ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015 року Справа № 39/5005/4877/2012

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Іванов О.Г., Прокопенко А.Є.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: Брагін Д.О. представник, довіреність №0107/01 від 05.01.15;

від відповідача: Абрамов В.В. адвокат, свідоцтво №1474 від 13.12.05

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об'єднання" Жовтоводської міської ради" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2015р. у справі №39/5005/4877/2012

за позовом Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об'єднання" Жовтоводської міської ради", м.Жовті Води, Дніпропетровська область

до Приватного підприємства "Телекомпанія "Комета", м.Жовті Води, Дніпропетровська область

про внесення змін до договору сервітуту

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2015р. у справі №39/5005/4877/2012 (суддя Ліпинський О.В.) в задоволенні позову Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об'єднання" Жовтоводської міської ради" про внесення змін до Договору сервітуту №72 від 28.11.2008р., укладеного між Комунальним підприємством "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об'єднання" Жовтоводської міської ради" та Приватним підприємством "Телекомпанія "Комета" - відмовлено в повному обсязі.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що пропозиція щодо внесення змін до умов спірного договору була направлена позивачем після закінчення строку його дії, та відповідно, припинення договору сервітуту, тому відсутні правові підстави для задоволення вимог щодо зміни умов договору на підставі такої пропозиції.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об'єднання" Жовтоводської міської ради" звернулось з апеляційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2015р. у справі №39/5005/4877/2012 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи скаргу тим, що суд допустив неповноту та вибірково зазначив в рішенні одні докази та не взяв до уваги інші, тим самим не обґрунтувавши свою позицію.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що при відкритті провадження у справі судом було перевірено всі матеріали справи та оцінено правові підстави для відкриття провадження та не було враховано того факту, що договір припинено і правовідносин між позивачем та відповідачем немає. Звертає увагу суду на те, що відповідач у своєму відзиві на позов не вказував на те, що Договір сервітуту від 28.11.2008р. за №72 припинив свою дію і що у сторін немає зобов'язань по цьому договору. Натомість, станом на 06.02.2015р. так і залишаються проведеними на багатоповерхових будинках м.Жовті Води кабельні лінії відповідача, балансоутримувачем яких є - КП ВЖРЕО, а з моменту підписання цього договору з 28.11.2008р. по 31.07.2012р. (дата зупинення провадження у справі №39/5005/4877/2012) відповідачем сплачувалась плата за користування об'єктом сервітуту у розмірі 0,15 грн. за місяць за одного підключеного абонента з урахуванням ПДВ-20%. Вважає, що саме це і підтверджує, що договір сервітуту не припинив свою дію і продовжує діяти. Крім того, скаржник посилається на ту обставину, що 08.06.2012р. було винесено рішення у справі №44/01-12/07-12 Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України Дніпропетровського обласного територіального відділення відносно КП ВЖРЕО №36/07-10-1/12 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", в якому зазначено, що визначення договором сервітуту оплати в залежності від кількості підключених Підприємством та Підприємцем абонентів і тим самим, прив'язування до їх фактичного доходу, не містить належного економічного обґрунтування. На думку позивача, за таких обставин, внесення змін до договору сервітуту є обов'язковим та відповідає всім законним вимогам. Скаржник вважає, що суд першої інстанції цей суттєвий факт не врахував, а повинен був детально дослідити ці обставини справи.

Приватне підприємство "Телекомпанія "Комета" у відзиві на апеляційну скаргу доводи Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об'єднання" Жовтоводської міської ради", які зазначені в апеляційній скарзі, вважає безпідставними та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - залишити без змін. Так відповідач вказує, що в своїй апеляційній скарзі позивач посилається на іншу, ніж у позовній заяві, підставу своїх позовних вимог, а саме на рішення Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі №44/01-12/07-12 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу". З посиланням на ст. 22 ГПК України, відповідач зазначає, що позивач має право змінити предмет позову або підставу позову шляхом подання письмової заяви до початку розгляду господарським судом справи по суті, однак таких дій позивачем вчинено не було. Тому, на думку відповідача, це є підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи, між Жовтоводським виробничим житлово-ремонтно-експлуатаційним об'єднанням (Власник) і Приватним підприємством "Телекомпанія "Комета" (Сервітуарій) укладено Договір сервітуту №72 від 28.11.2008р., відповідно до умов якого Власник надає Сервітуарію право монтажу та експлуатації ліній кабельного телебачення (ЛКТ) в об'єктах, що знаходяться у повному господарському управлінні Власника.

Пунктом 2.2.7. Договору сервітуту №72 від 28.11.2008р. сторони встановили обов'язок Сервітуарія (відповідача) своєчасно та в повному обсязі сплачувати встановлені договором платежі на підставі рахунків Власника.

