номер провадження справи 12/9/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 Справа № 908/314/15-г

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/314/15-г

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська насосна компанія", м. Донецьк

до відповідача: Державного підприємства "Сніжнеантрацит", м. Сніжне

про стягнення 182281,80 грн.

за участю представників:

від позивача - Резніченко П.А., довіреність № б/н від 16.06.14 р.

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаська насосна компанія" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Державного підприємства "Сніжнеантрацит" про стягнення грошових коштів за договором про закупівлю № 402/08-11 за результатами запиту цінових котирувань, які відбулись 02.08.2011 р., від 15.08.2011 року на суму 182281,80 грн., яка складається з: основної заборгованості за поставлений товар в сумі 114565,00 грн., пені за порушення грошового зобов'язання з оплати товару в сумі 30766,20 грн., інфляційних витрат за період з жовтня 2013 року по листопад 2014 року в сумі 25858,20 грн. та трьох процентів річних від суми простроченого грошового зобов'язання в сумі 11092,40 грн.

До прийняття рішення у справі, а саме 12.02.2015 року, позивач звернувся до суду, згідно ст. 22 ГПК України, із заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої збільшив розмір штрафних санкцій у зв'язку зі збільшенням періоду їх нарахування, розмір яких станом на 12.02.2015 року складає пеня за період з 15.09.2011 року по 15.03.2012 року в сумі 4653,27 грн., три проценти річних за період з 15.09.2011 року по 12.02.2015 року в сумі 11820,21 грн. та інфляційні витрати за період з жовтня 2013 року по січень 2015 року в сумі 34554,61 грн. При цьому у поданій заяві зазначає, що 05.09.2011 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гірмаш Інтер» був укладений договір про закупівлю за результатами відкритих торгів № 458/09-11, за умовами якого відповідач отримав товар, однак оплатив його вартість лише частково, у зв'язку з чим має прострочену заборгованість в сумі 106992,00 грн. Разом з тим, вказує, що 19.03.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гірмаш Інтер», позивачем та відповідачем був укладений трьохсторонній договір відступлення права вимоги (грошової) № 2013/03-19/001, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гірмаш Інтер» шляхом заміни сторони (кредитора) у зобов'язанні відступило позивачу свої права вимоги до відповідача, які виникли з договору про закупівлю за результатами відкритих торгів № 458/09-11 від 05.09.2011 року. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за вказаним договором відповідачу були нараховані пеня в сумі 6877,67 грн., інфляційні витрати в сумі 32270,47 грн. та три проценти річних в сумі 12709,04 грн. Крім того, позивач також зазначає про наявність укладеного з відповідачем договору купівлі-продажу № 1105-1/12 від 05.11.2012 року, за яким у відповідача також існує прострочена заборгованість в сумі 56808,00 грн. та нараховані штрафні санкції у вигляді пені в сумі 2083,22 грн., інфляційних витрат в сумі 17134,19 грн. та три проценти річних в сумі 3464,51 грн. Позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в загальній сумі 403932,19 грн., які складаються з: 278365,00 грн. - основної заборгованості за поставлений товар, 13614,16 грн. - пені, 83959,27 грн. інфляційних витрат за період з жовтня 2013 по січень 2015 року та 27993,76 грн. трьох процентів річних. Разом з тим просить суд задовольнити клопотання про відстрочення сплати частини судового збору в сумі 2429,05 грн. до прийняття рішення у справі у зв'язку з повною зупинкою господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська насосна компанія", відсутністю надходжень грошових коштів протягом останніх 6 (шести) місяців, що спричинено проведенням АТО в Донецькій та Луганській областях.

Судом прийнято до уваги, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК України) слід розуміти збільшення або зменшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога.

Так, в позовній заяві позивачем були заявлені вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів за договором про закупівлю № 402/08-11 від 15.08.2011 року на суму 182281,80 грн. Втім, в заяві про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в загальній сумі 403932,19 грн. в тому числі на підставі інших договорів, а саме: договору про відступлення права вимоги № 2013/03-19/001 від 19.03.2013 року, договору купівлі-продажу № 1105-1/12 від 05.11.2012 року, вимоги за якими не заявлялись позивачем у позові, що не відповідає приписам ст. 22 ГПК України.

