Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

« 24» березня 2015 року справа № 927/295/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Квестор ЛТД"

14013 м. Чернігів, вул. Пушкіна, 16

Відповідач: Публічне акціонерне товариство Науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля»

Вул. Я. Лизогуба, 13, смт. Седнів, Чернігівський район, Чернігівська область

Предмет спору: про стягнення 92169,38 грн.

Суддя Скорик Н.О.

Представники сторін:

від позивача: Леоненко О.І. директор, наказ № 1/к від 24.09.1997

від позивача: Кривенко О.О. довіреність № 181 від 17.11.2014 представник

від відповідача: не з'явився

Товариством з обмеженою відповідальністю «Квестор ЛТД» подано позов до публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля» про стягнення 73665,00 грн. боргу за договором на поставку нафтопродуктів №ДГ-54 від 28.05.2013, 6321,06 грн. пені, 4562,07 грн. інфляційних, 635,74 грн. річних.

Позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних, в якій просить суд стягнути з відповідача 73665,00 грн. боргу, 9009,33 грн. пені, 8707,94 грн. інфляційних, 787,11 грн. річних.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Позивачем надано докази направлення копії заяви відповідачу (опис та фіскальний чек від 20.03.2015) та докази сплати судового збору.

Розглянувши подану заяву та вислухавши пояснення представників позивача, суд дійшов висновку про те, що подана заява про збільшення позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси, а відтак підлягає задоволенню.

Розгляд справи проводиться з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідач відзиву на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив.

Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції № 00103510 та № 00103684, але повноважного представника в судове засідання не направив.

Зважаючи на те, що згідно до ст.. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судове засідання , неподання відповідачем відзиву на позов не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст.. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача суд

Встановив:

Відповідно до ст.. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

28.05.2013 між ТОВ «Квестор ЛТД» (позивач) та ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» (відповідач) укладено договір на поставку нафтопродуктів № ДГ-54 (далі-договір), відповідно до умов якого продавець (позивач) зобов'язується поставити та передати у власність покупцю (відповідач) нафтопродукти, а покупець прийняти та здійснити своєчасну оплату (п. 1.1. договору). Згідно з витягу з Інформаційно-ресурсного центру від 24.03.2015, назва ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» змінено на Публічне акціонерне товариство Науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля».

Відповідно п. 1.2. договору предметом поставки є нафтопродукти: бензин А-76, бензин А-95, А-92, дизельне пальне.

Відповідно до ст.. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається (ст.. 525 Цивільного кодексу України).

На виконання умов договору позивачем здійснено поставку нафтопродуктів та надано послуги по доставці на суму 73665,00 грн. (з ПДВ), що підтверджується видатковою накладно № РН-0000572 від 05.11.2014 р., а відповідачем отримано вказаний товар, що підтверджується підписами та печатками сторін на накладній.

Оплата вартості доставки автотранспортом продавця передбачена умовами договору (п.п. 5.2, 6.1 договору).

Позивачем було виставлено рахунок на оплату № СФ-0000599 від 05.11.2014 р. на суму 73665,00 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за поставлені нафтопродукти та послуги по доставці здійснюється протягом 3-х банківських днів з моменту отримання нафтопродуктів в безготівковому порядку.

Згідно з ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом та не випливає із характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання щодо оплати вартості поставленого товару не виконав, що підтверджується, зокрема, актом звірки розрахунків (а.с. 10).

На день винесення рішення судом відповідач не надав доказів сплати 73665,00 грн.

Таким чином, вимоги позивача по стягненню 73665,00 грн. боргу є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі порушення покупцем умов, вказаних в п.п. 6.1., 6.2 даного договору, покупець оплачує продавцю пеню за кожен день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується неустойка за весь час прострочки.

Позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення 9009,33 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання в період з 11.11.2014 по 20.03.2015, включно.

Відповідач не надав доказів відсутності своєї вини в несвоєчасній оплаті вартості товару.

За таких обставин, вимоги позивача по стягненню 9009,33 грн.. пені є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано та пред'явлено до стягнення 787,11 грн. 3% річних за період прострочки грошового зобов'язання з 11.11.2014 по 20.03.2015 та 8707,94 грн. інфляційних з грудня 2014 року по лютий 2015 року, включно.

Відповідач не надав доказів сплати даних сум нарахувань.

Таким чином, вимоги позивача по стягненню 787,11 грн. річних та 8707,94 грн. інфляційних є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 549,611,625,627,712 Цивільного кодексу України, ст.. ст.. 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНРНОГО ТОВАРИСТВА «НАУКОВО - ВИРОБНИЧЕ ОБ'ЄДНАННЯ «ЧЕРНІГІВЕЛІТКАРТОПЛЯ», код 00497377, 15522, вул. Лизогуба, 13, смт. Седнів, Чернігівський район, Чернігівська область на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КВЕСТОР ЛТД», код 22821016, 14013, вул. Пушкіна, 16, м. Чернігів, 73665,00 грн. боргу, 9009,33 грн. пені, 787,11 грн. відсотків річних, 8707,94 грн. інфляційних нарахувань та 1843,39 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.03.2015 р.

Суддя Н.О.Скорик

.