номер провадження справи 19/11/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 Справа № 908/387/15-г

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03035, АДРЕСА_1)

до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Леніна, 37)

про стягнення 49000,00 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю № б/н від 04.02.15.

Від відповідача: Шукєнова О.М. - представник за довіреністю № 165 від 15.12.14.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 22.01.15. звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» про стягнення 49000,00 грн. збитків в порядку регресу за Договором про відступлення права вимоги № б/н від 20.06.14.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після відступлення ТДВ «СК «АКСОР» належне йому право зворотної вимоги страхового відшкодування, позивачем отримано право зворотної вимоги до відповідача щодо відшкодування завданих збитків.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.01.15. порушено провадження у справі № 908/387/15-г, справі присвоєно номер провадження 19/11/15, судове засідання призначено на 17.02.15. о 11-20.

Від позивача через канцелярію господарського суду 16.02.15. надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Від відповідача через канцелярію господарського суду 16.02.15. надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на дату звернення до суду мала право на набуття прав від первісного кредитора за Договором про відступлення права вимоги № б/н від 20.06.14. Крім того, відповідач вказує на те, що в даному випадку між сторонами існують відносини суброгації, таким чином позивач позбавлений права вимагати виплати страхового відшкодування та звернення до суду з даним позовом. Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів сплати ОСОБА_4 страхового платежу за Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 0507078 від 26.11.13.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.02.15. розгляд справи № 908/387/15-г на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 19.03.15. о 12-40.

Через канцелярію Господарського суду Запорізької області від позивача 18.03.14. надійшли письмові заперечення на поданий відповідачем відзив на позовну заяву, відповідно до яких Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вважає відзив відповідача необґрунтованим та зазначає, що Договір про відступлення права вимоги від 20.06.14. є правомірним, його недійсність не встановлена законом та не визнаний судом недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні 19.03.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.03.15. заперечив проти задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/387/15-г.

Розглянувши подані матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

26.11.13. між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» (Страховик) та Фізичною особою ОСОБА_4 (Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування № 0507-005078 (Договір страхування).

Відповідно до вказаного вище Договору, позивач застрахував майнові інтереси ОСОБА_4, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля Renault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.13. о 17-30 год. на а/ш Красноармійськ-Артемівськ-Михайлівка 68 км-500м сталась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю двох транспортних засобів: Renault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та ЗАЗ ТF державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5.

Відповідно до довідки Управління Державтоінспекції Головного управління МВС України, внаслідок зазначеного ДТП, 10.12.13. автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Костянтинівського міськрайонного суду від 09.01.14. у справі № 233/108/14-п встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія транспортного засобу автомобіля марки ЗАЗ ТF державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5.

Загальний розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу Renault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до страхового акту № 512 від 02.01.14. складає 68688,85 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, встановлено в рахунку № Б-00000001 від 08.01.14., склала 70163,85 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» виплачено ОСОБА_4 суму страхового відшкодування, яка склала 68688,85 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 31 від 21.02.14. на суму 46648,02 грн., № 48 від 13.03.14. на суму 22040,83 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - ЗАЗ ТF державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який також є учасником ДТП, що в свою чергу потягло нанесення шкоди застрахованому у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» автомобілю Renault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, взято на страхування Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ», про що укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1972514 (далі - Поліс).

Таким чином, позивач посилається на те, що до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток в розмірі страхового відшкодування, а оскільки 20.06.14. між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договорів про відступлення права вимоги (далі - Договір відступлення), право зворотної вимоги до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» має Фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

Позивач вказує на те, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 складаються з ліміту відповідальності страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн., франшизи в розмірі 1000,00 грн., що передбачено Полісом обов'язкового страхування.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не відшкодував Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суму страхового відшкодування, чим порушив вимоги чинного законодавства України, в зв'язку з чим борг відповідача перед позивачем станом на день звернення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до суду з даним позовом склав 49000,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до Закону України «Про страхування» від 07.03.96. № 85/96-ВР, предметом страхування є цивільна відповідальність особи за заподіяну нею шкоду.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як свідчать матеріали справи, 09.01.14. ОСОБА_4 оформлено заяву на ім'я Генерального директора ТДВ Страхова компанія ««Аксор» щодо виплати страхового відшкодування страхового випадку, який трапився 10.12.13. за Договором добровільного страхування наземного транспорту.

Відповідно до страхового акту № 512 від 02.01.14. вбачається, що сума страхового відшкодування складає 68688,85 грн.