Порядок розрахунків був визначений сторонами в розділі 4 "Порядок розрахунків" умов Договору сервітуту №72 від 28.11.2008р.

Так, відповідно до пункту 4.1. умов Договору сервітуту №72 від 28.11.2008р., сторони обумовили, що плата користування об'єктом сервітуту встановлюється у розмірі 0,15 грн. на місяць за 1 (одного підключеного абонента, із врахуванням ПДВ - 20%.

У пункті 4.6. означеного Договору сервітуту передбачено, що Сторони за взаємним погодженням можуть здійснювати перерахунок розміру плати за Договором, що оформлюється окремою Додатковою угодою.

14 квітня 2011 року Виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради було прийнято рішення за №150 "Про затвердження Положення про порядок розміщення та встановлення технічних елементів (пристроїв) на житлових будинках, будівлях громадського призначення і спорудах комунальної власності м. Жовті Води", яке визначало, зокрема, й порядок розрахунку вартості відшкодування суб'єктами підприємницької діяльності витрат на використання елементів житлового фонду, на яких встановлені технічні елементи телекомунікаційних мереж (Інтернету, кабельного телебачення), супутникові антени та охоронні засоби.

Згідно з п. 6.7. розділу УІ вказаного вище Положення загальний розмір щомісячної плати відшкодування витрат на використання елементів житлового фонду, на яких встановлені технічні елементи телекомунікаційних мереж (Інтернету, кабельного телебачення), супутникові антени та охоронні засоби, має визначатися за формулою, яка враховує вартість відшкодування витрат за використання елементів окремої категорії будинків житлового фонду, та виходячи із кількості будинків відповідної категорії.

Таким чином, означеним органом місцевого самоврядування було запроваджено інший порядок визначення вартості послуг за право монтажу та експлуатації ліній кабельного телебачення (ЛКТ) в об'єктах, що знаходяться у повному господарському управлінні позивача, ніж це було встановлено в умовах Договору сервітуту №72 від 28.11.2008р.

Як вказує позивач, 20.07.2011р. ним була направлена на адресу відповідача Додаткова угода до Договору сервітуту №72 від 28.11.2008р. та додаток - зведена таблиця вартості відшкодування витрат з використання елементів житлових будинків, на яких прокладено лінії ЛКТ та ЛКІ, супутникових антен, яка отримана відповідачем 11.08.2011р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оскільки відповідач отримав проект вказаної додаткової угоди про внесення змін до договору сервітуту, але відповіді на цю пропозицію позивачеві не надав, позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просив суд змінити з 11 серпня 2011 року розділ 4 Договору сервітуту №72 від 28.11.2008р., укладеного Комунальним підприємством "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об'єднання" Жовтоводської міської ради" з Приватним підприємством "Телекомпанія "Комета", виклавши його в такій редакції:

4. Порядок розрахунків.

4.1. "Користувач" зобов'язується:

4.1.1. Оформити разом з "Власником" додаток №1 "Перелік будівель, що перебувають на балансі Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об'єднання" Жовтоводської міської ради", де експлуатується ТКМ "Користувача".

4.1.2. У випадку припинення експлуатації ділянки ТКМ, що розташована у будівлі "Власника" сторони складають відновлений Додаток №1. Під час виконання робіт у будівлях зі створення та технічного обслуговування ТКМ "Користувач" зобов'язаний дотримуватись правил пожежної безпеки, техніки безпеки та технології здійснення робіт даного виду.

4.1.3. Проведення робіт па об'єктах "Власника" погоджувати з представником "Власника" (начальником ЖРЕД).

4.1.4. У разі руйнування або заподіяння значної шкоди конструкціям житлового фонду, які не входять в розрахунок по відшкодуванню витрат, відновити зазначені конструкції або відшкодувати "Власнику" збитки в розмірі заподіяної шкоди конструкціям будівель.

4.1.5. Забезпечувати естетичність зовнішнього виду обладнання, що встановлюється в будівлях які знаходяться на балансі "Власника".

4.1.6. Своєчасно сплачувати вартість відшкодування витрат за використання елементів житлового фонду згідно з умовами цього Договору.

4.1.7. Виконувати вимоги чинного законодавства України "Про телекомунікації".

4.1.8. Укласти договір на спільне використання внутрішньобудинкових електричних мереж.

4.1.9. Розмір оплати визначається з розрахунку вартості по відшкодуванню витрат та використання елементів житлового фонду по кожній категорії будинків згідно Додатку №2 "Зведена таблиця вартості по відшкодування витрат за використання елементів житлових будинків, на яких прокладено лінії ЛКТ, ЛКІ, супутникові антени" яка є невід'ємною частиною договору сервітуту №72 від 28.11.2008р.

