ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 рокуСправа № 912/3975/14
Господарський суд Кіровоградської області колегією у складі: головуючого судді Шевчук О.Б., суддів Балика В.М. та Змеула О.А. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/3975/14

за позовом прокурора Бобринецького району Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області, м. Кіровоград

до відповідачів:

І - державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний Землероб" Кіровоградської Державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України", Кіровоградська область, с. Чарівне (надалі - ДП ДГ "Червоний Землероб" КДСГДС НААН)

ІІ - Бобринецької районної державної адміністрації, Кіровоградська область, м. Бобринець

про скасування розпорядження, визнання недійсними державних актів, зобов'язання вчинити дії,

за участю представників:

від прокуратури - прокурор відділу прокуратури Кіровоградської області Кроловецька О.С., посвідчення № 026482 від 23.05.2014;

від відповідача І - Надєєва О.О., довіреність без номера від 25.11.2014;

від відповідача ІІ - начальник юридичного відділу апарату Бобринецької районної державної адміністрації Ковбасюк Л.Є., довіреність № 01-38/04/1 від 12.01.2015.

Прокурор Бобринецького району Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області, звернувся до господарського суду з позовною заявою про:

- визнання незаконними та скасування пунктів 2, 3 розпорядження голови Бобринецької райдержадміністрації № 589-р від 15.08.2006;

- визнання недійсними державних актів на право постійного користування земельними ділянками від 31.01.2007 серії ЯЯ № 155260, № 155265, № 155266, № 155267, № 155268, №155269, № 155278, № 155279;

- зобов'язання ДП ДГ "Червоний Землероб" КДСГДС НААН звільнити земельні ділянки загальною площею 4932,4725 га, розташовані на території Чарівневської сільської ради Бобринецького району та повернути вказані земельні ділянки Головному управлінню Держземагентства у Кіровоградській області.

Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор посилається, зокрема, на те, що оспорюваним розпорядженням Бобринецькою РДА в порушення норм, викладених в статтях 22, 53, 55, 59 Земельного кодексу України, ДП ДГ "Червоний Землероб" КДСГДС НААН передано в постійне користування землі лісового, водного фонду та історико-культурного призначення без зміни їх цільового призначення; при передачі спірних земельних ділянок у постійне користування ДП ДГ "Червоний Землероб" КДСГДС НААН не було дотримано вимог чинного земельного законодавства в частині обов'язкового розроблення проекту землеустрою щодо відведення таких земельних ділянок в постійне користування та з обов'язковим проведенням державної експертизи державної землевпорядної документації. За висновком прокурора відповідачами також порушено вимоги законодавства щодо оцінки земель.

Ухвалою господарського суду від 10.11.2014 поданий позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 912/3975/14, учасників судового процесу зобов'язано надати документи та докази, необхідні для розгляду спору по суті.

У зв'язку з неподанням витребуваних доказів, необхідністю витребування нових доказів та зміною складу суду розгляд справи неодноразово відкладався.

24.12.2014 прокурором подано до господарського суду уточнення до позовної заяви в частині розміру площі земельної ділянки, що підлягає поверненню. З урахуванням поданих прокурором уточнень пункт 4 прохальної частини позовної заяви викладено в наступній редакції: зобов'язати ДП ДГ "Червоний Землероб" КДСГДС НААН звільнити земельні ділянки загальною площею 4643,6657 га, розташовані на території Чарівневської сільської ради Бобринецького району та повернути вказані земельні ділянки Головному управлінню Держземагентства у Кіровоградській області.

Враховуючи положення статті 22 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд прийняв вказану заяву до розгляду.

Таким чином, господарський суд продовжив розгляд позовних вимог про:

- визнання незаконними та скасування пунктів 2, 3 розпорядження голови Бобринецької РДА № 589-р від 15.08.2006;

- визнання недійсними державних актів на право постійного користування земельними ділянками від 31.01.2007 серії ЯЯ № 155260, № 155265, № 155266, № 155267, № 155268, №155269, № 155278, № 155279;

- зобов'язання ДП ДГ "Червоний Землероб" КДСГДС НААН звільнити земельні ділянки загальною площею 4643,6657 га, розташовані на території Чарівневської сільської ради Бобринецького району та повернути вказані земельні ділянки Головному управлінню Держземагентства у Кіровоградській області.

Позивач позов прокурора Бобринецького району підтримав в повному обсязі.

