ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Справа № 906/1592/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Корсак В.А.

судді: Данилова М.В., Данилова Т.Б. (доповідач)

розглянувши матеріали касаційної скаргиприватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 21.01.2015р.
у справі господарського суду№906/1592/13 Житомирської області
за позовом приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту"
до1) Коростенської райдержадміністрації 2) товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр"
третя особаГорщиківська сільська рада Коростенського району Житомирської області
про за участю представників сторін: позивача - відповідача 1- відповідача 2- третьої особи -визнання недійсним договору оренди земельної ділянки пр. Галуза Л.О. - дов. №227 від 24.12.14р. не з'явився пр. Мачульний О.І. - дов. б/н від 12.08.13р. не з'явився
Розпорядженням №03-05/434 від 23.03.2015р. змінено склад колегії суддів у справі №906/1592/13, призначеної до розгляду колегією у складі головуючого судді Ходаківської І.П., суддів Данилової М.В., Данилової Т.Б., утворено колегію суддів у складі головуючий суддя Корсак В.А., судді Данилова М.В, Данилова Т.Б.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року приватне акціонерне товариство "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" звернувлось до господарського суду Житомирської області з позовом до Коростенської райдержадміністрації та товариства з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 24.12.2007р. укладеного між Коростенською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю "Омелянівський кар'єр".

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 30.09.2014р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Горщиківську сільську раду Коростенського району Житомирської області.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 13.10.2014р. (суддя Машевська О.П.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.01.2015р. (судді Мамченко Ю.А., Саврій В.А., Дужич С.П.) у задоволенні позовних вимог відмовлено, посилаючись на те, що право власності на майно (під'їзні залізничні колії) за позивачем зареєстроване не було, рішенням господарського суду Житомирської області від 21.05.2014р. у справі №906/798/13, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.08.2014р., визнано за ТОВ "Омелянівський кар'єр" право власності на майно, яке знаходиться на земельній ділянці, орендованій згідно Договору оренди. ТОВ "Омелянівський кар'єр" як гірничодобувне підприємство мало право набути в оренду земельну ділянку державної власності, зайняту залізничною під'їзною колією в межах категорії "землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони, іншого призначення".

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, приватне акціонерне товариство "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що спірні 3,5 км під'їзної колії ППЗТ отримало від засновника-держави в особі Мінтрансу у 2001 році в процесі корпоратизації; в подальшому колії та нерухоме майно у 2006 році увійшло в статутний фонд ПАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту". Відтак, передавати в оренду земельну ділянку ТОВ "Омелянівський кар'єр", на якій знаходиться нерухоме майно ПАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" суперечить Законам України "Про транспорт", "Про залізничний транспорт", ст.ст.19, 20, 120 Земельного кодексу України.

Заслухавши присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права при винесенні рішення і постанови та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" створено відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 30.10.2001р. №746 шляхом перетворення ДП "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" у ВАТ в порядку, передбаченому Указом Президента України від 15.06.1993р. №210 "Про корпоратизацію підприємств".

Розпорядженням голови Коростенської РДА від 22.10.2008р. №665 ВАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками, на яких розташовані під'їзні залізничні колії до ТОВ "Омелянівський кар'єр" (довжина 3,5 км) та до Коростень-Щорсівського кар'єроуправління (довжина 2,0 км).

Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж та складання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ВАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" площею 2,1493 га, на якій розміщена під'їзна залізнична колія довжиною 3,14 км до ТОВ "Омелянівський кар'єр" на території Горщиківської сільської ради (за межами населених пунктів) було розроблено НВПБО ТОВ "Будпластик", однак у встановленому порядку не затверджено.

Судами встановлено, що розпорядженням голови Коростенської РДА від 22.01.2007р. №27 надано дозвіл ТОВ "Омелянівський кар'єр" на виготовлення технічної документації по встановленню меж у натурі (на місцевості) земельної ділянки для промислової розробки Березівського родовища граніту, розташованого на території Горщиківської сільської ради, в зв'язку зі зміною організаційно-правової форми товариства (надалі - Технічна документація).

Технічну документацію розроблено відповідачу-2 Житомирською регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру".