Позов було мотивовано тим, що відбулись зміни в законодавстві щодо визначення розміру відшкодування витрат за розміщення ЛКТ на елементах житлового фонду, а на підставі рішення Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 14.04.2011р. №150 про затвердження "Положення про порядок розміщення та встановлення технічних елементів (пристроїв) на житлових будинках, будівлях громадського призначення і спорудах комунальної власності м. Жовті Води", було встановлено розмір плати відшкодування витрат суб'єктами підприємницької діяльності за використання елементів будинків житлового фонду, на яких встановлено технічні елементи телекомунікаційних мереж.

Як вказував позивач, оскільки рішення Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради за №150 від 14.04.2011р. жодним із суб'єктів не оскаржувалося, відповідно, з урахуванням ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", це рішення є чинним і обов'язковим до виконання.

Однак, під час розгляду місцевим господарським судом даної справи відповідачем було заявлено суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання чинності постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21.06.2012р., яким зазначене вище рішення Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради за №150 від 14.04.2011р. було визнано незаконним та скасоване.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2012р. провадження з розгляду цієї справи зупинялось місцевим господарським судом до вирішення в установленому законом порядку справи №0414/1219/2012 з тих підстав, що розгляд справи №39/5005/4877/2012 є неможливим до вирішення по суті пов'язаної з нею адміністративної справи №0414/1219/2012, предметом розгляду якої були вимоги Токарчука Олександра Степановича до виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про визнання рішення Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради №150 від 14.04.2011р. незаконним та його скасування.

Як вбачається із наданих в матеріали справи доказів, постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21.06.2012р. у адміністративній справі №2-А/04141/201/2012 адміністративний позов Токарчука О.С. було задоволено, а саме визнано незаконним рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради №150 від 14.04.2011р., яким було затверджене Положення про порядок розміщення, встановлення технічних елементів (пристроїв) на житлових будинках, будівлях громадського призначення і спорудах комунальної власності м. Жовті Води, та скасовано його.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014р. постанову Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21.06.2012р. у адміністративній справі №2-А/04141/201/2012 залишено без змін.

Як встановлено судами адміністративної юрисдикції під час розгляду означеної вище справи №2-А/04141/201/2012, оскаржуваний регуляторний акт Жовтоводської міської ради був прийнятий без належного аналізу регуляторного впливу, а проект регуляторного акту своєчасно не оприлюднений у відповідних друкованих засобах масової інформації.

Таким чином, запропоновані позивачем зміни до Договору сервітуту №72 від 28.11.2008р. щодо порядку визначення розміру плати за користування об'єктами сервітуту первісно ґрунтувались на порядку, який був визначений у відповідному Положенні, яке на цей час вже не є таким, що має обов'язково застосовуватися сторонами, оскільки в судовому порядку був скасований регуляторний акт, яким цей порядок було запроваджено, а саме рішення Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради №150 від 14.04.2011р.

Однак, як вказував позивач суду першої інстанції у своїх поясненнях у справі від 26.01.2015р., в свою чергу рішенням адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №44/01-12/07-12 від 08.06.2012р. у справі №36/07-10-1/12 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (а.с. 75-77), було визнано, що комунальне підприємство "Виробниче-ремонтно-експлуатаційне об'єднання" в 2010, 2011 роках на регіональному ринку надання права монтажу та експлуатації ЛКТ в об'єктах, що знаходяться в повному господарському управлінні КПВЖРЕО, в територіальних межах міста Жовті Води Дніпропетровської області займало монопольне (домінуюче) становище, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента. Також, цим рішенням адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України вирішено визнати дії комунального підприємства "Виробниче-ремонтно-експлуатаційне об'єднання" щодо визначення економічно необґрунтованого розміру оплати за надання прав з монтажу та експлуатації ЛКТ в об'єктах, що знаходяться в повному господарському управлінні КПВРЖРЕО, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", передбаченого пунктом першим частини другої статті 13 цього Закону, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на регіональному ринку надання права монтажу та експлуатації ЛКТ в об'єктах, що знаходяться в повному господарському управлінні КПВЖРЕО, шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Як вбачається зі змісту рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №44/01-12/07-12 від 08.06.2012р. у справі №36/07-10-1/12 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", в його основу покладений, зокрема, висновок, що визначення договором розміру оплати в залежності від кількості підключених Підприємством та Підприємцем абонентів, і тим самим, прив'язування до їх фактичного доходу, не містить належного економічного обґрунтування.

