ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2015 р.Справа № 922/883/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" (м. Донецьк)
до Приватного акціонерного товариства "Науково-Виробничий Центр "Трансмаш" (м. Луганськ)
про стягнення 3 365 016,17 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Вязміна М.Г. (довіреність №34 від 06.06.2014 р.);

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіон", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Науково-Виробничий Центр "Трансмаш", в якій просить суд спонукати ПАТ "Науково-Виробничий Центр "Трансмаш" виконати вимоги мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Луганської області від 16.12.2013, стягнути з ПАТ "Науково-Виробничий Центр "Трансмаш" на користь ТОВ "Регіон" суму заборгованості в розмірі 3 296 196,17 грн., судовий збір 68820,00 по мировій угоді. Судові витрати в розмірі 67300,32 грн. просить суд покласти на відповідача.

Відповідно до наказу в.о. голови господарського суду Луганської області від 17 липня 2014 року №34, в господарському суді Луганської області з 21 липня 2014 року встановлено особливий режим роботи до закінчення дії обставин, які створюють загрозу життю і здоров'ю працівників господарського суду Луганської області та учасників судового процесу.

Відповідно до ч.2 ст.15 Господарського процесуального кодексу України, справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території міста Луганськ та Луганської області, відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", на виконання Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" № 1632-18 від 12.08.2014 року та відповідно до розпорядження Вищого господарського суду України "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" №28-р від 02.09.2014 року визначено, які суди розглядатимуть справи, підсудні господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, зокрема: господарським судом Харківської області - господарських справ, підсудних господарському суду Луганської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 лютого 2015 р. призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 10 березня 2015 р. о 10:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 березня 2015 р. розгляд справи відкладено на 30 березня 2015 р. о 11:10 год.

Представник позивача у судовому засіданні 30 березня 2015 р. підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 30 березня 2015 р. не з'явився, витребуваних судом документів не надав, про причину неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що згідно Актам господарського суду Харківської області від 13.03.2015 р. поштові відправлення господарського суду Харківської області за вихідними номерами № 008726/1, 0008726/2 по справі №922/883/15, адресовані до ТОВ "Регіон" та ПАТ "Науково-Виробничий Центр "Трансмаш" останнім не надсилалися, з посиланням на лист Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 19.02.2015 р. №7-14-70, яким поінформовано, що відділення поштового зв'язку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської області (за переліком).

Крім того, ухвалу суду від 16.02.2015 було розміщено на офіційному веб-порталі "Судова влада України" в мережі Інтернет (www.hr.arbitr.gov.ua/sud5023/155223/), що є належним повідомленням сторони у зв`язку наступним.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 N 01-06/1290/14 Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада України" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчинюється його підпис.

Згідно з приписами пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Ухвалою суду від 16.12.2013 по справі №913/2950/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОН" до Приватного акціонерного товариства "Науково - виробничий центр "ТРАНСМАШ" про стягнення 10 630 878 грн. 20 коп. провадження у справі припинено та затверджено мирову угоду, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕГІОН" (м. Донецьк, вул. Артема, буд. 97, код 25096372) та Приватним акціонерним товариством "Науково - виробничий центр "ТРАНСМАШ" (м. Луганськ, вул. Фрунзе, буд. 127а, код 30009065) наступного змісту: «Цю мирову угоду про врегулювання спору укладено між сторонами у справі № 913/2950/13 (провадження № 7/913/2950/13), яка розглядається суддею Господарського суду Луганської області Демидовим В.О.

Приватним акціонерним товариством «Науково-виробничий центр «Трансмаш» в особі генерального директора Мокроусова С.Д., що діє на підставі Статуту, в подальшому іменується Відповідач, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіон» в особі директора Дорофєєва В.Л., що діє на підставі Статуту, в подальшому іменується Позивач, Сторони, виходячи з положень ст.78 Господарського процесуального кодексу України, уклали цю Мирову угоду про наступне:

1. Відповідач визнав основну заборгованість перед Позивачем в розмірі 9 973 929,00 грн. за Договором № 0731 від 27.10.2010 р.

2. Відповідач зобов'язується погасити основну заборгованість в сумі 9 973 929,00 грн. в наступному порядку та строки:

04.12.2013 р. - погашення 2 300 000 грн.

