РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2015Справа №910/4534/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сансервіс»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

про зобов'язання здійснити переказ коштів

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Моносюк В.В.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сансервіс» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі-відповідач) про зобов'язання відповідача здійснити переказ коштів компанії «GUANGDONG MAYDOS BUILDING MATERIALS COMPANY» (Китай) на рахунок та в сумах, зазначених у платіжних дорученнях в іноземній валюті: № 2601/1 від 26.01.2015 р., № 0202 від 02.02.2015 р., № 0302 від 03.02.2015 р. та № 0402 від 04.02.2015 р.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 8927 на розрахунково-касове обслуговування від 11.12.2013 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2015 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.03.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

19.03.2015 р. через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.03.2015 р. клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції задоволено, доручено забезпечення проведення відеоконференції господарському суду Львівської області, розгляд справи відкладено у зв'язку з неявкою представника відповідача, судове засідання призначено на 03.04.2015 р.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача вдруге у судове засідання не з'явився, через загальні відділи діловодства господарського суду міста Києва та господарського суду Львівської області подав клопотання, в яких просить суд відкласти розгляду справи у зв'язку із залученням юридичного відділу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до участі у цивільних справах у судах на території восьми західних областей України, що унеможливлює участь представника відповідача у судовому засіданні.

З приводу поданих клопотань суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Таким чином, юридична особа не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси в суді, а зазначені у клопотаннях обставини не є підставою для їх задоволення, тому суд відмовляє у задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 03.04.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сансервіс» (далі - клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - банк) укладено договір № 8927 на розрахунково-касове обслуговування, умовами якого передбачено, що банк відкриває клієнту поточні рахунки:

№ 3001 в євро;

№ 3001 в доларах США;

№ 3001 в євро та зобов'язується здійснювати його (їх) розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків в порядку і на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 2.1. договору, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України.

Згідно п. 3.3.2 договору, банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунків та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові та інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Надання інших послуг, що безпосередньо не відносяться до розрахунково-касового обслуговування (кредитування, операції з цінними паперами, факторинг, лізинг та інші операції), здійснюється на підставі окремих договорів, укладених між банком і клієнтом.

Банк зобов'язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами банка робочий час крім суботи, неділі та святкових днів та святкових і неробочих днів (п. 3.3.3 договору).

Умовами п. 5.1. договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє протягом невизначеного строку (п. 8.1 договору).

Як стверджує позивач, відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо здійснення переказу коштів відповідно до умов договору № 8927 від 11.12.2013 р.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконання умов контракту № 03/06/2013 від 03.06.2013 р., згідно інвойсу №WVM140514 від 25.06.2014 р., Товариством з обмеженою відповідальністю «Сансервіс» надано відповідачу платіжні доручення №2601/1 від 26.01.2015 р. на суму 10 000,00 дол. США та №2701 від 27.01.2015 р. на суму 12 470, 66 дол. США для перерахування коштів в іноземній валюті компанії «GUANGDONG MAYDOS BUILDING MATERIALS COMPANY», через відділення AT «Банк Фінанси та Кредит» №105 м. Славути.

Крім того, на виконання умов контракту №06/06/2011 від 06.06.2011 р. позивачем надано для перерахування компанії «GUANGDONG MAYDOS BUILDING MATERIALS COMPANY» через відділення №105 м. Славути AT «Банк Фінанси та Кредит»:

платіжне доручення в іноземній валюті №0202 від 02.02.2015 р. - 10 000,00 дол. США;

платіжне доручення в іноземній валюті №0302 від 03.02.2015 р. - 3 000,00 дол. США;

платіжне доручення в іноземній валюті №0402 від 04.02.2015 р. - 4 000,00 дол. США;

Згідно штампів відділення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», засвідчених підписами посадової особи банку, суму платежів списано з рахунку Tовариства з обмеженою відповідальністю «Сансервіс» 02.02.2015 р., 03.02.2015 р. та 04.02.2015 р. відповідно.

На запити позивача від 29.01.2015 р. та 20.02.2015 р. компанія «GUANGDONG MAYDOS BUILDING MATERIALS COMPANY» повідомила, що не отримувала платежі від позивача у розмірі 12 470, 66 дол. США,; 10 000,00 дол. США; 3 000,00 дол. США; 4 000,00 дол. США.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо здійснення переказу коштів, просить суд зобов'язати останнього виконати умови договору № 8927 на розрахунково-касове обслуговування від 11.12.2013 р. в частині здійснення переказу коштів компанії «GUANGDONG MAYDOS BUILDING MATERIALS COMPANY» на рахунки та в сумах, зазначених у платіжних дорученнях в іноземній валюті № 2601/1 від 26.01.2015 р., № 0202 від 02.02.2015 р., № 0302 від 03.02.2015 р., № 0402 від 04.02.2015 р.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 8927 на розрахунково-касове обслуговування від 11.12.2013 р., суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором банківського рахунка.

Так, згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1073 Цивільного кодексу України передбачено, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

За платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту (ч. 1 ст. 1089 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 1091 Цивільного кодексу України, банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 8.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону (ч. 1 ст. 1092 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення умов п. 8.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" вчасно не виконав доручень позивача про переказ коштів компанії «GUANGDONG MAYDOS BUILDING MATERIALS COMPANY» на рахунки та в сумах, зазначених у платіжних дорученнях в іноземній валюті № 2601/1 від 26.01.2015 р., № 0202 від 02.02.2015 р., № 0302 від 03.02.2015 р., № 0402 від 04.02.2015 р.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо переказу коштів у передбачені законодавством України строки, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати умови договору № 8927 на розрахунково-касове обслуговування від 11.12.2013 р. в частині здійснення переказу коштів компанії «GUANGDONG MAYDOS BUILDING MATERIALS COMPANY» на рахунки та в сумах, зазначених у платіжних дорученнях в іноземній валюті № 2601/1 від 26.01.2015 р., № 0202 від 02.02.2015 р., № 0302 від 03.02.2015 р., № 0402 від 04.02.2015 р.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сансервіс» задовольнити.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код - 09807856) здійснити переказ коштів компанії «GUANGDONG MAYDOS BUILDING MATERIALS COMPANY» на рахунки та в сумах, зазначених у платіжних дорученнях в іноземній валюті № 2601/1 від 26.01.2015 р., № 0202 від 02.02.2015 р., № 0302 від 03.02.2015 р., № 0402 від 04.02.2015 р.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04054, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ідентифікаційний код - 09807856) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сансервіс» (30000, Хмельницька обл., м. Славута, вул. Острозька, буд. 90, ідентифікаційний код - 33317231) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 06.04.2015 р.

Суддя Бондарчук В.В.