На твердження позивача ця обставина свідчила про те, що внесення змін до договору сервітуту №72 від 28.11.2008р. є необхідним та економічно обґрунтованим, проте суд першої інстанції не врахував на цю обставину, що на думку позивача, й спричинило постановлення невірного рішення.

Згідно ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклади б договір або уклали б його на інших умовах.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна або розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

В пункті 9.4. Договору сторони обумовили, що усі зміни, доповнення та додаткові угоди до Договору повинні оформлюватися у письмовій формі і вступають в силу з дати їх підписання уповноваженими представниками обох Сторін. Розгляд відповідних пропозицій і надання відповіді здійснюється сторонами у двотижневий термін з дня їх отримання.

Виходячи із встановлених вище обставин колегія суддів погоджується із доводами позивача про те, що правовідносини сторін з приводу використання відповідачем на умовах сервітуту майна, балансоутримувачем якого є позивач, потребують обов'язковому врегулюванню у відповідності до норм чинного законодавства та відповідних рішень органів місцевого самоврядування, проте підстав для задоволення заявленого позивачем позову у даній справі не вбачає з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, строк договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

В умовах пункту 8.1. Договору сервітуту сторони встановили строк дії Договору з 1 грудня 2008 року до 31 грудня 2008 року з можливістю подальшої пролонгації, та обумовили, що на протязі 1 місяця з дати закінчення строку дії Договору, Сторона, яка бажає припинити його дію або продовжити її з коригуванням умов Договору, повинна письмово попередити про це іншу Сторону. Якщо у вказаний термін зазначене повідомлення не було зроблено, Договір вважається продовженим на один рік.

Як вірно встановив місцевий господарський суд, аналіз змісту умов Договору сервітуту №72 від 28.11.2008р., а саме положень п. 8.1. даного Договору, дає підстави для висновку, що погоджуючи умови про строк дії даного договору, сторони передбачили, що за відсутності заяви однієї із сторін відносно його припинення або продовження на інших умовах, такий договір автоматично поновлюється на один рік, тобто до 31.12.2009р.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів укладення сторонами в письмовій формі угод відносно поновлення строку дії Договору сервітуту №72 від 28.11.2008р. на наступні терміни (після 31.12.2009р.), або внесення змін до умов п. 8.1. даного Договору, слід дійти висновку, що цей договір припинив свою дію.

Відтак, є вірним й висновок місцевого господарського суду про те, що зважаючи на те, що пропозиція щодо внесення змін до умов спірного договору сервітуту була направлена позивачем після закінчення строку його дії, та відповідно його припинення, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог щодо зміни умов договору на підставі такої пропозиції. Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні таких позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції не було враховано на ті обставини, що станом на 06.02.2015р. так і залишаються прокладеними кабельні лінії відповідача на багатоповерхових будинках міста Жовті Води Дніпропетровської області, балансоутримувачем яких є - КП ВЖРЕО, а протягом усього часу з моменту підписання означеного Договору сервітуту - з 28.11.2008р. та по дату зупинення провадження у даній судові праві - 31.07.2012р. відповідачем сплачувалась плата за користування об'єктом сервітуту у розмірі 0,15 грн. за місяць за 1 (одного) підключеного абонента, із врахуванням ПДВ - 20%, - відхиляються колегією суддів апеляційного господарського суду, виходячи із такого.

Згідно з ч. 1 ст. 402 Цивільного кодексу України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Частина 2 ст. 403 Цивільного кодексу України визначає, що сервітуту може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

У відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 406 Цивільного кодексу України, договір сервітуту припиняється, зокрема, у разі спливу строку, на який було встановлено сервітут.

Наведені вище положення чинного законодавства не передбачають окремого порядку для продовження строку дії сервітуту, що був встановлений на певний строк договором.

Таким чином, певні дії сторін, які свідчать про подальше користування відповідачем об'єктами, які були об'єктами сервітуту за Договором сервітуту №72 від 28.11.2008р., про сплату відповідачем грошових коштів за таке використання майна, балансоутримувачем якого є позивач, та прийняття позивачем цієї плати, не є юридично значимими діями, із якими закон пов'язує поновлення дії означеного договору сервітуту на новий строк. Відносно оцінки інших наслідків таких дій для осіб, які були сторонами означеного договору сервітуту, то вони не підлягають правовому аналізу у даній справі, оскільки не є предметом спору у даній справі.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка, у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, і підстав для скасування або зміни цього рішення, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, немає. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об'єднання" Жовтоводської міської ради" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2015р. у справі №39/5005/4877/2012 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено - 08.04.2015р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя А.Є. Прокопенко