За таких обставин, подана позивачем заява про збільшення розміру позовних вимог приймається судом до розгляду лише в тій частині вимог, які заявлені за договором про закупівлю № 402/08-11 від 15.08.2011 року.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту раніше поданої позовної заяви, фактично відбулося зменшення розміру позовних вимог та формування нової ціни позову, в розумінні п. п. 3.10, 3.11. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Таким чином, має місце нова ціна позову, заявлена позивачем в заяві про зменшення позовних вимог, з якої спір вирішується судом по суті, а саме вимоги про стягнення з відповідача:

- основної заборгованості за поставлений товар в сумі 114565,00 грн.,

- пені в сумі 4563,27 грн.,

- інфляційних витрат в сумі 34554,61 грн.,

- трьох процентів річних в сумі 11820,21 грн.

Разом з тим, клопотання позивача про відстрочення сплати частини судового збору в сумі 2429,05 грн. не підлягає задоволенню, оскільки згідно платіжного доручення № 214 від 05.08.2014 року позивачем сплачений судовий збір за розгляд заявлених позовних вимог у достатньому розмірі, а саме в сумі 5649,59 грн., і не потребує доплати.

Безпосередньо в судовому засіданні 12.02.2015 року представник позивача надав суду разом із супровідним листом для долучення до матеріалів справи лист № 02/128/15 від 10.02.2015 року про направлення на адресу відповідача двох примірників акту звірки від 10.02.2015 року.

Відповідач у справі - Державне підприємство "Сніжнеантрацит", 12.02.2015 року надіслав на електронну адресу суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, мотивуючи свою позицію тим, що позивач пропустив строк для звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Вказує, що згідно з первісними бухгалтерськими документами, а саме видаткової накладної № 08151 від 15.08.2011 року товар був поставлений Державному підприємству "Сніжнеантрацит" 15.08.2011 року, відтак останнім днем його оплати згідно умов п. 5.2. договору про закупівлю № 402/08-11 від 15.08.2011 року було 14.09.2011 року, а з 15.09.2011 року почав спливати строк позовної давності, передбачений ст. 257 та ст. 258 ЦК України. При цьому зазначає, що з доданих до позовної заяви документів встановлено, що первісно з позовною заявою позивач звернувся до Господарського суду Донецької області 05.08.2014 року до спливу строку позовної давності, однак у зв'язку з проведенням АТО провадження у справі так і не було порушено. Разом з тим, до господарського суду Запорізької області позивач звернувся 29.10.2014 року, втім ухвалою від 31.10.2014 року позовну заяву було залишено без розгляду. Вважає, що строк позовної давності сплив, оскільки до первісного подання позову спливло 2 роки 10 місяців 21 день, для повторної подачі позову в межах строку позовної давності у позивача залишався один місяць та десять днів, які спливли 10 грудня 2014 року. Втім, згідно дати реєстрації позовної заяви, як вихідного документа, її було зареєстровано у позивача 24.12.2014 року. Крім того відповідач зазначає, що згідно нормам ст. 259 ГК України до вимог про стягнення пені застосовується строк позовної давності тривалістю в один рік, а відповідно до ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочку виконання зобов'язань, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання повинно бути виконано. Вказує, що строк, протягом якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про стягнення пені сплив з 15.09.2012 року по 14.03.2013 року. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, застосувавши строк позовної давності.

Представник позивача в судовому засіданні 05.03.2015 року підтримав позовні вимоги з урахуванням поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог та наполягав на їх задоволенні. Разом з тим надав суду засвідчені копії актів звірки взаємних розрахунків за договором № 458/09-11 від 05.09.2011 року станом на 28.02.2013 року та за договором про закупівлю № 402/08-11 від 15.08.2011 року станом на 30.09.2012 року, підписаних з відповідачем.

Представник відповідача в судове засідання 05.03.2015 року не з'явився, однак надіслав на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому суд дійшов висновку, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 15.08.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Донбаська насосна компанія", далі Постачальник, та Державним підприємством "Сніжнеантрацит", далі Платник, був укладений договір про закупівлю № 402/08-11 за результатами запиту цінових котирувань, які відбулись 02.08.2011 р., далі Договір.

Відповідно до п. 2.1. Договору Постачальник зобов'язується передати у власність Платнику насоси для рідин та підйомники рідин (29.12.1) (надалі за Договором Товар), а Платник зобов'язується прийняти та оплатити у порядку згідно цього Договору.

