РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015Справа №910/2474/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства "Київстар"

До Публічного акціонерного товариства "Енергобанк"

Про повернення банківського вкладу 9 179 849,46 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Алдошина Н.О. (дов. № 37 від 03.02.2015)

від відповідача: Колянчук А.І (за дов. № 09/05-91 від 13.02.2015)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 25.03.3015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Київстар" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» про повернення банківського вкладу 9 179 849,46 грн.

09.02.2015 ухвалою суду порушено провадження по справі та призначено до розгляду на 11.03.2015.

Сторони в судове засідання 11.03.2015, з'явились та надали пояснення по суті справи.

05.02.2015 позивач через канцелярію суду подав заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

24.03.2015 позивач через канцелярію суду подав письмові пояснення та документи на виконання вимог ухвали суду.

В судове засідання, призначене на 25.02.2015, з'явився представник позивача надав пояснення по справі.

В судове засідання, призначене на 25.02.2015, представник відповідача не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

25.02.2015 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 11.03.2015.

В судове засідання, призначене на 11.03.2015, з'явився представник позивача надав пояснення по справі.

В судове засідання, призначене на 11.03.2015, з'явився представник відповідача надав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні оголошено перерву до 25.03.2015.

В судове засідання, призначене на 25.03.2015, з'явились представники сторін та надали пояснення по справі.

Крім того, позивач додав до позовної заяви заяву про забезпечення позову.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Разом з тим, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення. При цьому в заяві про вжиття заходів забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2006 №01-8/2776 «Про деякі питання практики забезпечення позову» у випадку звернення до суду з клопотанням про забезпечення позову заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

За таких обставин, проаналізувавши вищезазначену заяву та заслухавши пояснення представника позивача, суд визнав заяву позивача такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не обґрунтовано належним чином те, що невжиття заходів до забезпечення позову ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду, а також не надано суду належних доказів того, що грошові кошти можуть зникнути, зменшитись або передатись іншим особам.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2014 між Приватним акціонерним товариством «Київстар» (надалі - «Позивач») та Публічним акціонерним товариством «ЕНЕРГОБАНК» (надалі - «Відповідач») було укладено Генеральну угоду № 128783/К/ГенУ про розміщення коштів в раках депозитної лінії (надалі - «Генеральна угода»), згідно предмету якої Позивач розміщує, а Відповідач приймає грошові кошти (надалі - «Вклад») сума, строки, валюта, розмір процентної ставки яких обумовлені угодами, укладеними в рамках цієї Генеральної угоди, які є невід'ємними частинами останньої (пункт 1.1. розділу 1 Генеральної угоди). За користування коштами Позивача, Відповідач нараховує та виплачує Позивачу проценти, нарахування та виплата яких здійснюється на умовах, визначених Генеральною угодою та відповідними Угодами до неї, як то визначено пунктом 1.2. розділу 1 Генеральної угоди.

Порядок внесення та повернення вкладу встановлений розділом 2 Генеральної угоди, зокрема пунктом 2.1. визначено, що Відповідач відкриває Позивачу рахунок № 8301/UAN, кошти на якому розміщуються шляхом перерахування з поточного рахунку Позивача в сумі та в строки, визначені відповідними угодами, що встановлено пунктом 2.2. розділу 2 Генеральної угоди. Повернення кожного з Вкладів здійснюється Відповідачем самостійно в строки, визначені відповідними угодами шляхом перерахування відповідних грошових сум на поточний рахунок Позивача № 9000 відкритий в АТ «УкрСиббанк». код банку 351005.

Відповідно до пункту 3.2. розділу 3 Генеральної угоди, проценти за Вкладом нараховуються з дня наступного за Датою внесення, визначеною відповідною угодою, а їх нарахування за Вкладом закінчується в день, що передує Даті повернення, визначеної відповідною Угодою, або дню списання коштів Вкладу з рахунку з інших підстав, передбачених Генеральною угодою, договором між Позивачем та Відповідачем та/або чинним законодавством України.

Згідно пункту 1 Генеральної угоди Позивач розмістив, а Відповідач прийняв на Рахунок Вклад в сумі 9 000 000 грн.

Відповідно до пункту 2 Угоди, розміщення Вкладу визначеного пунктом 1 Угоди здійснюється з 29.12.2014 до 26.01.2015. Нарахування процентів на суму Вкладу здійснюється за ставкою 19.5% річних, як то встановлено пунктом 3 Угоди.