Відповідач І позов не визнав. У своєму відзиві останній зазначив, зокрема, про те, що прокурором в позовній заяві не обґрунтовано порушення інтересів держави прийняттям спірного розпорядження. За висновком ДП ДГ "Червоний Землероб" КДСГДС НААН, дане господарство використовує спірні земельні ділянки з моменту його створення. Внаслідок прийняття спірного розпорядження та видачі спірних актів на право постійного користування оформлено документи на земельні ділянки, які фактично перебували в користуванні відповідача І, тому посилання прокурора на те, що земельні ділянки надавались в порядку, визначеному статтею 123 Земельного кодексу України є безпідставними. Крім того, у відзиві на позов відповідач І просить суд застосувати позовну давність щодо вимог про скасування спірного розпорядження та визнання недійсними державних актів на право постійного користування земельними ділянками з огляду на те, що строк позовної давності сплив 31.01.2010.

Відповідач ІІ також позов прокурора не визнав. У відзиві на позов відповідач ІІ зазначив про те, що прийняттям оскаржуваного розпорядження останнім не змінювався ні власник земель ні їх користувач, оскільки до видання цього розпорядження спірні земельні ділянки були закріплені та використовувались відповідачем І.

У судовому засіданні 25.03.2015 прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі; представник позивача у судовому засіданні участі не брав, хоча останній належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду даної справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.2, а.с. 71); представники відповідачів позовні вимоги заперечили в повному обсязі та підтримали клопотання про застосування до спірних правовідносин позовної давності.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.08.2006 головою Бобринецької РДА видано розпорядження № 589-р "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки які надаються в постійне користування ДП ДГ "Червоний Землероб" КДСГДС НААН для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чарівненської сільської ради" (надалі -розпорядження № 589-р, т.1, а.с. 22), пунктом 2 якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, які надаються в постійне користування ДП ДГ "Червоний Землероб" КДСГДС НААН для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державної власності на території Чарівненської сільської ради Бобринецької району Кіровоградської області загальною площею 4932,4725 га, з них: ріллі 4227,7720 га; сади - 50,1200 га; пасовища - 245,4921 га; під господарськими будівлями і дворам - 69,9562 га; під господарськими шляхами і прогонами - 39,5814 га; полезахисні лісосмуги 141,2111 га; інші захисні насадження - 32,6022 га; чагарники - 1,8955 га; болота - 110,8389 га; кам'янисті місця - 10,7440; під річками та струмками - 0,6014 га; під ставками - 0,1531 га; кургани - 1,5046 га.

Пунктом 3 цього розпорядження в постійне користування ДП ДГ "Червоний Землероб" КДСГДС НААН надано земельні ділянки з земель державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4932,4725 га, що на території Чарівненської сільської ради Бобринецької районну Кіровоградської області, з них: ріллі 4227,7720 га; сади - 50,1200 га; пасовища - 245,4921 га; під господарськими будівлями і дворам - 69,9562 га; під господарськими шляхами і прогонами - 39,5814 га; полезахисні лісосмуги 141,2111 га; інші захисні насадження - 32,6022 га; чагарники - 1,8955 га; болота - 110,8389 га; кам'янисті місця - 10,7440; під річками та струмками - 0,6014 га; під ставками - 0,1531 га; кургани - 1,5046 га.

На підставі розпорядження № 589-р відповідачу І було видано державні акти на право постійного користування земельними ділянками від 31.01.2007 серії ЯЯ № 155260, № 155265, № 155266, № 155267, № 155268, №155269, № 155278, № 155279 (т.1, а.с. 34-41).

Вирішуючи спір в частині визнання недійсними спірних пунктів розпорядження № 589-р, господарський суд враховує наступне.

Статтею 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" встановлено, що виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації, до повноважень яких відноситься, в тому числі, розпорядження землями державної власності відповідно до Закону (пункт 2 статті 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації").

За змістом частини 3 статті 43 цього Закону розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до пункту 1 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 №02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з визнанням недійсним актів державних чи інших органів" (з наступними змінами і доповненнями), акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 вказаного Кодексу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права, в свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві.

У статті 29 Господарського процесуального кодексу України визначено повноваження прокурора як учасника судового процесу у позовному провадженні, та передбачено, що у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах громадянина зазначений орган чи громадянин набуває статусу позивача, а в разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача і як такий зазначається у позовній заяві.

Господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави.

Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором.

