ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2015 р. Справа № 922/4684/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників:

позивача - Шульженко Д.Ю. (дов. б/н від 20.10.2014 р.)

1-ої 3-ої особи - не з'явився

2-ої 3-ої особи - Лєснов С.О. (арбітражний керуючий - свід. №32 від 13.02.2013 р.)

1-го відповідача - не з'явився

2-го відповідача - Шабас Г.В. (дов. б/н від 23.12.2014 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№318Х/1-8) на рішення господарського суду Харківської області від 24 грудня 2014 року у справі

за позовом Приватного підприємства "Євро-Альянс", м. Харків

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - 1. Гаєвий Ігор Костянтинович, м. Київ;

2. Приватне підприємство "Альянс-Інвест", м. Харків

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське бюро "Стягнемо борги", с. Циркуни, Харківська область;

2. Приватного підприємства "Юридично-інвестиційна група", м. Київ

про визнання недійсними правочинів та зобов'язань за векселями

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПП "Євро-Альянс", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійсними правочинів з видачі переказних векселів серії АА №№0079209 - 0079214 та зобов'язань за ними.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.12.2014 р. у справі №922/4684/14 (суддя Ольшанченко В.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи. Просить рішення господарського суду скасувати, позов задовольнити.

Арбітражний керуючий ПП "Альянс-Інвест" Лєснов С.О. 01.04.2015 р. надав до суду відзив (вх. №5191), де, зокрема, зазначає, що спірні векселі в порушення вимог ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" оформлені за відсутності грошового боргу, тому підлягають визнанню недійсними. Просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі, рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Гаєвий І.К. у відзиві (вх. №5281 від 02.04.2015 р.) проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що Уніфікований закон про переказні та прості векселі пов'язує визнання векселів такими, що не мають вексельної сили, тобто недійсними, виключно через дефект форми векселя. Просить рішення господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Від позивача 02.04.2015 р. до суду надані додаткові доводи (вх. №5278), які колегією суддів долучені до матеріалів справи.

Другий відповідач у відзиві (вх. №5282 від 02.04.2015 р.) проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважаючи рішення суду першої інстанції прийнятим у відповідності до вимог матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що між сторонами справи існують зобов'язання щодо платежу за векселями та припинені інші зобов'язання. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перший відповідач вимоги ухвал Харківського апеляційного господарського суду від 21.01.2015 р., 05.02.2015 р., 17.03.2015 р. не виконав, відзив на апеляційну скаргу та документи в обґрунтування своїх заперечень не надав.

ТОВ "Колекторське бюро "Стягнемо борги" та Гаєвий І.К. своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів вважає, що судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 р. за №75.

Нез'явлення в судове засідання представників першого відповідача та першої третьої особи не перешкоджає розгляду справи, тому справа розглядається відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, відзивів на неї та додаткових пояснень, вислухавши в судовому засіданні уповноважених представників позивача, другого відповідача та другої третьої особи, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2009 р. ТОВ "Колекторське Бюро "Стягнемо Борги" видало наступні векселі:

1. Переказний вексель АА 0079209 на суму 7530786,54 грн., перший векселедержатель - СПДФО Гаєвий І.К., платник (трасат, акцептант) - ПП "Євро-Альянс", оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2056 р.;

2. Переказний вексель АА 0079210 на суму 2100000,00 грн., перший векселедержатель - СПДФО Гаєвий І.К., платник (трасат, акцептант) - ПП "Євро-Альянс", оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2033 р.;

3. Переказний вексель АА 0079211 на суму 1200000,00 грн., перший векселедержатель - СПДФО Гаєвий І.К., платник (трасат, акцептант) - ПП "Євро-Альянс", оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2028 р.;

4. Переказний вексель АА 0079212 на суму 750000,00 грн., перший векселедержатель - СПДФО Гаєвий І.К., платник (трасат, акцептант) - ПП "Євро-Альянс", оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2023 р.;

5. Переказний вексель АА 0079213 на суму 450000,00 грн., перший векселедержатель - СПДФО Гаєвий І.К., платник (трасат, акцептант) - ПП "Євро-Альянс", оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2018 р.;

6. Переказний вексель АА 0079214 на суму 240000,00 грн., перший векселедержатель - СПДФО Гаєвий І.К., платник (трасат, акцептант) - ПП "Євро-Альянс", оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2013 р.