На виконання положень Генеральної угоди Відповідач відкрив Позивачу 08.09.2014 вкладний рахунок № 8301 в національній валюті, що підтверджується довідкою Відповідача на який у відповідності до пунктів 2.1., 2.2. розділу 2 Генеральної угоди, пункту 1 Угоди Позивачем 29.12.2014 було перераховано Відповідачу та розміщено Вклад у сумі 9 000 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 271614 від 29.12.2014.

Строк розміщення Вкладу, визначений пунктом 2 Угоди та становить період з 29.12.2014 по 26.01.2015, тобто визначеною Позивачем та Відповідачем датою повернення Вкладу є 26.01.2015. Виплата Позивачу нарахованих процентів за Угодою, як то визначено пунктом 5 Угоди, здійснюється у день повернення Вкладу 26.01.2015 на поточний рахунок Позивача.

Відповідачем з вкладного рахунку № 8301 не було перераховано процентів Позивачу на суму 129 821,92 грн. за період користування Вкладом, визначеним пунктом 2 Угоди, при цьому суму Вкладу, внесеного Позивачем у розмірі 9 000 000 грн. Відповідач в порушення пункту 2.3. розділу 2 Генеральної угоди Позивачу не повернув, що підтверджується Випискою по рахунку № 9000 за 26.01.2015.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Генеральна угода з урахуванням положень Угоди є договором банківського вкладу, а відтак між Позивачем та Відповідачем виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 71 Цивільного кодексу України. Вказані правочини є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно статей 173. 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11. 202. 509 Цивільного кодексу України та відповідно до норми статті 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частиною 1 статті 1060 Цивільного кодексу України регламентовано, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) за приписами статті 530 Цивільного кодексу України. Відповідно до норми статті 1061 Цивільного кодексу України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від Зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

26.01.2015 Позивач пред'явив Відповідачу Вимогу, якою вимагав повернення Вкладу у сумі 9 000 000 грн. та виконання Відповідачем договірних зобов'язань. Вказана вимога Позивача залишена Відповідачем без задоволення.

Відповідач факт не повернення 9 000 000 грн. після закінчення строку дії Угоди та сплати процентів, вчинення останнім порушення господарських договірних зобов'язань визнав, однак проти пред'явлених до нього Позивачем вимог заперечує, в обґрунтування яких посилається на обставини віднесення Відповідача до категорії неплатоспроможних, відповідно до постанови Правління Національного Банку України (надалі - «НБУ») від 12.02.2015 № 96 та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 29 від 12.02.2015, згідно якого запроваджено у ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 13.02.2015 по 12.05.2015. При цьому Відповідач, як то вбачається із змісту його відзиву, посилається на норму статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вказуючи, що введення тимчасової адміністрації позбавляє Відповідача від виконання його зобов'язань.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

НА підставі постанови Правління Національного банку України НБУ № 12.02.2015 № 96 року «Про віднесення ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12.02.2015прийнято рішення №29 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічне акціонерне товариство "ЕНЕРГОБАНК".

Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 13.02.2015 по 12.05.2015

Відповідно до ч.5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів);

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Пунктом 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що відповідач визнав позов в частині наповнення вкладу, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення неповернутого вкладу в розмірі 9 000 000 грн. визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача несплачені проценти в розмірі 173 095,89 грн. за період з 30.12.2014 п 03.02.2015.

Суд погоджується з розрахунком процентів за користування вкладом наданим позивачем та вважає вимогу щодо стягнення з відповідача несплачених процентів в розмірі 173 095,89 грн. за період з 30.12.2014 п 03.02.2015.обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 6 753,57 грн.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунком, проценти за користуванням чужими грошовими коштами ним нараховані за той самий період що і несплачені проценти.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги, те що позивачем не доведено нарахування зазначених сум, суд відмовляє в задоволенні даної вимоги у зв'язку з її необґрунтованістю.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати - судовий збір - відповідно до приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" (04071, м. Київ, вулиця Воздвиженська, будинок 56, ідентифікаційний код 19357762) на користь Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03110, м. Київ, Червонозоряний проспект, будинок 51; ідентифікаційний код 21673832) 9 173 095 (дев'ять мільйонів сто сімдесят три тисячі дев'яносто п'ять) грн. 89 коп. - основної заборгованості, 6 753 (шість тисяч сімсот п'ятдесят три) грн. 57 коп. - 3 % річних та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 27.03.2015

Суддя М.О. Лиськов