Розпорядженням голови Коростенської РДА від 24.12.2007р. №584 затверджено Технічну документацію та надано земельну ділянку площею 94,6477 га. в оренду строком на 49 років ТОВ "Омелянівський кар'єр" для добувної промисловості за рахунок земель Горщиківської сільської ради.

24.12.2007р. між Коростенською РДА як орендодавцем та ТОВ "Омелянівський кар'єр" як орендарем було укладено Договір оренди земельної ділянки, згідно якого в строкове платне користування передано земельні ділянки несільськогосподарського призначення, які розташовані на території Горщиківської сільської ради Коростенського району поза межами населених пунктів (надалі - Договір оренди).

Згідно із п.2.1 Договору оренди в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 94,6477 га., в тому числі ділянка №1 кадастровий номер 090000013 - 0,1063 га. залізничне полотно, ділянка №2 кадастровий номер 040000002 - 5,7140 га. відвал, ділянка №3 кадастровий номер 090000014 - 88,82,8274 га. забудовані землі.

Договір оренди зареєстровано у Коростенському райвідділі Житомирської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.12.2007р. за №05 від 26.12.2007р.

За актом приймання-передачі земель в оренду від 26.12.2007р. Коростенська РДА передала, а ТОВ "Омелянівський кар'єр" прийняв орендовані земельні ділянки.

14.10.2009р. між Коростенською РДА та ТОВ "Омелянівський кар'єр" було укладено додаткову угоду до Договору оренди в частині п.п.2.4 та 4 щодо нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок та нового розміру орендної плати за них.

Позивач своє право на позов у спірних земельних відносинах обґрунтовує, серед іншого, ст.ст.328, 329, ч.1 ст.377 Цивільного кодексу та ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, в силу яких вважає себе одночасно власником будівель та споруд (під'їзних залізничних колій) та особою, якій належить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, як такою, що належить до земель залізничного транспорту.

Розглядаючи справу по суті, суди виходили з того, що відповідно до ст.93 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, підприємства, що належать до державної власності.

Згідно із ч.2 ст.22 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Відповідно до Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" включено до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації як майновий комплекс підприємств залізничного транспорту з його інфраструктурою на території України.

ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" відноситься до підприємств промислового залізничного транспорту.

Враховуючи викладе, ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" має право набувати земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування землі транспорту.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про транспорт", до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні і укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту.

В свою чергу, згідно із ст.1 Закону України "Про залізничний транспорт" під'їзні колії - залізничні колії, які призначені для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств, організацій та установ у взаємодії із залізничним транспортом загального користування.

Статтею 21 цього Закону передбачено, що відносини підприємств залізничного транспорту з власниками залізничних під'їзних колій, порядок і умови експлуатації цих колій, обігу рухомого складу, що не належить до залізничного транспорту загального користування, визначаються Статутом залізниць України та укладеними на його основі договорами.

Відповідно до ст.64 Статуту залізниць України до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і які належать підприємствам, підприємцям, організаціям та установам незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності. Під'їзні колії призначено для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що під'їзні залізничні колії можуть належати підприємствам всіх форм власності: державної, комунальної та приватної.

В свою чергу, право оренди земельної ділянки є одним із речових прав на землю державної форми власності та здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ч.7 ст.93, ч.1 ст.124 Земельного кодексу України, ст.2, ч.1 ст.ст.6 та 16 Закону України "Про оренду землі").

Оскільки земельні ділянки для потреб, пов'язаних з користуванням надрами за основним цільовим призначенням належать до земель промисловості, тому згідно ч.1 ст.66 Земельного кодексу України до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд, зокрема, гірничодобувних підприємств, їх під'їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.

Отже, для потреб гірничодобувних підприємств враховуються земельні ділянки, зайняті також під'їзними шляхами, зокрема, залізничними під'їзними коліями.

Враховуючи викладене, суди дійшли до висновку, що ТОВ "Омелянівський кар'єр" як гірничодобувне підприємство мало право набути в оренду земельну ділянку державної власності, зайняту залізничною під'їзною колією в межах категорії "землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони, іншого призначення".

Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що до отримання спірних земельних ділянок в оренду, останні в загальній площі 76,3336 га. згідно Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії І-ЖТ №001633 від 01.10.2001р. належали ВАТ "Омелянівський кар'єр" на праві постійного користування, як землі для видобутку та переробки каменю, що були надані рішенням 19 сесії Горщиківської сільської ради від 12.09.2001р.