31.05.2010 р. між первинним векселедержателем (продавець) - СПДФО Гаєвим І.К. та ПП "Юридично-інвестиційна група" (покупець), за участю торговця цінними паперами - ЗАТ ІК "Обрій Капітал" було укладено договір купівлі-продажу векселів №В2731-Б2730, відповідно до умов якого ПП "Юридично-інвестиційна група" придбало, зокрема, вищезазначені 6 векселів на загальну суму 12270 786,54 грн., набувши статус їх держателя. Згідно актів прийому-передачі векселів, 31.05.2010 р. вищезазначені цінні папери було передано продавцем та прийнято покупцем без заперечень.

На векселях АА 0079209, АА 0079210, АА 0079211, АА 0079212, АА 0079213, АА 0079214 на загальну суму 12270786,54 грн. "Альянс-Інвест" та ПТ "Меблевий Альянс" як авалістами, було вчинено авалі шляхом зазначення на кожному переказному векселі: "як аваліст за ПП "Євро-Альянс", код 32310193".

Зазначені переказні векселі вартістю 12270786,54 грн. придбані ПП "Юридично-інвестиційна група" за суму 12270,78 грн.

Вважаючи, що вказані векселі були видані безпідставно в порушення ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" ПП "Євро-Альянс", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ПП "Юридично-інвестиційна група" та ТОВ "Колекторське бюро "Стягнемо борги" про визнання недійсними правочинів з видачі переказних векселів серії АА №№0079209 - 0079214, вчинені ТОВ "Колекторське бюро "Стягнемо борги", та визнати недійсними зобов'язання ПП "Євро-Альянс" за даними векселями.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи статті 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні", яка імперативно встановлює, що переказні векселі можна видавати лише для оформлення виключно грошового боргу (тобто наявного узгодженого платежу, не погашеного у встановлений строк) та за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, чого при виданні оспорюваних векселів всупереч вимогам вказаної статті не існувало, оскільки видача за векселями була здійснена за відсутності на час їх складання грошового боргу ПП "Євро-Альянс" перед ТОВ "Колекторське бюро "Стягнемо борги". Отже, і грошові зобов'язання позивача за переказними векселями також підлягають визнанню недійсними.

Другий відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначивши, що рішенням господарського суду Харківської області від 30.07.2010 р. у справі №15/223-10 задоволено позовну заяву та стягнуто солідарно з ПП "Альянс-Інвест", ПП "Євро-Альянс" та ПП "Меблевий Альянс" на користь ПП "Юридично-інвестиційна група" 218940000,00 грн. На виконання рішення видано наказ про стягнення заборгованості за векселями, згідно яких заявлені вимоги в справі про банкрутство.

Тобто, на думку другого відповідача, є неможливим розгляд правовідносин по вексельним зобов'язанням за наявності рішення суду, яке набрало чинності та за яким ці правовідносини були вже розглянуті між цими ж сторонами, та які не можуть бути предметом цього спору. Намагання повторного перегляду судового рішення, яке набрало законної сили суперечить статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та Рішенню Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 р. у справі "Науменко проти України" щодо дотримання принципу остаточності судового рішення, в якому, зокрема, зазначено, що правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.07.2010 р. у справі №15/223-10 встановлено, що ПП "Юридично-інвестиційна група" є держателем переказних векселів на загальну суму 218940000,00 грн. відповідно до договорів купівлі-продажу векселів від 31.05.2010 р. за №В2731-Б2730, який укладено між ФОП Гаєвим Ігорем Костянтиновичем, ЗАТ ІК "Обрій Капітал" та ПП "Юридично-інвестиційна група", та №В2733-Б2732, який укладено між Корнієнком Анатолієм Семеновичем, ЗАТ ІК "Обрій Капітал" та ПП "Юридично-інвестиційна група" та згідно актів прийому - передачі векселів від 31.05.2010 р. за договорами купівлі-продажу векселів №В2731-Б2730, який укладено між ФОП Гаєвим Ігорем Костянтиновичем та ПП "Юридично-інвестиційна група" та № В2733-Б2732, який укладено між Корнієнком Анатолієм Семеновичем та ПП "Юридично-інвестиційна група".