Виплата Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» ОСОБА_4 страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № 0503 від 28.10.10. на загальну суму 68688,85 грн. підтверджується платіжними дорученнями № № 31 від 21.02.14. на суму 46648,02 грн., № 48 від 13.03.14. на суму 22040,83 грн., які містяться в матеріалах справи.

Частиною 1 п. 36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має прав на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Листом Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» від 19.07.11. зазначено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Слід зазначити, що матеріали справи містять звіт про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Renault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до якого вбачається, що після проведення оцінки вартості пошкодження вказаного вище транспортного засобу вартість відновлювального ремонту вказаного вище транспортного засобу складає 73251,16 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, встановлено в рахунку № Б-00000001 від 08.01.14., склала 70163,85 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та беручі до уваги те, що сума франшизи складає 1475,00 грн., вбачається, що Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор» виплачено ОСОБА_4 суму страхового відшкодування в розмірі 68688,85 грн.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу ЗАЗ ТF державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який також є учасником ДТП, була застрахована у Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ», про що укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1972514 (Поліс).

З наведеного вище вбачається, що обов'язок з визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків, завданих майну потерпілої особи, покладається на страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, у даного випадку - на відповідача.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля автомобілю Renault Logan, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених Полісом, а до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Аксор», як страховика, який виплатив страхове відшкодування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ», як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25.11.08. (справа № 11/406-07).

Згідно чинного законодавства України, окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

Правовідносини сторін у такому випадку регулюються нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про страхування».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України вказано, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, в розумінні положень Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що в зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Судом встановлено, що сума ліміту відповідальності страхового відшкодування згідно Полісу обов'язкового страхування страхового відшкодування становить 50000,00 грн. Франшиза складає 1000,00 грн.

Таким чином, з викладеного вище вбачається, що сума страхового відшкодування склала 49000,00 грн.

В даному випадку, сума заявлена до стягнення з відповідача є сумою страхового відшкодування у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, натомість право регресу до Страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат Страховика.

Розмір збитку обмежується фактичними витратами страхової компанії, а не визначається такий розмір сумою виплаченого страхового відшкодування.

Судом встановлено, що 20.06.14. між Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги (Договір про відступлення).

Відповідно до приписів п. 1.1 Договору про відступлення передбачено, що Первісний кредитор переводить (уступає) належне йому право вимоги в порядку регресу до фізичних та юридичних осіб, що виникло у нього внаслідок виплати страхового відшкодування за договорами добровільного страхування, укладеними між Первісним кредитором та Страхувальниками, а Новий кредитор набуває право вимоги та зобов'язується перерахувати Первісному кредитору кошти за переведене (відступлене) право вимоги, відповідно до розділу 3 Договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України встановлено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що право вимоги відшкодування заподіяних збитків перейшло до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, страхове відшкодування Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» перед Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 складає 49000,00 грн.

Твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо того, що позивач не наділений правом вимагати виплати страхового відшкодування, в зв'язку з тим, що в даному випадку має місце відносини суброгації, а не регресу, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки укладений між сторонами Договір про відступлення права вимоги від 20.06.14. є дійсним та таким, що відповідає нормам чинного законодавства України, а відносини регресу чи відносини суброгації ніяким чином не впливають на право позивача вимоги страхового відшкодування.

Посилання відповідача на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо набрання чинності Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 005078 від 26.11.13., оскільки відсутні докази сплати фізичною особою ОСОБА_4 страхового платежу за даним Договором є необґрунтованими, безпідставними, в зв'язку з тим, що даний Договір є діючим, сторони Договору не заявляли про його недійсність та незаконність.

Що стосується посилання відповідача на те, що в платіжних дорученнях № 31 від 21.02.14. та № 48 від 13.03.14. в призначенні платежу вказано, про перерахування суми страхового відшкодування, згідно рахунку № 1 від 08.01.14. ОСОБА_6, що є відмінним від прізвища особи на користь якого здійснено страхове відшкодування - Свиридюк, суд зазначає, що з рахунку № Б-00000001 від 08.01.14. вбачається, що нараховано суму відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_4, таким чином, в даних платіжних дорученнях допущено описку щодо букви в прізвищі отримувача коштів.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати заборгованості, про яку заявлено в позовній заяві, відповідачем до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Леніна, 37, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03035, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) 49000 (сорок дев'ять тисяч) грн. 00 коп. - страхового відшкодування, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.03.15.

Суддя І.В. Давиденко