ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року Справа № 904/7666/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Лисенко О.М.

секретар судового засідання: Ситникова М.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Козак Н.В., довіреність №14-174 від 24.06.14, представник (був присутнім в судовому засіданні 24 лютого 2015 року); Букоємський Р.В., довіреність №14-138 від 13.05.14, представник (був присутнім в судовому засіданні 10 березня 2015 року);

від відповідача: Коніщук А.В., довіреність № 46 від 25.03.15, представник

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року у справі № 904/7666/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Комунальник", смт. Магдалинівка, Дніпропетровська область

про стягнення 1 640 549,08 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року (суддя Новікова Р.Г.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Комунальник" задоволено частково, зменшено розмір заявленої до стягнення суми пені з 102 618 грн. 17 коп. до 51 309 грн. 08 коп.; стягнуто з Комунального підприємства "Комунальник" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму основного боргу за договором купівлі -продажу природного газу в розмірі 1 354 245 грн. 15 коп., пеню в розмірі 51 309 грн. 08 коп., 3% річних в розмірі 37 441 грн. 81 коп., суму інфляційної складової в розмірі 146 243 грн. 94 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 32 810 грн. 96 коп.

Рішення господарського суду мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №13/2345-БО-3 купівлі -продажу природного газу від 28 грудня 2012 року.

На підставі ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зменшив розмір пені, що підлягає стягненню з 102 618 грн. 17 коп. до 51 309 грн. 08 коп. задовольнивши, таким чином, клопотання відповідача.

Не погодившись з рішенням господарського суду в частині відмови у стягненні пені в сумі 51 309 грн. 08 коп., позивач його оскаржує на предмет невідповідності нормам матеріального та процесуального права,при неповному дослідженні обставин справи.

Скаржник вказує, що відповідно до п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки і вважає, що такі виняткові обставини у відповідача відсутні.

Посилаючись на п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" скаржник зазначає, що суд повинен був об'єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, але, як стверджує скаржник, інтереси позивача судом враховані не були.

Позивач вважає, що тяжкий фінансовий стан відповідача не є підставою для зменшення розміру неустойки, оскільки аналіз законодавства та практика Вищого господарського суду України чітко роз'яснює підстави застосування звільнення від відповідальності за зобов'язанням, або зменшення розміру неустойки і окремо вказує на неприпустимість застосування такої підстави як відсутність коштів та тяжкий фінансовий стан.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" посилається на те, що господарським судом неправильно застосовані приписи ст.233 Господарського кодексу України, оскільки в рішенні відсутнє обґрунтування щодо наявності збитків у відповідача.

Апелянт зазначає, що на сьогоднішній день збитки підприємства складають 10 млрд. грн., зменшення розміру пені спричиняє позивачу додаткові збитки та негативні наслідки.

Вказує на те, що внаслідок недоотримання та несвоєчасного проведення розрахунків за спожитий природний газ він змушений залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20 -24% річних. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" витрат є стягнення з боржника пені у розмірі, передбаченому умовами договорів.

Позивач просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 в частині відмови у стягненні пені в сумі 51 309 грн. 08 коп., задовольнити позов повністю.

Розгляд справи відкладався з 24 лютого 2015 року до 10 березня 2015 року та до 26 березня 2015 року.

В судовому засіданні 26 березня 2015 року відповідач заявив клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою проведення звірки взаємних розрахунків з відповідачем.

Клопотання відповідача задоволенню не підлягає, оскільки строк розгляду апеляційної скарги закінчується 29 березня 2015 року.

Витребувані ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10 березня 2015 року докази сторонами не надано.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Позивач оскаржує рішення суду лише в частині зменшення розміру заявленої до стягнення пені, проте апеляційна інстанція повинна перевірити рішення в частині стягнення основного боргу, оскільки розмір пені залежить від розміру основного боргу.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та відповідачем Комунальним підприємством "Комунальник" (покупець) укладено договір №№13/2345-БО-3 купівлі -продажу природного газу від 28 грудня 2012 року (далі -договір).

Відповідно до п.1.1 договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст.10 ЗУ "Про засади функціонування ринку природного газу", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що газ, який продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 по 31 грудня 2013 газ обсягом до 542, 0 тис. куб.м. (п.2.1 договору).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 договору).

На виконання умов договору, позивачем передано відповідачу з січня по квітень 2013 року природний газ в обсязі 360, 676 тис.м3 на загальну суму 1 671 211 грн. 36 коп., що підтверджується актами передачі - приймання природного газу (а.с.15-21).