Відповідно до статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону, яка діяла на момент визнання боржника банкрутом в 2010 році) ліквідатор з дня свого призначення здійснює повноваження, між іншим, щодо подання до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника з підстав, передбачених частиною 10 статті 17 цього Закону: керуючий санацією у три місячний строк з дня прийняття рішення про санацію має право відмовитися від виконання договорів боржника, укладених до порушення провадження у справі про банкрутство, не виконаних повністю або частково, якщо: виконання договору завдає збитків боржнику; договір є довгостроковим або розрахованим на одержання позитивних результатів для боржника в довгостроковій перспективі, крім випадків випуску продукції з технологічним циклом, більшим за строки санації боржника; виконання договору створює умови, що перешкоджають відновленню платоспроможності боржника. Цей перелік є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.04.2010 р., порушено провадження у справі №Б-39/47-10 про банкрутство ПП "Євро-Альянс". Постановою господарського суду Харківської області від 22.09.2011 року ПП "Євро-Альянс" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.05.2012 р. ліквідатором ПП "Євро-Альянс" призначено Овдусенка В.В.

Враховуючи вищевикладене, спеціальне законодавство надає право подання ліквідатору - арбітражному керуючому до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника в тримісячний строк з дня його призначення ліквідатором.

Подання ліквідатором - арбітражним керуючим до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника через два з половиною роки після його призначення є підставою для відмови у задоволенні позову та вказує на відсутність у ліквідатора правових підстав для звернення до господарського суду з заявою про визнання недійсним угод боржника.

За таких обставин, виходячи з наведених законодавчих положень, вимог спеціального законодавства, наявності судового рішення, яким зазначені вимоги вже розглянуті та надана правова оцінка вчинення дій щодо передачі майна на виконання правочинів, відсутність у арбітражного керуючого правових підстав для звернення до господарського суду з заявою про визнання недійсним угод боржника, відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не відповідають діючому законодавству.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що Закон України "Про обіг векселів в Україні" не регулює вексельні правовідносини, у зв'язку з чим видача векселю не може бути визнана недійсною з підстав порушення цього Закону. Мотивуючи рішення, суд зазначив, що позивач не надав ані правочини, на підставі яких видані переказні векселя, вчинені ТОВ "КБ "Колекторське бюро", ані доказів зобов'язань ПП "Євро-Альянс" за вищевказаними переказними векселями, що свідчить про недоведеність позивачем наявності обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки векселі видані 25.12.2009 р., у яких позивач є трасатом, то у справі пропущений трирічний строк позовної давності для звернення до суду. Оскільки ПП "Юридично - Інвестиційна Група" подало до суду заяву про застосування строків позовної давності, а позивач не надав доводів поважності пропуску цього строку, судом була застосована у справі позовна давність як підстава для відмови у позові.

Однак, колегія суддів з висновками господарського суду не погоджується з наступних підстав.

Згідно із приписами ст. 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Згідно ст.4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" (у редакції на момент видачі спірних векселів) видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги.

На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов'язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем.

Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

За приписами ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин є дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Видача векселю, тобто передача цінного паперу від векселедавця першому векселедержателю є двостороннім правочином, який підпадає під дію ч.1. ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні". Зокрема, це слідує також із ч.3 даної статті, відповідно до якої у разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем. Тобто, лише після видачі векселю (і внаслідок його видачі) відносини сторін вже регулюються вексельним законодавством, але це водночас означає, що до моменту видачі векселя правовідносини сторін регулюються національним законодавством. Видача векселя в будь-якому разі як правочин повинна відповідати вимогам законодавства України.

Відповідно до постанови Пленуму Верхового Суду України від 08.06.2007 р. за №5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів" вексельні правочини (зокрема, щодо видачі, акцептування (в тому числі в порядку посередництва), індосування, авалювання та оплати векселя) регулюються не тільки нормами спеціального вексельного законодавства, а й загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання (статті 202 - 211, 215 - 236, 509 - 609 Цивільного кодексу України).