12.12.2013 р. - погашення 2 300 000 грн.

16.12.2013 р. - погашення 1 340 928 грн.

18.12.2013 р. - погашення 1 000 000 грн.

23.12.2013 р. - погашення 1 038 215 грн.

25.01.2014 р. - погашення 1 994 785,80 грн.

3. Позивач відмовляється від стягнення пені в розмірі 537 825,56 грн. та 3 % річних в сумі 119 123,64 грн. Судом роз'яснено та сторони розуміють наслідки відмови від позову в частині стягнення пені та 3 % річних.

4. Судові витрати по сплаті 68 820,00 грн. судового збору покладаються на Відповідача, які він повинен компенсувати Позивачу в строк до 24.02.2014 р.

5. Сторони мають належне уявлення про сутність цієї угоди та всіх її елементів. Не існує ніяких факторів, які б могли б вплинути на їх уявлення про мету цієї Угоди.

6. Сторони підтверджують, що вищевикладені умови відповідають їх волевиявленню і породжу

7. Судом роз'яснено та сторони розуміють наслідки укладання мирової угоди та передають її на затвердження Господарського суду Луганської області.

Відповідач: Позивач:

ПрАТ «НВЦ «Трансмаш» ТОВ «Регіон»

_____________ Мокроусов С.Д. ______________ Дорофєєв В.Л.»

З матеріалів справи вбачається, що за період з 04.12.2013 по 20.05.2014 відповідачем сплачено основний борг в розмірі 6 677 732,83 грн., що підтверджується виписками з банку (а.с. 12-45).

В порушення умов мирової угоди відповідачем не сплачено основного боргу в розмірі 3 296 196,17 грн., судового збору в розмірі 68820,00 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за мировою угодою, позивач звернувся з заявою про примусове виконання ухвали господарського суду Луганської області від 16.12.2013 до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (а.с. 46-49).

Постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 02.12.2014 було відмовлено в прийнятті до провадження ухвали господарського суду Луганської області від 16.12.2013 з посиланням на те, що зазначена ухвала не є виконавчим документом (а.с. 46-49).

У зв'язку з тим, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за мировою угодою та не сплатив основний борг в розмірі 3 296 196,17 грн., судовий збір в розмірі 68820,00 грн. в обумовлений нею строк, тому заявник звернувся до суду з позовом про спонукання до виконання умов мирової угоди, шляхом стягнення суми основного боргу в розмірі 3 296 196,17 грн., судового збору в розмірі 68820,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до приписів ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Матеріально-правовою вимогою у даній справі є стягнення за мировою угодою.

Оскільки резолютивна частина ухвали господарського суду Луганської області від 16 грудня 2013 року у справі №913/2950/13, якою затверджена мирова угода між сторонами, не має статусу виконавчого документа, в розумінні ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (резолютивна частина останньої не містить необхідних реквізитів), позивач не позбавлений права звернення до суду із позовом про спонукання до виконання мирової угоди (п. 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків між сторонами, в розумінні ст. 11 ЦК України, є зобов'язання за мировою угодою від 16 грудня 2013 року, яку затверджено судом у справі №913/2950/13.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Приписами статті 530 ЦК України, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання, у відповідності до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Таким чином, вимога позивача про спонукання відповідача до виконання умов зазначеної мирової угоди, шляхом стягнення суми основного боргу в розмірі 3 296 196,17 грн., судового збору в розмірі 68820,00 грн. є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню з віднесенням на відповідача судових витрат у справі на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 67300,32 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Приватне акціонерне товариство "Науково-Виробничий Центр "Трансмаш" (91005, м. Луганськ, Жовтневий р-н., вул. Фрунзе, буд. 127а, ) виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Луганської області від 16 грудня 2013 року по справі №913/2950/13 шляхом стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" (83000, м. Донецьк, Ворошиловський р-н., вул. Артема, буд. 97, ) заборгованості в розмірі 3 296 196,17 грн. та судового збору в розмірі 68820,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Науково-Виробничий Центр "Трансмаш" (91005, м. Луганськ, вул. Фрунзе, буд. 127а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" (83000, м. Донецьк, Ворошиловський р-н., вул. Артема, буд. 97, ) судовий збір в розмірі 67300,32 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.04.2015 р.

Суддя Г.І. Сальнікова