ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року Справа № 908/2880/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лисенко О.М. (доповідач)

суддів: Джихур О.В., Виноградник О.М.

Секретар судового засідання Ситникова М.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Гнідой О.В. представник, довіреність № б/н від 10.07.14;

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖЗВ"ЯЗОКСЕРВІС", м.Київ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року у справі № 908/2880/14

За позовом Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖЗВ'ЯЗОКСЕРВІС", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК", м. Дніпропетровськ в особі відділення № 9 Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК", м. Запоріжжя

про стягнення 101 499,77 грн.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови (статті 85, 99, 105 Господарського процесуального кодексу України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року по справі № 908/2880/14 (суддя Ніколенко М.О.) відмовлено у задоволенні позовних вимог Приватному акціонерному товариству "ЗАПОРІЖЗВ'ЯЗОКСЕРВІС", м. Київ до Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК", м. Дніпропетровськ в особі відділення № 9 Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК", м. Запоріжжя про стягнення 101499,77 грн.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області вмотивоване тим, що рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 вересня 2014 року № 90 в Публічному акціонерному товаристві "АКТАБАНК", призначена тимчасова адміністрація строком на три місяці з 17 вересня 2014 року по 17 грудня 2014 року.

При прийнятті рішення суд першої інстанції керувався статтею 2, пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року № 4452-VI ( Закон №4452), статтями 1,76 Закону України " Про банки і банківську діяльність", статтями 193,275 Господарського кодексу України, статтями 525,526,530,549 Цивільного кодексу України, статтями 49,82-85 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись із вказаним рішенням, до суду з апеляційною скаргою звернувся позивач, в якій просить рішення скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що згідно до статті 41 Конституції України ( яка має вищу юридичну силу) кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Позивач не укладав з відповідачем депозитних договорів, а через відкритий на підставі договору банківський рахунок, здійснював свою господарську діяльність.

Кошти, які знаходились на банківському рахунку у відповідача - є коштами, які отримані в результаті господарської діяльності позивача і є його власністю, та на підставі пункту 7.1.2 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", статті 1066 Цивільного кодексу України, статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" повинні бути повернуті позивачу.

Відповідач по справі правом надання відзиву на апеляційну скаргу (стаття 96 Господарського процесуального кодексу України) не скористався, як не скористався правом участі в судовому засіданні (стаття 22 Господарського процесуального кодексу України), про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.63).

Згідно частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції.

У відповідності до абзацу 3 пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу .

Абзацом 1 пункту 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На думку колегії суддів, неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Дніпропетровської області підлягає скасуванню з наступних підстав.

Між позивачем (клієнт) та відповідачем (банк) укладений Договір В09/0452/Т/303126 від 02 грудня 2013року на розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку (Договір-1) та Договір № В09/0452/Т/303126 КБ від 02.12.13 на розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку (Договір-2).

Згідно предмету Договору-1, банк відкриває клієнту поточний рахунок № 3126 у гривнях для зберігання грошей та здійснення розрахунково-касового обслуговування клієнта (надання послуг, які пов'язані з переказом коштів з/на рахунок клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також із здійсненням інших розрахунково-касових операцій) за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України.

Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта у межах залишку коштів на рахунку клієнта станом на початок операційного дня, за умови, що сума залишку коштів є достатньою для виконання поданого клієнтом розрахункового та/або касового документу та одночасної сплати комісії за надання послуг, банк може виконувати доручення клієнта протягом операційного дня (пункт 2.3.). Розрахункові та касові документи клієнта приймаються протягом операційного дня. Розрахункові документи, які надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження згідно умов Договору. Розрахункові документи, які надійшли після операційного часу, банк виконує наступного робочого дня згідно умов цього Договору ( пункт 2.5). Відповідно до пункту 3.3.2 Договору банк зобов'язується вчасно виконувати розрахункові та касові операції відповідно до нормативних документів НБУ, законодавства України й умов даного договору. Цей Договір укладений на невизначений строк, набирає чинності з дня його підписання обома сторонами. Невід'ємною частиною договору є, також Додатки та Додаткові угоди до цього Договору, які в подальшому будуть узгоджені та підписані сторонами. Дія договору припиняється за згодою сторін або у випадках, визначених законодавством України та /або цим договором (пункт 9.1).

Згідно предмету Договору-2 банк встановлює систему дистанційного обслуговування "Клієнт-Банк "iFOBS" (Система), виконує роботи по її обслуговуванню та здійснює розрахункове обслуговування клієнта на умовах, визначених договором на розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку, договором на обслуговування поточного металевого рахунку в т.ч. договорами розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку із спеціальним режимом його використання (основний договір), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Згідно пункту 2.3 Договору-2 електронний платний документ вважається прийнятим у випадку отримання клієнтом повідомлення про його прийом, що формується системою. Відповідно до пункту 3.1.2 банк зобов'язується виконувати розрахункові операції клієнта за платіжними дорученнями клієнта, що надійшли до банку за допомогою системи. Цей договір вважається укладеним з дати його підписання обома сторонами та скріплення печаткою банку і діє протягом всього строку дії основного договору з урахуванням пункту 7.6 цього договору.

