ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 р. Справа№ 914/467/15

За позовом: Комунального підприємства «Новояворівськжитло», м.Новояворівськ, Львівська область

до відповідача: Приватного підприємства «Компанія «Астра», м. Львів

про розірвання договору на ремонт і технічне обслуговування ліфтів

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: Світлик Н.С., в.о. директора, Ізовіт В.О., представник (довіреність №77 від 02.03.2015 р.);

від відповідача: Сало Б.В., представник (довіреність від 02.03.2015 р.)

Комунальне підприємство «Новояворівськжитло», м. Новояворівськ, Львівська область звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства «Компанія «Астра» про розірвання договору на ремонт і технічне обслуговування ліфтів.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 13.12.2015р. призначив розгляд справи на 02.03.2015 р. В судовому засіданні 02.03.2015 р. суд оголосив перерву до 23.03.2015 р.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. 22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем 3 серпня 2012 року було укладено договір №7 на ремонт і технічне обслуговування ліфтів на строк до 03.08.2013 р. Вказаний договір за відсутності заперечень сторін був продовжений на такий самий строк і на тих самих умовах. Позивач звернувся до відповідача із пропозицією щодо розірвання договору на ремонт і технічне обслуговування ліфтів, однак, відповідач відмовив в розірванні договору, мотивувавши відмову відсутністю підстав для дострокового розірвання договору. У зв'язку із складним фінансовим становищем, а також створенням у структурі підприємства власної дільниці із ремонту ліфтів, позивач просив суд розірвати договір №7 на ремонт і технічне обслуговування ліфтів від 03.08.2012 р.

Відповідач в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні даного позову, мотивуючи тим, що за період дії договору жодних порушень його умов зі сторони відповідача не було допущено.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

3 серпня 2012 р. між Комунальним підприємством «Новояворівськжитло» (замовник) та Приватним підприємством «Компанія «Астра» (виконавець) було укладено договір №7 на ремонт та обслуговування ліфтів, відповідно до умов якого замовник (позивач) доручає, а виконавець (відповідач) приймає на себе організацію і виконання робіт по ремонту і технічному обслуговуванню ліфтів в житлових будинках, котрі перебувають на балансі КП «Новояворівськжитло».

Термін договору оренди визначений з 03.08.2012 р. до 03.08.2013 р. (п. 1.7. договору).

Відповідно до п. 1.8. вказаного договору якщо за два місяці до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим ще на річний термін.

Вищевказаний договір з огляду на відсутність заперечення сторін неодноразово продовжувався на такий самий строк і на тих самих умовах, зокрема, з 03.08.2013 р. до 03.08.2014 р. та з 03.08.2014 р. до 03.08.2015 р.

Згідно п. 4.9. договору даний договір може бути розірваний достроково стороною в односторонньому порядку у випадку систематичного невиконання обов'язків з боку іншої сторони. У такому випадку друга сторона має бути письмово повідомлена за 2 місяці до дня розірвання

23.12.2014 р. позивач надіслав відповідачу лист за вих. №636, в якому пропонував розірвати договір №7 на ремонт і технічне обслуговування ліфтів від 03.08.2012 р.

Відповідач у листі-відповіді за вих. №1 від 05.01.2015 р. зазначив, що підстави для розірвання договору №7 на ремонт і технічне обслуговування ліфтів від 03.08.2012 р. відсутні.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають і формувати його конкретні умови. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно п. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ст. 179 ГК України). При непогодженні вказаних умов договір є таким, що не відбувся.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 ГК України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Згідно ч. 4 ст. 181 ГК України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони узгодили істотні умови договору, надали визначеної законом форми, під час укладення вищевказаного договору жодних розбіжностей щодо умов договору у сторін не виникало.

З огляду на наведене, умови договору №7 на ремонт і технічне обслуговування ліфтів від 03.08.2012 р. є для сторін цього договору обов'язковими для виконання.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 188 ГК України, сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором, а інша сторона у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду, а у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частиною другою статті 652 ЦК України передбачено, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно.

Наявності усіх чотирьох умов, необхідних для розірвання договору, у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, позивачем не доведено.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Доказів на підтвердження істотного порушення відповідачем умов спірного договору позивач суду не надав.

Таким чином, зазначені позивачем обставини не можуть слугувати підставою для розірвання спірного договору.

Інших обґрунтувань своїх вимог, ніж ті, що наведені у позовній заяві, позивачем не надано.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження істотного порушення відповідачем умов договору, не доведено наявності усіх чотирьох умов, необхідних для розірвання договору, у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, позовні вимоги про розірвання договору №7 на ремонт і технічне обслуговування ліфтів від 03.08.2012 р. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Як зазначалося вище, п. 1.8. вказаного договору передбачено, що якщо за два місяці до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим ще на річний термін.

Таким чином, позивач не позбавлений права припинити дію договору в порядку, передбаченому п. 1.8. договору, звернувшись до відповідача із пропозицією про припинення договору не пізніше, як за два місяця до закінчення терміну дії договору, який спливає 03.08.2015 р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У зв'язку з відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача відповідно до положень ч. 5 ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 204, 509, 651, 652, 654 ЦК України, ст.ст. 188, 199 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 23.03.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 26.03.2015 р.

Суддя Мазовіта А.Б.