ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 908/5141/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,
Дунаєвської Н.Г.,
Самусенко С.С. - доповідача,

розглянувши касаційну скаргуЗапорізької обласної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України
на ухвалу та постанову господарського суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року Харківського апеляційного господарського суду від 02 лютого 2015 року
у справі№ 908/5141/14
господарського судуЗапорізької області
за позовомЗапорізької обласної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України
доПублічного акціонерного товариства "КБ "Південкомбанк"
про зобов'язання вчинити певні дії та перерахувати кошти у розмірі 1 344 529 грн. 36 коп.
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.11.2014 у справі №908/5141/14 (суддя Мірошниченко М.В.), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 (судді: Могилєвкін Ю.О. - головуючий, Потапенко В.І., Плужник О.В.), повернуто без розгляду позовну заяву Запорізької обласної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України на підставі п.п.2, 4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Не погоджуючись із судовими рішеннями Запорізька обласна організація профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України звернулася до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить їх скасувати та передати позовну заяву на розгляд до господарського суду першої інстанції.

Скаржник вважає посилання суду на необхідність сплатити судовий збір за подання позову як за вимогу майнового характеру, безпідставним, оскільки позивач згідно позовної заяви просить суд зобов'язати відповідача вчинити дії, тому судовий збір сплачено правильно як за вимогу немайнового характеру. Вчинення дій не підлягає вартісній оцінці. Грошові кошти є власністю позивача, що передані відповідачу за договором банківського вкладу, а відповідач за умовами п.п. 1.3, 2.3 та п.3.2.2 договору повинен перерахувати грошові кошти на поточний рахунок позивача.

Розпорядженням заступника секретаря першої судової палати Вищого господарського суду України від 24.03.2015 у зв'язку із перебуванням судді Татькова В.І. у відпустці сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Плюшко І.А., судді Дунаєвська Н.Г., Самусенко С.С.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.03.2015 у справі №908/5141/14 касаційну скаргу прийнято до провадження.

Стаття 1117 ГПК України передбачає, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

З дотриманням меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 3 частини 1 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розміри ставок судового збору за подання до господарського суду як позовної заяви майнового характеру, так і позовної заяви немайнового характеру, в залежності від заявлених позовних вимог (майнового або немайнового характеру).

Судами встановлено, що позивачем, при зверненні з даним позовом до суду до матеріалів позовної заяви додано платіжне доручення №204 від 01.07.2014 про сплату 1218,00 грн. судового збору. Судовий збір сплачено заявником як за вимогу немайнового характеру. Сума судового збору за вимогу майнового характеру у даному випадку становить 26890,59 грн. (2% від ціни позову).

Колегія суддів звертає увагу, що спір є майновим, коли його предметом є речі, що мають вартісну оцінку, у тому числі гроші, та за результатом вирішення якого визначається їх юридична доля, зокрема, стягнення або приналежність певній особі.

Предметом даного спору є вимоги про зобов'язання ПАТ "КБ "Південкомбанк" виконати умови договору та перерахувати грошові кошти у розмірі 1344529,36 грн. на поточний рахунок №7796, відкритий позивачем у ПАТ "КредіАгрікольБанк". Позов мотивовано тим, що 29.01.2014 між сторонами у справі укладено договір банківського вкладу, згідно умов якого відповідач як банк прийняв грошові кошти позивача як вкладника на вкладний (депозитний) рахунок та зобов'язався сплатити проценти за користування грошовими коштами. За умовами договору банк зобов'язаний 12.05.2014 повернути вклад та перерахувати проценти шляхом зарахування вказаної суми на поточний рахунок позивача. Проте відповідач не повернув грошові кошти позивачу.

Як правильно зазначено апеляційним господарським судом, позивач фактично просить стягнути з відповідача вказану суму коштів, що свідчить про майновий характер спірних взаємовідносин.

У підпункті 2.2 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 роз'яснено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Таким чином, оскільки позовна заява містить вимогу про спонукання відповідача перерахувати суму 1344529,36 грн., колегія суддів погоджується із висновками попередніх судових інстанцій про те, що даний позов носить майновий характер, а отже позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України є підставою для повернення позовної заяви.

При цьому, касаційна інстанція вважає за необхідне зазначити, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, що судовий збір перераховано за не належними реквізитами.

Як встановлено судом, згідно платіжного доручення №204 від 01.07.2014 сплачено 1218 грн. судового збору на рахунок 3006, одержувач ГУ ДКСУ у Донецькій області.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" змінено територіальну підсудність судових справ підсудних судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області, здійснюється господарським судом Запорізької області.

За інформаційним листом Вищого господарського суду України від 12.09.2014 №01-06/1290/14 судовий збір за подання позовних заяв та інших звернень, сплачений при їх поданні до господарських судів, які розташовані в районі проведення АТО, повторно не сплачується і не стягується. Якщо ж такий збір сплачено не було, то його сплата (стягнення) здійснюється на загальних підставах відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Отже, судовий збір сплачено позивачем до ГУ ДКСУ у Донецькій області за подання позовної заяви до господарського суду Донецької області, який розташований в зоні проведення АТО. Враховуючи неможливість здійснювати правосуддя господарським судом Донецької області, законодавчу зміну територіальної підсудності господарських справ та беручи до уваги, що позивачем сплачено частину судового збору за подання позовної заяви 01.07.2014, відсутні підстави для повторної сплати цієї частини судового збору при зверненні до господарського суду Запорізької області з даним позовом на підставі Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" .

Проте, оскільки сплачено позивачем судового збору за платіжним дорученням №204 від 01.07.2014 не у повному розмірі для розгляду даного майнового спору, господарськими судами правильно застосовано ч.1 ст. 63 ГПК України та повернуто позовну заяву.

Інші доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження.

За ч.2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Запорізької обласної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 у справі №908/5141/14 залишити без змін.

Головуючий суддя І. Плюшко

Судді: Н. Дунаєвська

С. Самусенко