ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р.Справа № 922/5995/14

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Светлічний Ю.В.

судді: Інте Т.В. , Бринцев О.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 170988,44 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Воронової Ю.В. довіреність №08-11/4637/2-14 від 24.12.14 р.;

відповідача - ОСОБА_3 довіреність б/н від 24.02.15 р., ОСОБА_1;

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, в якій позивач просить відшкодувати до міського бюджету збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку) у розмірі 170988,44 грн., згідно з розрахунком величини пайового внеску виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва.

04.03.15 р. відповідач надав до суду клопотання про продовження строку розгляд у справи за межами передбаченими ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 лютого 2015 року клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи задоволено та продовжено строк розгляду справи до 10 березня 2015 року. Розгляд справи відкладено на "04" березня 2015 р. о 12:15.

У судовому засіданні 04 березня 2015 року оголошувалась перерва до 10 березня 2015 року о 09:15.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 березня 2015 року клопотання позивача про призначення колегіального розгляду справи задоволено. Призначено колегіальний розгляд справи №922/5995/14.

Розпорядженням заступника голови господарського суду від 10 березня 2015 року призначено для розгляду справи №922/5995/14 колегію суддів у складі: головуючий суддя Светлічний Ю.В., судді: Інте Т.В., Бринцев О.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 березня 2015 року розгляд справи було відкладено на 23 березня 2015 року о 10:10.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги та просив позов задовольнити. Також надав письмові пояснення за вх.№11139, які долучені до матеріалів справи.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував просив у задоволенні позову відмовити, про що надав до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що у діях відповідача відсутні ознаки протиправної поведінки по відношенню до Харківської міської ради, оскільки згідно рішення Харківської міської ради №78/05 від 27.04.2005 р. ОСОБА_1 було надана земельна ділянка загальною площею 0,0517 га та земельна ділянка загальною площею 0,0245 га по АДРЕСА_1 для обслуговування автомобілів, авто мийки, вулканізації та магазину автокосметики. На підставі зазначеного рішення між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки від 28.04.2006 р. Відповідач посилався на ст. 24 ЗУ "Про планування та забудову міста" та те, що прийняття рішення Харківської міської ради від 27.04.2005 р. є одночасно дозволом на будівництво об'єкту, що й було зроблено відповідачем, а саме збудовано станція технічного обслуговування автомобілів на орендованій земельній ділянці із отриманням дозволом на виконання будівельних робіт Інспекції ДАБК м. Харкова. Рішенням Дзержинського районного суду від 24.10.2006 р. по справі №2-8224/06 було визнано за відповідачем право власності на збудоване ним нерухоме майно - капітальну будівлю авто мийки. Положення "Про регулювання містобудівної діяльності" на яке посилається відповідач в обґрунтування своїх вимог набрали чинності з 12.03.2011 р., тобто після завершення забудови відповідачем, отже обов'язок ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не поширюється на відповідача. Також, відповідач зазначив, що 07.04.2006 р. між Головним управлінням економіки та комунального майна Харківської міської ради та відповідачем, був укладений договір про участь замовника в розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста Харкова. Всі вказані у зазначеному договорі технічні умови відповідачем виконані.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

На виконання ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", виконавчим комітетом Харківської міської ради 09.11.2011р. було прийнято рішення за №804, яким затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі по тексту - Порядок), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Вказаний Порядок був прийнятий та оприлюднений Харківською міською радою у відповідності до вимог ст. 22 Закону України "Про інформацію", на офіційному сайті Харківської міської ради - www.city.kharkov.ua, на офіційному сайті комунального підприємства "Харківській міській інформаційний центр" - www.citynet.kharkov.ua та у газеті "Харьковские известия".

В подальшому, до Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова були внесені зміни, згідно рішення від 22.05.2013р. № 319.

Відповідно до п. 1.6 Порядку, під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реабілітацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення об'єктів будівництва, а під об'єктами будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення та їх комплекси.

Згідно п. 1.5 Порядку, пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету міста Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова.

Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради.

Для укладення такого договору замовник зобов'язаний звернутись із відповідною заявою до Департаменту не пізніше, ніж за 30 календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 02.10.2013р. за № ХК 71, було прийнято в експлуатацію влаштування станції технічного обслуговування автомобілів, автомийки, вулканізації та магазину автокосметики по АДРЕСА_1, замовником будівництва якого за даною декларацією є Фізична особа - підприємець ОСОБА_1.

Частиною 4 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено об'єкти, замовники будівництва яких не залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Позивач зазначає, що перелічені у вищевказаній частині об'єкти будівництва не мають відношення до об'єкта будівництва, прийнятого в експлуатацію на підставі декларації від 02.10.2013р. за № ХК 71, у зв'язку з чим замовник будівництва (відповідач) має в повній мірі виконувати обов'язки пайової участі.

Проте, визначений Законом та Порядком обов'язок ФОП ОСОБА_1 не виконано, договір про пайову участь до прийняття вищевказаного садибного (індивідуального) житлового будинку в експлуатацію з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради не укладено.

Листами управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 22.11.2013р. №631/0/114-13 та від 19.12.2013р. №705/0/114-13 відповідача було повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору то пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Відповіді на вказані листи до управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від ФОП ОСОБА_1 не надійшло.

Департаментом економіки та комунального майна було проведено розрахунок, згідно якого кошторисна вартість влаштування станції технічного обслуговування автомобілів, автомийки, вулканізації та магазину автокосметики по АДРЕСА_1, які були прийняті в експлуатацію на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 02.10.2013р. за № ХК 71, становить 15554440,40 грн.

Розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету, становить 10 % від вищевказаного розміру кошторисної вартості будівництва, тобто 170988,44 грн.

Позивач вважає, що не укладання замовником відповідного договору пайової участі до прийняття об'єкту містобудування до експлуатації та несплата коштів пайового внеску до місцевого бюджету спричинили заподіяння Харківській міській раді збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) в розмірі 170988,44 грн.

Посилаючись на приписи ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету м. Харкова 35066,78 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу), згідно з розрахунком величини пайового внеску, виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва.

Ретельно дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог, з'ясувавши усі фактичні обставини спору та надавши їм правову кваліфікацію, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Частина 1 статті 1 Цивільного кодексу України визначає, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

При цьому, відповідно до ч. 2 зазначеної статті, до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на невиконання відповідачем приписів Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011р. № 804.

Проте, спірні правовідносини не є цивільними, оскільки засновані не на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, а на владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, що виключає застосування до цих правовідносин норм Цивільного кодексу України та можливість притягнення відповідача до цивільної відповідальності у вигляді стягнення збитків за невиконання цивільного зобов'язання.

Таким чином, з урахуванням приписів Цивільного кодексу України, збитки - це правовий наслідок порушення цивільного зобов'язання та спосіб захисту цивільного права. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки , збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки, (постанова Верховного Суду України від 30.05.2006 р. у справі N 42/266-6/492).

Суд не вбачає у діях відповідача ознак протиправної поведінки по відношенню до Харківської міської ради.

Згідно з рішенням Харківської міської ради від 27.04.2005 № 78/05 ОСОБА_1 було надано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,0517 га та земельну ділянку загальною площею 0,0245 га по АДРЕСА_1 для будівництва станції технічного обслуговування автомобілів, авто мийки, вулканізації та магазину автокосметики. На підставі цього рішення, між Позивачем та Відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки від 28.04.2006 р. № 46.

Як передбачено ст. 24 Закону України "Про планування та забудову міста", рішення відповідної ради про надання земельної ділянки для будівництва одночасно є дозволом на будівництво об'єкту.

Правовідносини між відповідачем та Харківською міською радою щодо забудови земельної ділянки АДРЕСА_1, а отже й щодо можливої пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Харкова виникли з моменту прийняття Харківською міською радою рішення про надання дозволу на проектування та будівництво станції технічного обслуговування автомобілів, авто мийки, вулканізації та магазину автокосметики по АДРЕСА_1.

Згідно вимог ст. 29 ЗУ "Про планування та забудову міста", 31.05.2006 Інспекцією Державного архітектурно - будівельного контролю м. Харкова відповідачу був виданий дозвіл на виконання будівельних робіт № 06/225.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.10.2006 р. у справі № 2-8224/06 за ОСОБА_1 було визнано право власності на збудоване ним нерухоме майно - капітальну будівлю автомийки по АДРЕСА_1 в літ. "А-1" загальною площею 169,2 кв.м. Рішення суду набрало законної сили.

Положення Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", набрали чинності з 12.03.2011 р., тобто після завершення забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Отже, обов'язок, передбачений ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту у зв'язку з забудовою земельної ділянки по АДРЕСА_1, не поширюється на відповідача.

Суд також вважає безпідставним посилання позивача на ст. 224 Господарського кодексу України, згідно ч. 1 якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином, за приписами норм Господарського кодексу України збитками у вигляді упущеної вигоди, є не одержані стороною доходи.

Харківська міська рада не є суб'єктом господарювання, який може одержувати прибуток, а тому в даного суб'єкта правовідносин немає правових підстав для звернення з позовом до суду, предметом якого є стягнення упущеної вигоди (не одержаного доходу).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", за невиконання норм якого позивач просить стягнути з відповідача збитки, такий вид відповідальності як сплата упущеної вигоди (не одержаного доходу) також не передбачений.

Також судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 був підписаний з Позивачем та виконаний договір про участь в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Харкова.

07.04.2006 року між Головним управлінням економіки та комунального майна Харківської міської ради та Відповідачем, був укладений Договір про участь "замовника" (відповідача) в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Харкова (далі по тексту - договір від 07.04.2006р.).

Пунктом 1.1. договору від 07.04.2006 р. визначено, що договір регулює відносини між сторонами стосовно умов по пайовій участі ОСОБА_1 ("замовника") в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста при будівництві тимчасової станції технічного обслуговування автомобілів, авто мийки, вулканізації та магазину автокосметики по АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 2.1.1. договору від 07.04.2006 р. до введення до експлуатації об'єктів, зазначених в п. 1.1 цього договору, ОСОБА_1 виконує роботи по благоустрою прилеглої території та ремонту покриття проїжджої частини АДРЕСА_1 та будівництво тротуару уздовж відведеної території згідно ТУ (технічні умови) управління з будівництва, ремонту та реконструкції міста від 09.06.06 р. №113 та заміну світильника на новий тип ЖКУ - 250 біля об'єкту згідно ТУ КП "Міськсвітло" від 11.10.05 р. №283.

Вказані у договорі від 07.04.2006р. технічні умови відповідачем були виконані.

З урахуванням викладеного, суд дійшов про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Харківської міської ради, відповідно до цього суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 611, 623 Цивільного кодексу України, ст. 224 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 27.03.2015 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя Ю.В. Светлічний Т.В. Інте О.В. Бринцев