Правочини, що не відповідають вимогам закону, визнаються недійсними судом відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Отже, правочини з видачі векселя регулюються загальними нормами цивільного законодавства, оскільки грошові зобов'язання щодо платежу саме за векселем виникають після і внаслідок правочину з видачі, і не раніше в силу ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні".

Таким чином, дії ТОВ "КБ "Стягнемо борги" з видачі спірних переказних векселів на загальну суму 12270786,54 грн. є правочинами, вчинення яких повинно відповідати законодавству України, в тому числі ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні".

В той же час, ТОВ "КБ "Стягнемо борги", не надало суду доказів існування грошового зобов'язання ПП "Євро-Альянс" перед ним, яке б стало підставою для видачі переказних векселів на суму 12270786,54 грн.

Згідно ст.ст.1, 4, 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства. Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Фінансова звітність, яка сформована на підставі даних бухгалтерського обліку та відповідає їй, повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" звітним періодом підприємства, що ліквідується, є період з початку звітного року до дати прийняття рішення про його ліквідацію.

Апеляційним судом встановлено, що за відомостями наведеними у проміжному ліквідаційному балансі ПП "Євро-Альянс" станом на 26.04.2010 р., на початок звітного періоду (на 01.01.2010 р., тобто на дату, майже співпадаючу з датою видачі векселів), підприємство мало наступну заборгованість:

1) за довгостроковими кредитами банків (код рядка 500 балансу) - 56461000,00 грн.;

2) кредиторська заборгованість за товари, роботи та послуги (код рядка 530 балансу) - 5080000,00 грн. (грошовий борг за фактично поставлені товари, роботи, послуги, наявність якого є обов'язковою для видачі векселів, має відображатись саме у цьому рядку балансу;

3) інші поточні зобов'язання (код рядка 610 балансу) - 1251000,00 грн.

За жодним векселем, виданим 25.12.2009 р. ПП "Євро-Альянс" не було здійснено жодного платежу.

Таким чином, станом на 01.01.2010 р. грошовий борг перед ТОВ "КБ "Стягнемо Борги" за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги у сумі, яка є не меншою ніж 12270786,54 грн., був відсутнім. Не було такої заборгованості і до цієї дати, оскільки у разі її наявності, вона підлягала б відображенню у балансі на початок періоду.

Будь-яка інша кредиторська заборгованості ПП "Євро-Альянс" на користь третіх осіб у фінансових документах боржника відсутня.

Враховуючи те, що стаття 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" імперативно встановлює, що переказні векселі можна видавати лише для оформлення виключно грошового боргу та за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, то правочини з видачі таких векселів не відповідають вимогам закону та підлягають визнанню судом недійсними.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України у постанові від 07.10.2010 р. у справі №12/293-5/424-12/294-5/425.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно статті 10 Закону України "Про обіг векселів в Україні" векселедавець зобов'язаний вести реєстр виданих векселів у порядку, затвердженому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Згідно з п. 2 Порядку ведення реєстру виданих векселів, затвердженим рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 03.07.2003 р. №296, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.08.2003 р. за №708/8029, реєстр - це сукупність даних на паперових носіях та/або в електронному вигляді про видані векселедавцем (трасантом) переказні векселі та прості векселі.

Реєстр веде векселедавець (трасант) (п. 3 Порядку).

Отже, з приписів чинного цивільного законодавства, з урахуванням особливостей передбачених Законом України "Про цінні папери та фондовий ринок", Законом України "Про обіг векселів в Україні", що регулюють правовідносини купівлі-продажу цінних паперів, вбачається, що при вирішення спору обов'язково повинні бути враховані норми спеціального вексельного законодавства, а фактична видача векселів повинна відбуватися у відповідності до реєстрів виданих векселів (постанова ВГСУ від 04 березня 2015 у справі № 5023/6820/11).

Однак, відповідачами не надано доказів дотримання вимог законодавства з ведення виданих реєстрів.

Також ТОВ "Колекторське Бюро "Стягнемо Борги" (як емітент переказних векселів) створено як юридична особа 17.12.2009 р. із статутним капіталом на даний час 75000,00 грн., а буквально через тиждень свого існування, 25.12.2009 р., видало переказних векселів на загальну суму 12270786,54 грн., в яких трасатом зазначене неплатоспроможне підприємство, і при цьому за відсутності будь-якого боргу ПП "Євро-Альянс" перед емітентом векселів.