Відповідно до п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

В порушення умов договору, відповідач не своєчасно та не у повному обсязі розрахувався за поставлений природний газ, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач сплачував вартість отриманого газу несвоєчасно та не у повному обсязі лише 316 966, 21 грн., у зв'язку з чим в нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1 354 245, 15 грн. Сума основного боргу не спростовується відповідачем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 265 Господарського кодексу України та статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі -продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача перед позивачем заборгованості у розмірі 1 354 245, 15 грн. грн., тому позовні вимоги в цій частині задоволені господарським судом правомірно.

Відповідно до п.7.2 договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 договору встановлено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків, річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

За несвоєчасну оплату поставленого природного газу позивач нарахував та просив стягнути з відповідача пеню у сумі 102 618, 17 грн. з лютого 2013 року по травень 2014 року.

Відповідач звернувся до господарського суду з заявою про зменшення розміру пені на 50% на підставі п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, яка обґрунтована тим, що у 2013 році підприємство відповідача понесло значні збитки, на підтвердження чого надав суду певні докази (а.с.70-74).

Вказана заява відповідача господарським судом була задоволена, розмір пені, що підлягав стягненню зменшено - з 102 618, 17 грн. до 51 309, 08 грн., тобто на 50%.

Судова колегія погоджується з рішенням суду в цій частині з наступних підстав.

Пунктом 3 ч.1ст.83 Господарського процесуального кодексу України закріплено право господарського суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Статтями 193, 199 Господарського кодексу України, ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законодавствами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України. Такі заходи відповідальності передбачено ч.1 ст.216 та ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст.230, 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (ч.1 ст.233 Господарського кодексу України).

Відповідне правило міститься в ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 3.17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої істанції" роз'яснено, що вирішуючи питання, в тому числі і з власної ініціативи, питання про зменшеня розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що прушила зобов'язання (п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України) господарський суд повинен об'єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені). Таким наслідком, поведінки винної сторони (в тому числі до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Матеріали справи свідчать, що відповідач є комунальним підприємством, заснованим на спільній власності теріторіальної громади смт. Магдалинівка Дніпропетровської області і знаходиться в управлінні Магдалинівської селищної ради.

Основним напрямком діяльності Комунального підприємства "Комунальник" є надання послуг з виробництва теплоенергії та подачі теплоенергії до споживачів згідно заключених договорів. Згідно фінансового звіту за 2013 рік Комунальне підприємство "Комунальник" є збитковим підприємством, за 2013 рік збитки підприємства становлять 433 500 грн.

Основними суб'єктами наповненя рахунку за надані відповідачем послуги є заклади та установи бюджетної сфери. У зв'язку з тим, що фінансування бюджетних установ та організацій за рахунок коштів загального і спеціального фондів бюджету прямо залежить від наявності коштів на відповідних реєстраційних рахунках Державної казначейської служби. Комунальне підприємство "Комунальник" проводив розрахунки з позивачем при надходженні відповідних коштів на рахунок підприємства.

Згідно відомостей наданих відповідачем заборгованість бюджетних організацій за теплову енергію станом на 01 жовтня 2014 року становить 375 523, 9 грн.

Апеляційна інстанція враховує, що відповідач також є збитковим підприємством, проте понесені ним збитки внаслідок несвоєчасного розрахунку за спожитий газ частково компенсуються нарахованими на підставі ст.625 Цивільного кодексу України інфляційними витратами та 3% річних.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком господарського суду щодо зменшення розміру нарахованої пені на 50%.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням приписів цієї статті за наявністю факту прострочки виконання відповідачем грошового зобов'язання, висновок господарського суду про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 37 441, 81 грн. за період з 14 лютого 2013 року по 01 липня 2014 року та інфляційних втрат в розмірі 146 234, 94 грн. є обґрунтованими.

Відтак під час розгляду справи фактичні її обставини встановлені господарським судом на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки суду відповідають цим обставинам, їм дана належна юридична оцінка.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого зменшення заявленої до стягнення пені з підстав наведених вище до уваги не приймаються. Крім того, зменшення заявленого розміру пені є правом суду, передбаченим статтею 83 Господарського процесуального кодексу України.

З врахуванням викладеного, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року відповідає діючому законодавству, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 91, 99, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року у справі № 904/7666/14 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М. Виноградник

Суддя О.М. Лисенко

(Дата підписання постанови в повному обсязі 31.03.15 р.)