Згідно з п. п. 2.1. - 2.4. Договору загальна вартість Товару по Договору складає 164565 грн. 00 коп. (сто шістдесят чотири тисячі п'ятсот шістдесят п'ять грн. 00 коп.) в тому числі ПДВ 27427 грн. 50 коп. (двадцять сім тисяч чотириста двадцять сім грн. 50 коп.). Найменування, ціна, кількість Товару викладені у специфікації, яка підписана сторонами та є невід'ємною частиною цього Договору. Істотні умови Договору про закупівлю не повинні змінюватися після підписання Договору до повного виконання зобов'язань сторонами.

Умовами п. п. 3.1. - 3.7. Договору визначено, що поставка Товару здійснюється на умовах DDP (склад Платника). Пунктом поставки Товару за Договором є: склад ВП «Шахта «Зоря» ДП «Сніжнеантрацит», м. Сніжне, Донецької області. Вид транспорту: автомобільний. Платник зобов'язаний здійснити розвантаження транспортного засобу в день його прибуття протягом світлового дня. За простій автотранспортних засобів на території Платника більше 12 годин Платник зобов'язується відшкодувати Постачальнику всі документально підтверджені штрафні санкції, виставлені перевізником на Постачальника. Постачання узгодженої кількості Товару здійснюється на протязі 2 (двох) календарних днів з моменту отримання Постачальником письмової заявки від Платника. Постачальник надає Платнику наступні товаросупроводжувальні документи:

- рахунок-фактуру або рахунок - 1 примірник;

- податкову накладну - 1 примірник;

- товарну накладну - 1 примірник;

- документ, який підтверджує якість Товару.

Датою поставки Товару вважається дата підписання сторонами товаросупроводжувальних документів, наданих Постачальником при його прийманні. Ризик випадкової втрати Товару несе Постачальник до моменту передачі його Платнику за Товарною накладною або Товаротранспортною накладною.

Відповідно до п. п. 5.1., 5.2. Договору Платник здійснює розрахунки з Постачальником на підставі виставленого рахунку-фактури в національній валюті України шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок Постачальника. Оплата за Товар здійснюється: відстрочка платежу до 30 календарних днів з моменту поставки Товару.

Пунктом 6.2.1. Договору передбачений обов'язок Платника прийняти та оплатити Товар згідно цього Договору.

Розділом 11 Договору сторони погодили термін його дії, зокрема, що Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2011 року (але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань по цьому Договору). Отже, в частині виконання сторонами своїх зобов'язань умови договору є чинними станом на день розгляду справи.

Позивач в позові вказує, що відповідач в порушення умов договору не виконав своє зобов'язання з оплати товару, оскільки оплатив поставлений товар лише частково в сумі 50000,00 грн., внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 114565,00 грн., яку і намагається стягнути позивач.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачем до договору була підписана Специфікація від 15.04.2011 року, за умовами якої сторони узгодили поставку наступного товару: агрегат електронасосний ЦНСА 180-170 з е/двигуном ВАО2-280S4 132/1500/660 у кількості 1 шт. за ціною за одиницю з ПДВ в сумі 164565,00 грн. вартістю 164565,00 грн. з ПДВ.

Так, на виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу товар, зазначений у Специфікації, на загальну суму 164565,00 грн., а відповідач вказаний товар прийняв, що підтверджується підписаною сторонами у справі видатковою накладною № 08151 від 15.08.2011 року, засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи.

Зазначений товар був отриманий уповноваженим представником відповідача Павлюковим Сергієм Вікторовичем на підставі довіреності № 475 від 15.08.2011 року, про що свідчить його підпис на видатковій накладній.

Докази у справі свідчать, що відповідачем була здійснена часткова оплата за поставлений товар за договором, в загальній сумі 50000,00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача, копія якої міститься в матеріалах справи, з якої вбачається здійснення відповідачем часткових оплат вартості товару 03.10.2011 року в сумі 8333,33 грн. та в сумі 41666,67 грн.

Втім, відповідач свої зобов'язання з оплати за поставлений товар в повному обсязі у визначений умовами договору строк не виконав, у зв'язку з чим за ним утворився борг в розмірі 114565,00 грн., який позивач і намагається стягнути.