Як встановлено колегією суддів, у подальшому векселі вартістю 12270786,54 грн., придбані ПП "Юридично - Інвестиційна Група" у тисячу разів дешевше їх номінальної вартості.

Зазначене свідчить, що вчинення ТОВ "Колекторське Бюро "Стягнемо Борги" односторонніх правочинів з видачі переказних векселів на загальну суму 12270786,54 грн. не було спрямовано на настання правових наслідків, що обумовлені ними, а направлено на створення фіктивного боргу з метою наділення ПП "Юридично-Інвестиційна Група" правами кредитора ПП "Євро-Альянс" у справі про банкрутство

Згідно з ч. 1 ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються ним. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

За приписами ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин є дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому неможливість настання правового результату, яка існує на момент вчинення правочину і про яку сторона правочину знає, свідчить про те, що ця сторона не має на меті породження у неї тих чи інших прав та обов'язків. В свою чергу правочин, який вчиняється без наміру створити будь-які наслідки, є фіктивним та має визнаватись судом недійсним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначені правочини по своїй суті є фіктивними правочинами, що є додатковою підставою для визнання їх недійсними.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Отже, грошові зобов'язання позивача за переказними векселями серії АА 0079209, АА 0079210, АА 0079211, АА 0079212, АА 0079213, АА 0079214 підлягають визнанню недійсними, оскільки оформлені за відсутності грошового боргу, а відтак є такими, що суперечать статті 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" та водночас є фіктивними.

Щодо заяви ПП "Юридично-інвестиційна група" про застосування строків позовної давності, то апеляційний суд не може погодитися із судом першої інстанції про можливість застосування у справі наслідків закінчення строку позовної давності з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст. 257 ЦК України ).

Згідно зі статтею 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу повинна бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Відповідно до ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно п. 2.2 постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 р. за №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд першої інстанції повинен був з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. В порушення зазначеного господарський суд Харківської області, відмовив у позові з підстав відсутності порушення прав та інтересів позивача і одночасно відмовив у позові внаслідок застосування строків позовної давності, що є недопустимо.

Колегія суддів погоджується з позицією апелянта про можливість визнання пропущених строків позовної давності поважними.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.04.2010 р., порушено провадження у справі №Б-39/47-10 про банкрутство ПП "Євро-Альянс".

Постановою господарського суду Харківської області від 22.09.2011 року ПП "Євро-Альянс" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.05.2012 року ліквідатором ПП "Євро-Альянс" призначено Овдусенка В.В., який звернувся до суду з позовом в 2014 році.

Як зазначає позивач, Овдусенко В.В. після свого призначення ліквідатором тривалий час був позбавлений можливості оскаржити правочини з видачі векселів, оскільки під час виконання своїх повноважень зіткнувся з протидією попереднього ліквідатора та членів комітету кредиторів ПП "Євро-Альянс", які постійно і безпідставно оскаржують його дії.

Зокрема, попередній арбітражний керуючий Плотнікова О.В. всупереч ухвали суду від 10.05.2012 р. тривалий час ухилялась від передачі документів банкрута. Овдусенко В.В. 05.07.2012 р. звернувся із заявою про вчинення злочину Плотніковою О.В. до прокуратури Харківської області. Частина документів та печатка підприємства були передані позивачу лише 13.08.2012 р. В той же час, так і не були передані бухгалтерські документи банкрута, його матеріальні цінності та правовстановлюючі документи на рухоме та нерухоме майно.

Вказані обставини встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 06.11.2012 р. у справі № Б-39/47-10, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.12.2012 р., та згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України не потребують повторного окремого доказування.

Відповідно до ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно пункту 2.1. Рекомендацій Президії ВГСУ від 04.06.2004 р. за №04-5/1193 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Закон "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" слід розглядати як законодавчий акт, що містить спеціальні норми, які мають пріоритет по відношенню до норм загальних щодо регулювання порядку провадження у справах про банкрутство, відновлення платоспроможності боржника, визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, укладення мирової угоди між боржником та кредиторами, задоволення вимог кредиторів, тощо.