Звернувшись з даним позовом до господарського суду, прокурор Бобринецького району послався на те, що у даному спорі інтереси Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області представлені інтересами уповноваженого державою власника земельної ділянки. Прокурор вважає, що Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області в силу вимог статей 84 та 122 Земельного кодексу України та пункту 4.33. Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 258 від 10.05.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.05.2012 за № 852/21164 (надалі -Положення про Головне управління Держземагентства в області), наділене правами та обов'язками власника земель державної власності. У випадку порушення таких прав, вони підлягають відновленню відповідно до положень статей 90, 152 Земельного кодексу України. Крім того, в силу вимог пункту 4.34. цього Положення до повноважень Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області входить також здійснення державного нагляду у сфері землеустрою. Такий контроль за твердженням прокурора має здійснюватись відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Прокурор Бобринецького району стверджує, що всі позовні вимоги мають на меті відновлення порушених раніше прав держави, які є триваючими та існують з серпня 2006 року по даний час, зводяться до відновлення охоронюваних законом інтересів держави в особі позивача через скасування акту у зв'язку з його невідповідністю законодавству у сфері землеустрою та іншому законодавству, а також до повернення землі з незаконного користування. За висновком прокурора відновлення законності під час застосування законодавства про землеустрій та повернення землі очевидно свідчить про наявність інтересів Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області у даному спорі. Обов'язковою передумовою такого повернення є визнання недійсними вищезазначених актів, відтак всі інші заявлені позовні вимоги мають на меті відновлення інтересів держави в особі позивача.

Між тим, з доводами прокурора щодо порушення спірними пунктами розпорядження № 589-р інтересів держави, в особі Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області, неможливо погодитися.

При цьому, господарський суд враховує положення пункту 12 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент прийняття спірного розпорядження), яким встановлено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї), здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування по наданню земельних ділянок юридичним особам у постійне користування визначені статтею 122 цього кодексу.

Так, відповідно до частини 3 цієї статті (в редакції, яка діяла на момент прийняття спірного розпорядження) районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Тобто, видаючи розпорядження № 589-р, голова Бобринецької РДА, діяв в межах повноважень, визначених, зокрема, нормами Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеві державні адміністрації".

Поряд з цим, господарський суд враховує, що станом на дату видачі розпорядження №589-р, ні Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області, ні органи Державного комітету України із земельних ресурсів, правонаступником якого є Державне агентство земельних ресурсів України, згідно пункту 2 Указу Президента України від 08.04.2011 № 445/2011, не були наділені повноваженнями щодо розпорядження землями державної власності.

Частина 4 статті 122 Земельного кодексу України, згідно якої центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, та його територіальні органи набув повноважень щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб, набула чинності з 01.01.2013.

Тобто, розпорядження голови Бобринецької РДА № 589-р від 15.06.2006 ніяким чином не могло обмежити повноважень позивача, в інтересах якого заявлено позов, щодо можливості розпорядження відповідною земельною ділянкою, оскільки таких повноважень у останнього не було.

Згідно статті 15 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент прийняття спірного розпорядження) до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин належало, зокрема: ведення державного земельного кадастру, здійснення державної реєстрації земельних ділянок; здійснення землеустрою, моніторингу земель і державного контролю за використанням та охороною земель.

В силу вимог статей 187, 188 цього кодексу контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України. Державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Органи, які здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, проведення моніторингу родючості ґрунтів, визначені статтею 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Зазначеною статтею встановлено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища".

Моніторинг родючості ґрунтів земель сільськогосподарського призначення та агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення проводить центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до пункту 1, затвердженого Указом Президента України №459/2011 від 13.04.2011, Положення про Державну інспекцію сільського господарства України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі є Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України).

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища є Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України), що визначено пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, яке затверджене Указом Президента України № 454/2011 від 13.04.2011

Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності (пункт 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України № 445/2011 від 08.04.2011.

Таким чином, належним органом, який здійснює повноваження щодо державного контролю за використанням та охороною земель є Державна інспекція сільського господарства України і її територіальні органи, а з питань екології та природних ресурсів - Державна екологічна інспекція та її територіальні органи.

Щодо Державного агентства земельних ресурсів України та його територіальних органів, то на ці органи в межах державного контролю за використанням та охороною земель покладено повноваження лише в частині моніторингу родючості ґрунтів земель сільськогосподарського призначення та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що прийняттям спірного розпорядження права та законні інтереси держави у особі Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області не порушені.

Крім того, досліджуючи питання порушення інтересів держави прийняттям спірного розпорядження та видачею на підставі нього державних актів на право постійного користування землею, господарський суд погоджується з доводами відповідача, який стверджує про те, що підприємство в тій чи іншій формі, зокрема, як радгосп існує з 1924 року, що підтверджується історичною довідкою (т.1, а.с. 64-65). Юридично створення підприємства було закріплене постановою Ради Міністрі в УРСР від 18.02.1947 № 197, що відображено в Статуті підприємства.