Оскільки відбулося несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, позивач намагається стягнути з відповідача пеню за загальний період з 15.09.2011 року по 15.03.2012 року в сумі 4653,27 грн. на підставі п. 8.3. Договору. Так, умовами вказаного пункту визначено, що у випадку несвоєчасної оплати за поставлений Постачальником Товар Платник сплачує пеню в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно оплаченого Товару за кожний день прострочення оплати.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобов'язання з боку відповідача, в зв'язку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за період з 15.09.2011 року по 12.02.2015 року в сумі 11820,21 грн. та інфляційні витрати за період з жовтня 2013 року по січень 2015 року в сумі 34554,61 грн.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір поставки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, умови поставки, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Предмет поставки за Договором відповідає вказаним вимогам. Відповідач товар прийняв (про що свідчить наявна в матеріалах справи підписана з боку відповідача видаткова накладна № 08151 від 15.08.2011 року), його не повернув, а тому повинен здійснити за нього оплату за умовами договору.

Умови здійснення розрахунків між сторонами узгоджено в розділі 5 Договору, зокрема в п. 5.2. Договору. Так, вказаним пунктом передбачено, що оплата за Товар здійснюється з відстрочкою платежу до 30 календарних днів з моменту поставки Товару. При цьому, датою поставки Товару вважається дата підписання сторонами товаросупроводжувальних документів, наданих Постачальником при його прийманні (п. 3.6. Договору), а до товаросупроводжувальних документів належить зокрема товарна накладна (п. 3.4. Договору). Отже, Платник зобов'язаний оплатити Товар з відстрочкою платежу до 30 календарних днів від дати підписання товарної накладної. З врахуванням умов п. 5.2. Договору строк оплати товару, поставленого відповідачу за видатковою накладною № 08151 від 15.08.2011 року, настав 14.09.2011 року.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що відповідач не розрахувався з позивачем у повному обсязі за поставлений згідно умов договору товар.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Втім, пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" (далі постанова Пленуму) визначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до п. 4.2. вказаної постанови Пленуму перебіг позовної давності у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Так, матеріалами справи підтверджено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором у повному обсязі, а відтак права позивача порушено. Втім умовами Договору передбачено, що оплата за Товар здійснюється з відстрочкою платежу до 30 календарних днів з моменту поставки Товару. При цьому, датою поставки Товару вважається дата підписання сторонами товаросупроводжувальних документів, наданих Постачальником при його прийманні (п. 3.6. Договору), а до товаросупроводжувальних документів належить зокрема товарна накладна (п. 3.4. Договору). Отже, Платник зобов'язаний оплатити Товар з відстрочкою платежу до 30 календарних днів від дати підписання товарної накладної, тобто 14.09.2011 року.

Разом з тим, нормою ст. 264 ЦК України передбачена можливість переривання перебігу позовної давності, а саме визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з п. 4.4.1. постанови Пленуму у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

- визнання пред'явленої претензії;

- зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору;

- письмове прохання відстрочити сплату боргу;

- підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

- письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу;

- часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Доказами у справі підтверджено здійснення відповідачем 03.10.2011 року часткової оплати боргу за договором на загальну суму 50000,00 грн., що свідчить про вчинення ним дій про визнання боргу, які в свою чергу є підставою для переривання строку позовної давності за правилами ч. 1 ст. 264 ЦК України. Отже, у зв'язку з частковою оплатою відповідачем боргу строк позовної давності перервався 03.10.2011 року, а з 04.10.2011 року знову розпочався.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься підписаний позивачем та відповідачем акт звірки взаємних розрахунків за період: 9 місяців 2012 року за договором про закупівлю № 402/08-11 від 15.08.2011 року станом на 30.09.2012 року на суму 114565,00 грн., оригінал якого був досліджений в судовому засіданні 05.03.2015 року, який також свідчить про вчинення відповідачем дій щодо визнання боргу, що кореспондується з приписами ч. 1 ст. 264 ЦК України. Відтак, враховуючи факт підписання сторонами у справі акта звірки взаємних розрахунків, 30.09.2012 року строк позовної давності перервався, а з 01.10.2012 року знову розпочався та закінчується лише 01.10.2015 року.

Таким чином, позивач не пропустив трирічний строк позовної давності для звернення до суду з позовом за захистом свого порушеного права.

