КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа№ 911/4726/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: Варшавець Я.Л., представник за довіреністю,

відповідача: Бачинська О.І., представник за довіреністю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області

на рішення господарського суду Київської області від 20.01.2015 р.

у справі №911/4726/14 (суддя - Карпечкін Т.П.)

за позовом Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області

до Публічного акціонерного товариства "Вімм-Білль-Данн Україна"

про спонукання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Вімм-Білль-Данн Україна" про спонукання до вчинення дій.

В подальшому позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій останній просив визнати укладеним Договір про пайову участь (внесок) відповідача у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишневе.

Рішенням господарського суду Київської області від 20.01.2015 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в який просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 20.01.2015 р. у справі № 911/4726/14 повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а саме зобов'язати ПАТ Вімм-Білль-Данн Україна" укласти та підписати з Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області Договір про пайову участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишневе.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив суд рішення господарського суду Київської області від 20.01.2015 р. у справі № 911/4726/14 залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість, а апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області - без задоволення.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічним акціонерним товариством "Вімм-Білль-Данн Україна" (відповідачем) проведена реконструкція водозабірної свердловини № 5 для водопостачання за адресою: Київська область, м. Вишневе, вул. Промислова, 7, про що свідчить декларація про початок виконання будівельних робіт від 22.08.2013 р. та декларація про готовність об'єкта до експлуатації, що зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 16.10.2013 р.

Позивач зазначив, що відповідно до п. 1.2. Порядку пайової участі (внеску) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Вишневе, затвердженого рішенням Вишневої міської ради XIV сесії VI скликання від 22.11.2011 р. № 1/01/XIV6-7, залучення до пайової участі у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишневе є обов'язковим для всіх замовників (фізичних осіб - підприємців, фізичних та юридичних осіб), які мають намір здійснити нове будівництва, реконструкцію, розширення, капітальний ремонт, технічне переоснащення (далі - будівництво) об'єкта містобудування на території міста Вишневе, незалежно від форми власності замовника, розташування та функціонального призначення об'єкта будівництва.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно з абз.1 ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладання, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Пункт 2.1. Порядку пайової участі (внеску) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Вишневе, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради від 22.11.2011 р., також містить аналогічні положення, щодо зобов'язання забудовника укладати з виконавчим комітетом Вишневої міської ради договір про пайову участь (внесок) забудовників об'єктів містобудування у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишневе.

Крім того, позивач зазначив, що 09.09.2013 р. направив відповідачу лист № 3/02-1661 з вимогою про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури м. Вишневе у зв'язку з реконструкцією водозабірної свердловини № 5. Вказаний лист було залишено відповідачем без відповіді та задоволення і 22.10.2013 р. було повідомлено про готовність об'єкта до експлуатації.

05.09.2014 р. позивач надіслав відповідачу лист № 3/02-1754 з двома примірниками договору від 05.09.2014 р. про пайову участь (внесок) ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишневе у зв'язку з реконструкцією водозабірної свердловини № 5. Оскільки 25.09.2014 р. виконавчий комітет Вишневої міської ради отримав від відповідача письмову відмову щодо укладення даного договору, виконком звернувся до суду з даним позовом та просив суд зобов'язати ПАТ "Вімм-Білль-Данн Україна" підписати з виконавчим комітетом Вишневої міської ради договір про пайову участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишневе, в редакції, запропонованій виконавчим комітетом Вишневої міської ради. Згідно з уточненими позовними вимогами, позивач просив визнати відповідний договір про пайову участь укладеним.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що ч. 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Об'єкт, щодо якого заявлена вимога позивача, прийнятий в експлуатацію 16.10.2013 р., про що свідчить відповідна декларація, а вимоги про укладення договору про пайову участь (проекти договору) направлялись позивачем відповідачеві 05.09.2014 р., тобто після прийняття об'єкту в експлуатацію.

Водночас, нормами абз. 1 ч. 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" також встановлено строки, протягом яких укладається договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Таким чином, відповідач вважає, що укладення договору про пайову участь після прийняття об'єкта в експлуатацію суперечить нормам ч. 3 та ч. 9 ст. 40 вказаного Закону.