Так, відповідно до пунктів 1.4., 1.5. останньої редакції Статуту відповідача І (т.1, а.с.79) господарство створене постановою Ради Міністрів УРСР від 18 лютого 1947 року №197 і є правонаступником майна, землі, майнових прав і зобов'язань Державного підприємства "Дослідне господарство "Червоний землероб" Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України". Діюче найменування Господарства визначене наказом Національної академії аграрних наук України від 16.грудня 2013 р. № 172 "Про підпорядкування Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції та її мережі".

Із матеріалів справи, в тому числі із Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок та складання документів... (надалі - Технічна документація, т.2, а.с. 7-60) вбачається, що на момент виготовлення цієї документації в користуванні відповідача І знаходились земельні ділянки загальною площею 5069,3 га.

Таким чином, інвентаризація земельних ділянок, які знаходились в користуванні відповідача І, проведена відповідачами з метою складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, які фактично використовувались і використовуються ДП ДГ "Червоний Землероб" КДСГДС НААН для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чарівненської сільської ради".

Тому є незрозумілими доводи прокурора та позивача щодо порушення інтересів держави прийняттям спірного розпорядження про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, які надаються в постійне користування відповідачу І, за умови фактичного використання таких земельних ділянок відповідачем І на протязі десятиліть.

З огляду на викладені обставини норми чинного законодавства позов в частині визнання недійсними пунктів 2, 3 розпорядження № 589-р не підлягає задоволенню господарським судом.

Вирішуючи спір в частині визнання недійсними державних актів на право постійного користування земельними ділянками від 31.01.2007 серії ЯЯ № 155260, № 155265, № 155266, № 155267, № 155268, №155269, № 155278, № 155279, господарський суд враховує, що зазначені акти видані на підставі розпорядження голови Бобринецької райдержадміністрації від 15 серпня 2006 року № 589-р, підстав для визнання незаконним та скасування якого у господарського суду відсутні. Тобто, дане розпорядження є чинним.

Як зазначено в пункті 2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011 з подальшими змінами "державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Разом з тим господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку."

Оскільки розпорядження № 589-р не підлягає визнанню недійсним (незаконним), тобто є чинним, у господарського суду відсутні підстави для визнання недійсними державних актів, виданих на підставі цього розпорядження.

За відсутності підстав для визнання недійсними державних актів на право постійного користування землею, не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині звільнення та повернення спірних земельних ділянок.

Розглядаючи питання про застосування позовної давності, господарський суд враховує наступне.

Відповідно до положень статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Згідно з положеннями частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 цієї статті встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Про сплив та застосування позовної давності відповідач І зазначив у своєму відзиві на позов (т. 1, а.с. 60-63).

Проте пунктом 4 статті 268 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття спірного розпорядження) було встановлено, що позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" № 4176-VI від 20.12.2011 внесені зміни, зокрема, і до Цивільного кодексу України та згідно із підпунктом 2 пункту 2 цього Закону пункт 4 статті 268 Цивільного кодексу України виключено.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону встановлено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме -15.01.2012.

При цьому, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону встановлено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом, зокрема, про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

Прокурор Бобринецького району в інтересах Головного управління Держземагентства України у Кіровоградській області з позовом у даній справі про визнання недійсними пунктів 2, 3 спірного розпорядження звернувся до господарського суду 06.11.2015, тобто в межах, визначеної законодавством позовної давності.

До того ж, за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Але при вирішенні даного спору господарський суд прийшов до висновку, що прокурором та позивачем не доведено порушення інтересів держави, за захистом яких прокурор звернувся до господарського суду.

Тому в позові має бути відмовлено повністю з підставі його необґрунтованості.

На підставі статті 49 Господарського процесуального України, враховуючи положення пунктів 2.11, 4.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", господарський суд судовий збір за десятьма вимогами немайнового характеру в загальному розмірі 12180,00 грн покладає на позивача - Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області (25006, м. Кіровоград, вул. Тимірязєва, 84, ідентифікаційний код 38802868) на користь Державного бюджету України (р/р 3002 в Головному Управлінні Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, МФО 823016, код 38037409, отримувач коштів УК у м. Кіровограді (м. Кіровоград) 22030001) - 12180, 00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копію рішення направити позивачу (25006, м. Кіровоград, вул. Тимірязєва, 84), відповідачу ІІ (27200, Кіровоградська область, м. Бобринець, вул. Орджонікідзе, 80).

Повне рішення складено 30.03.2015.

Головуючий суддя О.Б. Шевчук

Суддя В.М. Балик

Суддя О.А. Змеул