Матеріалами справи доведено факт порушення з боку відповідача своїх зобов'язань за договором щодо не здійснення оплати за поставлений товар в повному обсязі, а також доведено порушення відповідачем строку оплати товару, встановленого умовами договору, а наявність заборгованості в розмірі 114565,00 грн. підтверджується підписаною видатковою накладною, яка є первинним документом, згідно якого проводяться розрахунки між сторонами у справі, з врахуванням здійснених відповідачем часткових оплат вартості товару, а також підписаним актом звірки взаємних розрахунків станом на 30.09.2012 року. Відповідач доказів сплати боргу станом на день розгляду справи суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська насосна компанія" про стягнення з Державного підприємства "Сніжнеантрацит" заборгованості за поставлений товар в сумі 114565,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобов'язання з оплати поставленої продукції з боку відповідача залишились невиконаними належним чином.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Матеріали справи свідчать, що позивач за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором поставки нарахував відповідачу пеню за порушення строків оплати товару в розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за видатковою накладною за період з 15.09.2011 року по 15.03.2012 року на загальну суму 4653,27 грн.

Приписами ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Умовами п. 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

З урахуванням положення частини четвертої статті 51 ГПК України днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

Разом з тим, абзацом 5 п. 4.1.1. вказаної постанови Пленуму передбачено, що визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

З аналізу змісту викладеного пункту постанови вбачається, що стосовно вимог про стягнення пені строк позовної давності не переривається визнанням боржником основного боргу, а відтак, враховуючи день подання позивачем позову до суду, а саме 13.01.2015 року, строк позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача пені сплив ще 15.09.2012 року.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог про стягнення з Державного підприємства "Сніжнеантрацит" пені в сумі 4653,27 грн. слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення виконання відповідачем зобов'язань з оплати поставленого товару, позивач з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача три проценти річних за загальний період з 15.09.2011 року по 12.02.2015 року в сумі 11820,21 грн. та інфляційні витрати за період з жовтня 2013 року по січень 2015 року в сумі 34554,61 грн.

Разом з тим, у розрахунку трьох процентів річних позивачем допущена помилка при визначенні періоду прострочення, а саме в період прострочення неправомірно був включений день фактичної оплати відповідачем заборгованості за поставлений товар, що не відповідає умовам п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.13 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань». Так вказаним пунктом встановлено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Відповідно до п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Відтак, з врахуванням положень вказаного пункту постанови Пленуму Вищого господарського суду України, суд з власної ініціативи здійснив перерахунок трьох процентів річних за допомогою програми "Законодавство".

Три проценти річних розраховані наступним чином:

1) на заборгованість за видатковою накладною № 08151 від 15.08.2011 року, строк оплати якої настав 14.09.2011 року, прострочка виникла з 15.09.2011 року з врахуванням часткових оплат, здійснених відповідачем 03.10.2011 року в сумі 8333,33 грн. та в сумі 41666,67 грн.

- за період з 15.09.2011 року по 02.10.2011 року (18 днів прострочення) від суми 164565,00 грн. три проценти річних складають 243,47 грн.;

- за період з 03.10.2011 року по 12.02.2015 року (1229 днів прострочення) від суми 114565,00 грн. три проценти річних складають 11563,22 грн.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, з відповідача підлягають стягненню три проценти річних в сумі 11806,69 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська насосна компанія" про стягнення з Державного підприємства "Сніжнеантрацит" трьох процентів річних підлягають задоволенню частково в сумі 11806,69 грн.

Оскільки мало місце прострочення оплати відповідачем за поставлений товар, а наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат за період з жовтня 2013 року по січень 2015 року здійснений у відповідності до приписів статті 625 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат в сумі 34554,61 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 05.03.2015 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 256, 257, 258, 261, 264, 530, 599, 611, 629, 638, 639, 625, 712 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193, 265, 266 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 48, 49, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська насосна компанія" до Державного підприємства "Сніжнеантрацит" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Сніжнеантрацит", 86500, Донецька область, м. Сніжне, вул. Леніна, буд. 32, , на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська насосна компанія", юридична адреса: 83086, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 43, поштова адреса: 85113, а/с № 512, м. Костянтинівка, Донецька область, , заборгованість за поставлений товар в сумі 114565 (сто чотирнадцять тисяч п'ятсот шістдесят п'ять) грн. 00 коп., три проценти річних в сумі 11806 (одинадцять тисяч вісімсот шість) грн. 69 коп., інфляційні витрати в сумі 34554 (тридцять чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 61 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 3218 (три тисячі двісті вісімнадцять) грн. 52 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська насосна компанія" до Державного підприємства "Сніжнеантрацит" щодо стягнення пені в сумі 4653,27 грн. відмовити.

4. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська насосна компанія" до Державного підприємства "Сніжнеантрацит" щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 13,52 грн. відмовити.

Повне рішення складено - 10.03.2015 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.