Відповідно до п. 3 ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до 19.01.2013 р.) ліквідатор (ліквідаційна комісія) виконують свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 ст. 25 цього ж Закону ліквідатор з дня свого призначення зокрема, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута (абзац 2 п. 2 ст. 25 Закону).

Відповідно до ч. 6 ст. 31 "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

У ст. 99 Закону про банкрутство (у чинній редакції) про незалежний статус арбітражного керуючого зазначено прямо: під час здійснення своїх повноважень арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) є незалежним.

Таким чином, в даному разі ініціатором оскарження правочину є не звичайний керівник підприємства, який діє від його імені, а є саме арбітражний керуючий, призначений судом в якості керівника підприємства, який має особливий статус у справі про банкрутство і є незалежною особою по відношенню як до боржника, так і кредиторів.

Враховуючи особливий незалежний статус арбітражного керуючого як ініціатора подання позову та можливість дізнатися про порушення прав позивача не раніше свого призначення у справі, подання позову до 10.05.2012 р. позивачем в особі незалежної особи арбітражного керуючого Овдусенка В.В. було неможливим, що є безумовною підставою для визнання поважними причин пропущення позовної давності.

Колегія суддів також враховує пояснення позивача, що ліквідатору не були передані ані бухгалтерська, ані фінансова документація банкрута попереднім керівником підприємства, що унеможливлювало подання позову. Фактично, ініціатор позову Овдусенко В.В. зміг звернутись із позовом лише після ознайомлення з матеріалами справи про банкрутство в 2014 році та вивчення правової ситуації, що склалася.

Таким чином, судова колегія вважає, що позовна давність пропущена з поважних причин, а отже порушене право підлягає захисту.

Колегія суддів відхиляє посилання другого відповідача на порушення принципу res judicata з наступних підстав.

Принцип res judicata або принцип остаточності судового рішення є складовою частиною більш загального принципу правової визначеності.

У рішенні від 09.11.2004 р. у справі "Науменко проти України" Європейський суд зазначив, що "правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи". Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов'язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень".

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення" (пункт 40 мотивувальної частини Рішення від 3 квітня 2008 року).

Колегія суддів вважає помилковими твердження другого відповідача про порушення принципу res judicata у даній справі.

У справі №15/223-10, на яку він посилається, предметом спору було стягнення заборгованості на підставі переказних векселів, а не визнання недійсними правочинів з видачі векселів та зобов'язань за ними. У цій справі не досліджувалися підстави для визнання недійсними правочинів з видачі векселів, оскільки позов був поданий з інших підстав та з іншим предметом.

Позивач не ініціює нове слухання справи №15/223-10 про стягнення заборгованості та нове її вирішення. З цих же підстав не заслуговують на увагу і доводи другого відповідача, що в справі №15/223-10 встановлені преюдиціальні в розумінні ст. 35 ГПК України обставини про правомірність вчинених правочинів.

Судова колегія не бере до уваги посилання другого відповідача на те, що спірні правочини та зобов'язання можуть бути оскаржені виключно на підставі ст.ст. 17, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції до 19.01.2013 р.).

Так, відповідно до ч. 11 ст. 17 Закону про банкрутство, угода боржника, у тому числі та, що укладена до винесення господарським судом ухвали про санацію, може бути визнана господарським судом за заявою керуючого санацією відповідно до цивільного законодавства недійсною, якщо: угода укладена боржником із заінтересованими особами і в результаті якої кредиторам завдані чи можуть бути завдані збитки; угода укладена боржником з окремим кредитором чи іншою особою протягом шести місяців, що передували дню винесення ухвали про санацію, і надає перевагу одному кредитору перед іншими або пов'язана з виплатою (видачею) частки (паю) в майні боржника у зв'язку з його виходом зі складу учасників боржника.

Проте, підстави, встановлені частиною 11 статті 17 Закону про банкрутство, є додатковими та спеціальними, а не виключними для визнання договору недійсним на стадії ліквідації. Із введенням процедури ліквідації підприємство-банкрут в особі свого керівника може оскаржувати на загальних підставах, передбачених цивільним законодавством, правочини, якщо їх укладення порушує вимоги закону, права та законні інтереси банкрута.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 24.12.2014 р. у справі №922/4684/14 прийняте при неповному з'ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, а апеляційна скарга позивача задоволенню.