Також відповідач наголошував, що у роз'ясненнях 22.07.2011 р. Мінрегіонбуд України зазначав, що частиною першою статті 40 Закону встановлено законодавчу норму прямої дії про обов'язковість встановлення органом місцевого самоврядування порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до норм цього Закону, тому обумовлення порядку, у тому числі - строків укладення договорів про пайову участь та контролю за своєчасністю їх укладення, є важливою умовою встановлюваного органом місцевого самоврядування порядку залучення коштів пайової участі. Між тим, Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки (м. Вишневе Київської області, вул. Промислова, 7), які були затверджені рішенням виконкому Вишневої міської ради від 24.12.2009 року за № 102/11, жодних зобов'язань щодо пайової участі в розвитку інфраструктури м. Вишневе не містять. Не містить, на думку відповідача, таких умов і Порядок пайової участі (внеску) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Вишневе, затверджений рішенням Вишневої міської ради від 22.11.2011 р. (окрім об'єктів, щодо яких вимагається отримання ордеру на проведення земельних робіт).

Крім того, відповідач посилався на те, що п. 9 ч. 4 ст. 40 України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу).

Відповідно до п. 3.8 Державних будівельних норм України ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", до лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури відносяться наземні, надземні або підземні лінійні об'єкти для пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів, передачі електроенергії тощо. Аналогічне визначення містить і Державний класифікатор будівель і споруд ДК 018-2000. Таким чином, оскільки спірний об'єкт є водозабірною свердловиною, такий об'єкт є об'єктом інженерно-транспортної інфраструктури для здійснення водопостачання для задоволення питних та інших потреб у воді об'єктів, розташованих на території відповідного населеного пункту, і згідно з п. 9 ч. 4 ст.40 Закону "Про регулювання містобудівної діяльності" не є об'єктом сплати пайового внеску.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди за всіма істотними умовами договору; за загальним правилом договір має бути вчиненим у письмовій формі (ст.ст. 205, 207, 208, 626, 638 ЦК України).

Частиною другою ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Необхідно зазначити, що загальний порядок укладання господарських договорів визначений у статті 181 Господарського кодексу України.

В свою чергу, примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 Господарського кодексу України та ст. 649 Цивільного кодексу України, виходячи зі змісту яких і принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна зі сторін ухиляється від його укладення, та на спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов.

При цьому можливість розгляду судом цих спорів обумовлюється обов'язковістю договору (за державним замовленням, на підставі правового акту органу державної влади чи місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом).

Таким чином, необхідною підставою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідного переддоговірного спору між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідний переддоговірний спір між сторонами виник у вересні 2014 р., коли позивач відповідно до вимог ст. 181 ГК України направив відповідачеві проект договору.

Разом з тим, слід зазначити, що згідно з ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Поряд з цим, ч. 9 ст. 40 того ж Закону визначено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", укладення спірного договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишневе, в редакції, запропонованій позивачем, після введення об'єкта будівництва в експлуатацію суперечить вимогам вказаного закону. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Вищого господарського суду України від 19.11.2012 р. у справі № 5010/240/2012-22/9, від 17.07.2013 р. у справі № 5010/1650/2012-6/31, від 03.12.2014 р. у справі № 909/790/14 та ін.

Також з вищенаведеного вбачається відсутність обов'язку відповідача укладати договір пайової участі у встановленому законом порядку, оскільки будівництво об'єкту є завершеним та об'єкт прийнятий в експлуатацію відповідно до вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 02.12.2014 р. у справі № 925/1305/14.

Крім того, ст. 40 вказаного Закону встановлено обов'язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту виключно замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті.

При цьому, замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву (п. 4 ст. 1 вказаного Закону). Після введення об'єкту в експлуатацію відповідач втратив статус замовника (забудовника) і набув статусу власника об'єкта.

З наведеного вбачається відсутність обов'язку відповідача укладати договір пайової участі у встановленому законом порядку, оскільки на даний час він (як і на момент звернення позивача з проектом договору, у вересні 2014 року) не є замовником в розумінні п. 4 ст. 1 Закону у зв'язку з тим, що реконструкція об'єкту, у зв'язку з якою позивач звернувся до суду з даним позовом, є завершеною, і об'єкт є прийнятим в експлуатацію відповідно до вимог законодавства.

Таким чином, прийняття або неприйняття пропозиції позивача щодо укладення договору у даному випадку не є обов'язком відповідача, а відтак відмова останнього від підписання договору пайової участі після завершення відповідного будівництва не суперечить нормам чинного законодавства.

Пунктом 9 частини 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу).

Відповідно до п.3.8. Державних будівельних норм України ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", до лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури відносяться "наземні, надземні або підземні лінійні об'єкти для пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів, передачі електроенергії тощо." Аналогічне визначення містить і Державні класифікатор будівель і споруд ДК 018-2000.

Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, надано роз'яснення щодо практичного застосування окремих положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (лист від 22.07.2011 р. за № 2 11/6294/0/6/-11) щодо деяких об'єктів, звільнених від сплати коштів пайової участі згідно із ч. 4 ст. 40 Закону, та відзначено, що нормами Закону не встановлено вимоги щодо складання переліку таких будівель, відповідно замовники будівництва підтверджують приналежність об'єкта будівництва до зазначених будівель шляхом надання до відповідного органу місцевого самоврядування підтверджуючих документів, в яких буде зазначено код будівлі відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000, затверджено наказом Держстандарту України від 17.08.2000 N 507, на рівні її підкласу (за п'ятим знаком), за яким будівля класифікується в системі статистичних спостережень. Такими документами можуть бути - Декларація про готовність об'єкта до експлуатації, Акт готовності об'єкта до експлуатації чи інший документ, обумовлені органом місцевого самоврядування у встановленому ним порядку залучення коштів пайової участі.

В Порядку пайової участі (внеску) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Вишневе, затвердженого Рішенням Вишневої міської Ради від 22.11.2011 р. за № 1-01/ХІV6-7 перелік таких документів відсутній. Крім того, відповідний порядок затверджувався в 2011 році, тоді, як ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" була доповнена відповідним п. 9 з 22.03.2012 р., тому умови Порядку не відображають і не регулюють відповідних обставин.

Згідно з Державним класифікатором будівель і споруд ДК 018-2000 водяні свердловини мають код (підклас) 2222.4 (Розділ 2 "Інженерні споруди", підрозділ 22 "Трубопроводи, комунікації та лінії електропередачі", група 222 "Місцеві трубопроводи та комунікації", клас 2222 "Місцеві трубопровідні систем для води та інших продуктів"), який зазначений як в Декларації про початок виконання будівельних робіт від 17.04.2014 р., так і в Декларації про готовість об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією Державно архітектурно-будівельного контролю у Київській області 06.06.2014 р.

Щодо Листа Департаменту розвитку будівельної діяльності, ціноутворення та економіки будівництва Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України віл 26.11.2013 р. № 8/15-445-13, п. 9 ч. 4 ст.40 Закону не обумовлює віднесення того чи іншого об'єкту до об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства належністю такого об'єкту до певної форми власності та/або господарювання, його спрямованістю "задоволення потреби у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту".

Згідно ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано доказів повноважень структурного підрозділу (департаменту) центрального органу виконавчої влади (міністерства) на розширене тлумачення закону. Також, необхідно звернути увагу, що у листі Департаменту розвитку будівельної діяльності, ціноутворення та економіки будівництва Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.11.2013 р. № 8/15-445-13, на який позивач посилається в обґрунтування позовних вимог (фактично єдина підстава) Департамент вважає виконання вимоги про пайову участь "доцільною", але не обов'язковою.

Загалом, позивач не обґрунтував з посиланням на відповідні докази, що спірна свердловина призначена для використання виключно в комерційних цілях. Позивач не навів норми закону, яка визначає об'єкти інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, і яка виключає з таких об'єктів, об'єкти, що використовуються в комерційній діяльності.

Таким чином, вимога позивача щодо укладення договору є необгрунтованою і на підставі п. 9 ч. 4 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Враховуючи встановлені обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що згідно ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України права суб'єктів господарювання захищаються шляхом: визнання наявності чи відсутності прав, визнання недійсними актів органів державної влади та місцевого самоврядування, визнання недійсними господарських угод, припинення дії, які порушують право, відновлення становища, яке існувало до порушення прав, присудження до виконання обов'язку в натурі, установлення, зміна та припинення правовідносин, відшкодування збитків, застосування штрафних санкцій, застосування оперативно господарських санкцій.

Отже, вказаними нормами чинного законодавства України не передбачено такого способу захисту права, як визнання договору укладеним чи неукладеним. Відтак, визначений позивачем (в уточненій позовній заяві) спосіб захисту права не кореспондується з визначеним законодавством, зокрема, ст. 187 Господарського кодексу України та ст. 649 Цивільного кодексу України, порядком вирішення переддоговірного спору (спонукання до укладення договору чи врегулювання розбіжностей щодо умов договору).

На підставі викладеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на підставу заявлених вимог, а тому позовні вимоги Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської задоволенню не підлягають.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги наведене, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Київської області від 20.01.2015 р. у справі №911/4726/14 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Київської області від 20.01.2015 р. у справі №911/4726/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області - без задоволення.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран