 р. по справі № 905/6165/13 з відповідача на користь позивача стягнуто суму 93457164,69 грн. основної заборгованості за вказаний період, пеню в сумі 7263017,69 грн., штраф в сумі 7238374,43 грн., інфляційні втрати в сумі 379790,09 грн., 3% річних в розмірі 2986903,17 грн. Неустойку, 3% річних та втрати від інфляції було стягнено судом за період: по 19.04.2013 включно. Втім, рішення господарського суду Донецької області у справі №905/6165/13 від 05.11.2013 досі не виконано. Позивач вважає, що рішення суду не є підставою для припинення зобов'язання, відтак, статус боржника як такого, що прострочив виконання грошового зобов'язання залишається. Тож, на грошові суми, не сплачені відповідачем після задоволення судом позову, позивачем нараховано до стягнення 3% річних за період: з 20.04.2013р. по 24.06.2014р. в сумі 3 310 688,82 грн. та втрати від інфляції за період: з травня 2013р. по травень 2014р. (включно) в сумі 10 186 601,16 грн. На підставі ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України просить позов задовольнити, стягнути з відповідача нараховані 3% річних та втрати від інфляції за визначений період.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просить позов задовольнити.

Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, натомість 23.03.2015р. на електронну адресу господарського суду Запорізької області надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що стягнення суми основної заборгованості, а також пені, штрафу, 3% річних та втрат інфляції вже було предметом розгляду господарського суду Донецької області у справі № 905/6165/13 за позовом позивача до відповідача. 14.02.2014р. відповідачем було подано до суду заяву про відстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 05.11.2013р. у справі № 905/6165/13 строком до 01.02 2016р. Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.02.2014р. заяву відповідача задоволено частково - відстрочено виконання вказаного рішення строком на 1 рік. Ухвала про надання відстрочки залишена в силі апеляційною інстанцією. Отже, на думку відповідача, позивачем неправомірно нараховані 3% річних та втрати від інфляції у період дії відстрочки. Крім того, відповідач у відзиві вказує на те, що ОКП "Донецьктеплокомуненерго" є обласним теплопостачальним підприємством, яке засновано на спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, що знаходяться в управлінні Донецької обласної ради. Відповідач - комунальне підприємство, метою і завданням якого є належне та якісне надання послуг з теплопостачання значній частині населення та організацій Донецької області. Однак, у теперішній час для відповідача (як і для інших теплопостачальних підприємств) склалася катастрофічна ситуація з розрахунками споживачів за теплову енергію, тільки населення станом на 01.02.2015р. має дебіторську заборгованість перед відповідачем у розмірі 324,6 млн.грн., юридичні особи та фізичні особи-підприємці - в розмірі 68,4 млн.грн. Відповідач у відзиві, просить суд звернути увагу не те, що якби населення своєчасно розраховувалось за надані послуги з теплопостачання та за відсутності воєнного конфлікту на території Донецької області, ОКП "Донецьктеплокомуненерго" взагалі не мало би боргу перед позивачем. Вкрай незадовільний фінансовий стан відповідача підтверджується також даними балансу підприємства та звіту про фінансові результати за 2014р., згідно якого підприємство тільки за 12 місяців 2014 року має збитків на суму 110687 тис.грн. Тож, позивач у відзиві, просить суд врахувати викладені обставини та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

За заявою представника позивача, розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.11.2013р. по справі № 905/1298/12 частково задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та стягнуто з Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" на його користь суму 93457164,69 грн. основної заборгованості, пеню в сумі 7263017,69 грн., штраф в сумі 7238374,43 грн., інфляційні втрати в сумі 379790,09 грн., 3% річних в розмірі 2986903,17 грн. Вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено наступне.

20.01.2012р. між сторонами був укладений договір про закупівлю природного газу №2БО-2012, згідно з умовами якого продавець (позивач) зобов'язується поставити покупцеві (відповідачу) імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД , ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), даті - газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 цього договору.

Позивачем - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на виконання договору про закупівлю природного газу №2БО-2012 від 20.01.2012р. у період: січень - липень 2012р. за актами приймання-передачі природного газу було передано відповідачу, а відповідачем - ОКП "Донецьктеплокомуненерго" прийнято природного газу на загальну суму 93457164грн. 69грн. (з урахуванням часткової оплати з боку відповідача). Однак, свої зобов'язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів за поставлений природний газ в сумі 93457164грн. 69грн. (з урахуванням часткової оплати), відповідач не виконав.

Згідно з приписами ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Предметом даного судового розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача суми 3 310 688,82 грн. 3% річних нарахованих за період: з 20.04.2013р. по 24.06.2014р. та суми 10 186 601,16 грн. втрат від інфляції грошових коштів нарахованих за період: з травня 2013р. по травень 2014р. (включно).

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов'язання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відповідно до п.1.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі за текстом постанова Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р.), за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Пунктами 3.1., 4.1. постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р. визначено правову природу процентів річних та інфляційних нарахувань. Так, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п.7.1. постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р., за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Наведене стосується й випадків здійснених господарським судом відстрочки і розстрочки виконання рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти боржника (стаття 121 ГПК), оскільки під час таких відстрочки чи розстрочки або зміни інфляційні процеси тривають, грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним і негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України. (7.2. постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р.).

Як свідчать матеріали справи, зобов'язання ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в частині оплати 93457164 грн. 69 грн. боргу за договором про закупівлю природного газу №2БО-2012 від 20.01.2012р., а відтак і рішення господарського суду Донецької області від 05.11.2013р. по справі № 905/1298/12, не виконано до теперішнього часу.

Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних нарахованих за період: з 20.04.2013р. по 24.06.2014р. та втрат від інфляції грошових коштів нарахованих за період: з травня 2013р. по травень 2014р. (включно) є обґрунтованими, період нарахування визначений вірно.

В той же час, суд коригує розрахунки позивача в частині визначення ним розміру 3% річних та втрат від інфляції грошових коштів, що підлягають стягненню за заявлений період.

Так, 3% річних нараховуються на суму основного боргу 93457164грн. 69грн. за період: з 20.04.2013р. по 24.06.2014р. і становлять 3310688,06 грн.

Вірним розміром втрат від інфляції грошових коштів за період: з травня 2013р. по травень 2014р. (включно) нарахованих на суму основного боргу 93457164грн. є 10186601,19 грн., однак стягненню за цей період підлягає сума 10186601,16 грн. заявлена до стягнення позивачем.

Тож, в цілому позовні вимоги задовольняються частково.

Заперечення відповідача спростовуються вищенаведеним.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" (83086, Донецька область, м. Донецьк, вул. Донецька, 38, ідентифікаційний код юридичної особи: 03337119) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького,6, ідентифікаційний код юридичної особи: 20077720) суму 3310688 (три мільйони триста десять тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн. 06 коп. 3% річних, 10186601 (десять мільйонів сто вісімдесят шість тисяч шістсот одна) грн. 16 коп., 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.03.2015р.

Суддя А.О. Науменко