Керуючись статтями 80, 99, 101, 102, п. 2 статті 103, п. п. 1, 4 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 24.12.2014 р. у справі №922/4684/14 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Визнати недійсними правочини з видачі наступних переказних векселів, вчинені Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторське Бюро "Стягнемо Борги" (ідентифікаційний код юридичної особи 36875075):

- переказний вексель АА 0079209 на суму 7530786,54 грн., перший векселедержатель - суб'єкт підприємницької діяльності Гаєвий Ігор Костянтинович (ідентифікаційний код ), платник (трасат, акцептант) - Приватне підприємство "Євро-Альянс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32310193), оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2056 року;

- переказний вексель АА 0079210 на суму 2100000,00 грн., перший векселедержатель - суб'єкт підприємницької діяльності Гаєвий Ігор Костянтинович (ідентифікаційний код ), платник (трасат, акцептант) - Приватне підприємство "Євро-Альянс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32310193), оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2033 року;

- переказний вексель АА 0079211 на суму 1200000,00 грн., перший векселедержатель - суб'єкт підприємницької діяльності Гаєвий Ігор Костянтинович (ідентифікаційний код ), платник (трасат, акцептант) - Приватне підприємство "Євро-Альянс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32310193), оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2028 року;

- переказний вексель АА 0079212 на суму 750000,00 грн., перший векселедержатель - суб'єкт підприємницької діяльності Гаєвий Ігор Костянтинович (ідентифікаційний код ), платник (трасат, акцептант) - Приватне підприємство «"Євро-Альянс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32310193), оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2023 року;

- переказний вексель АА 0079213 на суму 450000,00 грн., перший векселедержатель - суб'єкт підприємницької діяльності Гаєвий Ігор Костянтинович (ідентифікаційний код ), платник (трасат, акцептант) - Приватне підприємство "Євро-Альянс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32310193), оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2018 року;

- переказний вексель АА 0079214 на суму 240000,00 грн., перший векселедержатель - суб'єкт підприємницької діяльності Гаєвий Ігор Костянтинович (ідентифікаційний код ), платник (трасат, акцептант) - Приватне підприємство "Євро-Альянс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32310193), оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2013 року.

Визнати недійсними зобов'язання Приватного підприємства "Євро-Альянс" за наступними векселями:

- переказний вексель АА 0079209 на суму 7530786,54 грн., перший векселедержатель - суб'єкт підприємницької діяльності Гаєвий Ігор Костянтинович (ідентифікаційний код ), платник (трасат, акцептант) - Приватне підприємство "Євро-Альянс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32310193), оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2056 року;

- переказний вексель АА 0079210 на суму 2100000,00 грн., перший векселедержатель - суб'єкт підприємницької діяльності Гаєвий Ігор Костянтинович (ідентифікаційний код ), платник (трасат, акцептант) - Приватне підприємство "Євро-Альянс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32310193), оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2033 року;

- переказний вексель АА 0079211 на суму 1200000,00 грн., перший векселедержатель - суб'єкт підприємницької діяльності Гаєвий Ігор Костянтинович (ідентифікаційний код ), платник (трасат, акцептант) - Приватне підприємство "Євро-Альянс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32310193), оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2028 року;

- переказний вексель АА 0079212 на суму 750000,00 грн., перший векселедержатель - суб'єкт підприємницької діяльності Гаєвий Ігор Костянтинович (ідентифікаційний код ), платник (трасат, акцептант) - Приватне підприємство «"Євро-Альянс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32310193), оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2023 року;

- переказний вексель АА 0079213 на суму 450000,00 грн., перший векселедержатель - суб'єкт підприємницької діяльності Гаєвий Ігор Костянтинович (ідентифікаційний код ), платник (трасат, акцептант) - Приватне підприємство "Євро-Альянс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32310193), оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2018 року;

- переказний вексель АА 0079214 на суму 240000,00 грн., перший векселедержатель - суб'єкт підприємницької діяльності Гаєвий Ігор Костянтинович (ідентифікаційний код ), платник (трасат, акцептант) - Приватне підприємство "Євро-Альянс" (ідентифікаційний код юридичної особи 32310193), оплата - за пред'явленням, без протесту, але не раніше 31.12.2013 року.

Повна постанова складена 07.04.2015 р.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.