При цьому, ТОВ "Омелянівський кар'єр" до набуття спірних земельних ділянок в оренду вважався їх належним землекористувачем.

Таким чином, суди дійшли до висновку, що на дату прийняття головою Коростенської РДА розпорядження від 24.12.2007р. №584 спірні земельні ділянки вже належали до земель, наданих для користування надрами, тому були відсутні підстави для прийняття рішення про зміну їх цільового призначення в межах однієї категорії "землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони, іншого призначення". Відтак, доводи позивача про порушення Коростенською РДА вимог ст.ст.19 та 20 Земельного кодексу України були предметом розгляду судів попередніх інстанцій, і такі доводи судами відхилені та визнані необґрунтованими.

Судами також встановлено, що спір про недійсність Договору оренди з підстав відсутності у Коростенської РДА повноважень розглядався господарським судом Житомирської області у справі №2/70-Д .

У постанові від 19.12.2010р. у справі №2/70-Д, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що відміняючи власне розпорядження голова Коростенської РДА в порушення вимог ч.8 ст.118 Конституції України та ч.2 ст.43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" вийшов за межі своїх повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Оскільки розпорядження голови Коростенської РДА від 24.12.2007р. №584 у встановленому законом порядку не скасоване, останнє є чинним. Більше того, воно вважається таким, що вичерпало свою дію виконанням.

Розглядаючи справу по суті, судами встановлено, що позивач вважає себе власником майна, яке розміщено на спірній земельній ділянці, зокрема, власником під'їзної залізничної колії. Доводить, що право власності на це майно виникло з підстав, передбачених законом, зокрема, на підставі ч.1 ст.12 Закону України "Про господарські товариства", ст.85 Господарського кодексу України та ст.115 Цивільного кодексу України внаслідок його передачі засновником (державою) у власність як вклад до статутного капіталу у 2001 році.

Оскільки позивач - ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" доводить, що майно (під'їзні залізничні колії) є нерухомим майном та фактично існує в натурі, набуте у 2001 році то право власності підлягало державній реєстрації.

Судами обох інстанцій встановлено, що право власності на майно (під'їзні залізничні колії) за позивачем не було зареєстроване.

ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" свій титул власника майна (під'їзної залізничної колії) не підтвердив.

Частиною 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції станом на 29.10.2013р. (дата звернення позивача з позовом до суду по даній справі) було зазначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відсутність державної реєстрації права власності на нерухомість як до набрання чинності Законом про державну реєстрацію, так і за час його дії, спростує презумпцію дійсності права, а тому останнє доводиться виключно в судовому порядку через визнання права власності.

При цьому, рішенням господарського суду Житомирської області від 28.10.2013р. у справі №906/871/13, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.12.2013р. та постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2014р., ПАТ "Киїів-Дніпровське МППЗТ" відмовлено у визнанні права власності на майно, яке знаходиться на земельній ділянці, орендованій згідно Договору оренди.

В свою чергу, рішенням господарського суду Житомирської області від 21.05.2014р. у справі №906/798/13, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.08.2014р., визнано за ТОВ "Омелянівський кар'єр" право власності на майно, яке знаходиться на земельній ділянці, орендованій згідно Договору оренди.

Враховуючи викладене, доводи позивача про те, що на підставі ст.6 Закону України "Про оренду землі" та ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, права на земельну ділянку, на якій розміщується під'їзна залізнична колія, інші споруди та будівлі, належать позивачу, як власнику об'єктів нерухомого майна, судами обох інстанцій відхилені підставно.

Статтею 1117 ГПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", оскільки доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів по справі, а судами було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для даної справи, їм надано належну правову оцінку та прийнято рішення і постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави залишити їх без змін.

Судові витрати, сплачені касатором до бюджету під час подання касаційної скарги, у зв'язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги на підставі ст.49 ГПК України залишаються на касаторі.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21.01.2015р. у справі №906/1592/13 господарського суду Житомирської області залишити без змін.

Головуючий суддя В. Корсак

Судді М. Данилова

Т. Данилова