Під час дії Договору, позивач 31 липня 2014 року в системі "Клієнт-Банк "iFOBS" направив на адресу відповідача 335 платіжних доручень для здійснення переказу коштів. Згідно реєстру платіжних доручень позивача від 31 липня 2014 року, всі документи були прийняті Публічним акціонерним товариством "АКТАБАНК" до виконання, однак, не всі платіжні доручення були виконанні.

31 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство "АКТАБАНК" виконало частину платіжних доручень Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖЗВ'ЯЗОКСЕРВІС" у загальній кількості 106 доручень на загальну суму 35 790,58 грн.

В той же день, позивач своїм листом за № 0797 від 31 липня 2014 року звернувся до відділення № 9 Запорізького регіонального управління Публічного акціонерного банку "АКТАБАНК" про надання письмового пояснення щодо затримки проведення операцій з переказу коштів, здійснених Приватним акціонерним товариством "ЗАПОРІЖЗВ'ЯЗОКСЕРВІС" в системі "Клієнт-Банк "iFOBS" за 31 липня 2014 рік. Цей лист отримано працівником відділення № 9 Запорізького регіонального управління Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" Новосьоловою Д.В. (вх. № 827 від 31.07.14, а.с. 26). Проте будь-якої відповіді на зазначений лист позивач не отримував.

На час подання позову до суду, з боку Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" не виконано 229 платіжних доручень Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖЗВ'ЯЗОКСЕРВІС" на загальну суму 101167,17 грн.

Крім того, 01 серпня 2014 року позивач направив за допомогою системи "Клієнт-Банк "iFOBS" платіжне доручення на адресу Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" про перерахування коштів у сумі 101 167,17 грн. на рахунок Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖЗВ'ЯЗОКСЕРВІС", відкритий у Публічному акціонерному товаристві АКБ "ПРИВАТБАНК". Проте і цей документ відповідачем не був виконаний.

Постановою Правління Національного банку України від 16 вересня 2014 № 576 прийнято рішення про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКТАБАНК" до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 90 від 16 вересня 2014 року у Публічному акціонерному товаристві "АКТАБАНК" призначена тимчасова адміністрація строком на три місяці з 17 вересня 2014 року до 17 грудня 2014 року.

Згідно з частиною 1 статті 4, статті 4-2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частинами 1, 4, 5 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним; примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише: як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Частиною 6 статті 41 Конституції України передбачено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі і порядку, встановлених законом.

Принцип непорушності права власності закріплено також в статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 177 Цивільного кодексу України до об`єктів цивільних прав зазначеною нормою віднесено речі, в тому числі, і гроші (грошові кошти).

Статтею 190 Цивільного кодексу України регламентовано, що майном, як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Отже, поняттям "майно" охоплюються і гроші (грошові кошти), які у відповідності до статті 192 Цивільного кодексу України є законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України.

Відповідно до статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком; банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами; банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з частиною 3 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1073 Цивільного кодексу України регламентовано, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків:

1) обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду;

2) або в інших випадках, встановлених законом;

3) а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Пунктом 1 статті 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Наведені судом першої інстанції вимоги пунктів 1-3 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" свідчить про те, що банком не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку саме під час дії тимчасової адміністрації банку. Тобто в наведеній статті не йдеться про випадки конфіскації грошових коштів клієнта банку, передбачені статтею 41 Конституції України, а лише тимчасового невиконання банком своїх зобов'язань та примусовому стягненню коштів, що не позбавляє клієнта банка звернутись про захист своїх законних інтересів до господарського суду згідно до приписів частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про застосування до правовідносин сторін за даним спором частини 5 статті 36 Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вказана правова позиція кореспондується з викладеними у постановах Вищого господарського суду України від 18 грудня 2014 року по справі № 910/11139/14, від 04 лютого 2015 року у справі № 910/12766/14.

Згідно до пункту 6.1 Договору від 02 грудня 2013 року № В09/0452/Т/303126 у випадку невиконання або неналежного виконання зобов»язань за даним Договором сторони несуть відповідальність згідно законодавства України, крім випадків, встановлених Договором.

Пунктом 32.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений Договором між ними.

Оскільки Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» порушив строки виконання доручення Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖЗВ'ЯЗОКСЕРВІС", м. Київ на переказ коштів, відповідно до норм чинного законодавства України, повинно сплатити пеню за кожний день прострочення ( до 07 серпня 2014 року включно) на користь позивача у розмірі 332,60 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про відмову у позовних вимогах, у зв'язку з чим рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року у справі № 908/2880/14 підлягає скасуванню.

Судовий збір за перегляд справи в апеляційному порядку покладається на відповідача по справі відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЗВ»ЯЗОКСЕРВІС», м. Київ - задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року у справі № 908/2880/14 - скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК", м. Дніпропетровськ на користь Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖЗВ"ЯЗОКСЕРВІС", м. Київ - коштів у сумі 101167,17 грн., 332,60 грн. пені, 2030 грн. судового збору за подачу позову, 1015,0 грн. судового збору за перегляд справи по апеляційній скарзі, видати наказ.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Матеріали справи повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 30 березня 2015 року.

Головуючий суддя О.М.Лисенко

Суддя О.В.Джихур

Суддя О.М.Виноградник