ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.03.15р. Справа № 904/194/15

За позовом Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА", м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до Житлово-будівельного кооперативу № 27, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 26 126,07 грн.

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача:Миткалик Є.В., довіреність №00010136 від 10.07.2014р.

від відповідача: Куліш Ю.Ю., керівник

вільний слухач: Вілкова В.Б., паспорт серії АН173001

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу № 27 про стягнення 33 626,07 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на відпуск теплової енергії № 280 від 01.09.1999р., в частині оплати спожитої теплової енергії.

Ухвалою суду від 16.01.2015р. порушено провадження по справі та призначено судове засідання на 09.02.2015р.

09.02.2015р. в засіданні оголошено перерву до 02.03.2015р.

02.03.2015р. розгляд справи відкладено на 16.03.2015р.

02.03.2015р. відповідач подав до суду заперечення проти позовної заяви, вказав, що сплив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

16.03.2015р. позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості та просив стягнути на свою користь заборгованість у розмірі 26 126,07 грн.

16.03.2015р. відповідач подав до суду заперечення проти позовних вимог, в яких просив припинити провадження у справі у зв'язку зі сплатою заборгованості та відсутністю предмету спору.

Ухвалою суду від 16.03.2015р. за клопотання відповідача продовжено строк розгляду справи до 31.03.2015р.включно, в засіданні оголошено перерву до 26.03.2015р.

У судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.1999р. між Комунальним підприємством "Дніпродзержинськтепломережа" та Житлово-будівельним кооперативом № 27 було укладено договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання за відсутності у споживача приладів обліку (далі - договір).

Постачальник здійснює відпуск теплової енергії для потреб центрального опалення та вентиляції згідно глави СНиП 2.04. 07-86 "Теплові мережі" і здійснює централізоване гаряче водопостачання згідно глави СНиП 2.04. 01-85 "Внутрішній водопровід та каналізація будов" за об'єктами споживача, розташованими за адресою: пр. Аношкіна, 30 (п. 1.1. договору).

Споживач зобов'язується здійснювати передоплату за теплову енергію, гарячу та холодну воду в безакцептному порядку за рахунками постачальника, які надходять не раніше 5-го числа платіжного місяця. (п. 3.1. договору).

Споживач зобов'язаний здійснювати оплату за теплову енергію до моменту складення відповідного акту відключення від теплових мереж (п. 4.23. договору).

Цей договір укладений на строк з 01.09.1999р. до 01.09.2000р. Якщо не пізніше 6-ти місяців до кінця строку дії договору жодна зі сторін не виявить бажання розірвати його, строк дії договору автоматично продовжується на один рік (п. 5.1. договору).

Позивач стверджує, що станом на 01.11.2011р. поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 33 626,07 грн., однак відповідач не здійснив оплату спожитої теплової енергії, що й стало причиною звернення позивача до суду.

16.03.2015р. позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку з частковою сплатою позивачем 7 500,00 грн. та просив стягнути на свою користь 26 126,07 грн.

16.03.2015р. відповідач подав до суду заперечення проти позовної заяви, в яких просив припинити провадження у справі у зв'язку зі сплатою боргу та відсутністю предмету спору. Просив зазначити, що призначення в платіжному дорученні № 128 від 29.12.2014р. на суму 7 500 грн. вважати погашенням заборгованості згідно договору № 10т від 04.09.2007р. Відповідач стверджує, що заборгованість ЖБК № 27 згідно договору № 280 від 01.09.1999р. стягується КП ДМР "Дніпродзержинськтепломережа" без врахування сплати, яка проведена ЖБК № 27 у вересні-листопаді 2005 року за рахунок погашення зобов'язань держави за знеціненими грошовими заощадженнями громадян в установах Ощадбанку колишнього СРСР шляхом погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідачем до матеріалів справи додано розрахункові чеки (а.с.55-77) за період з вересня по листопад 2005 року, в них отримувачем платежу зазначений Житлово-будівельний кооператив № 27. Доказів подальшого перерахування грошових коштів на рахунки позивача відповідач не надав.

Крім того, позивачем подано до матеріалів справи акт звірки взаєморозрахунків, складений вже після цього, а саме 01.12.2005р.

Так, в підтвердження наявності заборгованості позивачем до матеріалів справи додано акт звірки взаєморозрахунків №280 від 01.12.2005р. (а.с. 97), засвідчений директорами та головними бухгалтерами сторін договору, відповідно до якого заборгованість Житлово-будівельного кооперативу №27 складає 42 100, 00 грн.

02.03.2015р. відповідач подав до суду заперечення проти позовної заяви, вказав, що сплив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Згідно з платіжним дорученням № 128 від 29.12.2014р. відповідач перерахував позивачу 7500,00грн., призначення платежу: «згідно позовної заяви про погашення заборгованості по відпуску теплової енергії за договором № 280 від 01.09.1999р.».

Відповідач стверджує, що перерахування грошових коштів у розмірі 7 500 грн., згідно платіжного доручення було здійснено помилково, про що він повідомив позивача листом (а.с. 50).

02.03.2015р. позивач направив відповідачу лист № 00.09.0243/1 (а.с. 51), в якому вказав, що суму грошових коштів у розмірі 7 500 грн. врахувати як погашення заборгованості за договором № 10т від 04.09.2007р. не можливо, у зв'язку з тим, що у призначенні платежу чітко зазначено: "згідно позовної заяви про погашення заборгованості по відпуску теплової енергії за договором № 280 від 01.09.1999р."

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 статті 261 Цивільного кодексу України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. ч. 1,3 ст.264 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абз.1 п.4.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

04.09.2007р. між Комунальним підприємством "Дніпродзержинськтепломережа" та Житлово-будівельним кооперативом № 27 було укладено новий договір на відпуск теплової енергії.

Позивачем не подано доказів здійснення відповідачем оплат в межах трирічного строку позовної давності, які б свідчили про її переривання та відповідно, що перебіг її почався заново.

Оплата, проведена відповідно до платіжного доручення № 128 від 29.12.2014р., здійснена вже після спливу строку позовної давності, а отже не може бути врахована судом як переривання перебігу позовної давності.

Відповідно до абз.1,2 п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давн6ості у вирішення господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на викладене, враховуючи, що право позивача було дійсно порушені, однак позовна давність спливла, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення -з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 31.03.2015

Суддя І.В. Мілєва