ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015 р. Справа№ 914/72/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», м. Київ,

до відповідача 1: Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Львів,

до відповідача 2: Служби автомобільних доріг у Львівській області, м.Львів,

про стягнення 2' 720,31 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: Бігун Н.В.,

від відповідача 1: Кондрашов Д.І.,

від відповідача 2: Лущак О.Є.

На розгляд господарського суду Львівської області Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» подано позов до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення 2' 720,31 грн.

Ухвалою суду від 14.01.2015р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 03.02.2015р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 23.02.2015 р. залучено до участі у справі як відповідача 2 Службу автомобільних доріг України у Львівській області. У судових засіданнях 03.02.2015 р. та 17.03.2015 р. оголошувалася перерва.

У судове засідання 30.03.2015 р. представник позивача з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем виплачено страхувальнику Гой І.Р. страхове відшкодування на підставі страхового акту. Постановою Жовківського районного суду Львівської області визнано винним Шай В.П. у недотриманні та порушення п.1,5 ПДР, ч.4 ст.140 КУпАП, ст. 12,24 ЗУ «Про дорожній рух», що призвело до ДТП. Оскільки Шай В.П. є працівником Жовківського ДЕД (філія ДП «Львівський облавтодор»), на підставі ст.1172 ЦК України просить стягнути суму страхового відшкодування 2' 720,31 грн. Щодо розміру страхового відшкодування повідомив, що ця сума була визначена відповідно до п.18.10.1 договору від 10.08.2012 р. працівником страховика за допомогою програми «Audatex», яка є рекомендується Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (п.59 додатку 8).

Представник відповідач 1 у судове засідання 30.03.2015 р. з'явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та додаткових письмових поясненнях. Зокрема, зазначив, що ДП «Львівський облавтодор» є лише підприємством, що здійснює ремонт та утримання автодоріг на договірній основі за замовленням Служби автомобільних доріг у Львівській області. Саме ця служба є власником доріг з відповідними повноваженнями та відповідальністю, а відповідач є лише підрядником, який здійснює ремонт дорожнього полотна. Тому, вважає, відповідати за позовом повинна Служба автомобільних доріг, яка у подальшому (після виплати страховій компанії) зможе звернутися до облавтодору з вимогою про відшкодування сплаченої суми, що неодноразово мало місце на практиці.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 30.03.2015 р. проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових поясненнях. Зазначив, що постановою Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.2013 р. встановлено наявність вини працівника ДП «Львівський облавтодор» у заподіянні шкоди в результаті ДТП. До того ж, відповідно до умов договору від 15.02.2013 р.№06-02/13 відповідальною особою за стан автомобільної дороги на ділянці дороги, де сталась ДТП, є саме відповідач 1, який здійснював її експлуатаційне утримання. Тому ДП «Львівський облавтодор» повинен відшкодовувати заподіяну шкоду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідачів, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

10.08.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» (страховик, позивач по справі) та Гой Іриною Романівною (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №03/ТЗ/0003528/2.1.5.1 (далі - договір). Застрахованим автомобілем є автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер ВС 1197 СТ, номер кузова WVWZZZ3CZ9EI32837, 2009 року випуску. Страхова сума становить 187' 000,00 грн. При настанні страхового випадку страхувальник має право отримати страхове відшкодування, згідно з умовами договору (п. 14.1.1 договору).

26.02.2013 р.р. на а/д Р-15 в м. Ковель-В.Волинський-Червоноград - Жовква відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. ВС 1197 СТ, яким керував Гой Юрій Володимирович.

Причиною ДТП стало те, що працівником філії Жовківського ДЕД не ліквідовано вибоїни розміром 1,20 м:0,90м:0,18м; 1.40м:1,30м:0,18м, що відповідно спричинило механічні пошкодження застрахованого автомобіля з матеріальними збитками.

У постанові Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.2013р. у справі №444/654/13 зазначено, що 26.02.2013 р.р. на а/д Р-15 в м. Ковель-В.Волинський-Червоноград - Жовква Шай В.П., який працював інженером з охорони праці філії Жовківського ДЕД, не ліквідував вибоїни розміром 1,20 м:0,90м:0,18м; 1.40м:1,30м:0,18м, що стало причиною ДТП з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.1, 5 ПДР, ст.. 12,24 ЗУ «Про дорожній рух». Постановою від 18.04.2013 р. виправлено описку в резолютивній частині постанови від 26.03.2013 р. та визнано винним Шай В.П. за ст..140 КУпАП. Закрито провадження у справі про притягнення Шай В.П. до адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням відповідно до ст. 22 КУпАП.

30.04.2013 р. Гой І.Р. звернулася із заявою до позивача про виплату страхового відшкодування.

У Довідці №9164377 про дорожньо-транспортну пригоду зазначено, що автомобіль отримав механічні пошкодження нижньої частини (дно, кузов). У р.ІІІ довідки «Наявні недоліки утримання вулично-дорожної мережі на місці ДТП» зазначено: наявність на покритті вибоїн та руйнувань. У р.IV довідки «Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення:» порушення правил утримання автодоріг та вулиць.

Актом огляду транспортного засобу від 21.03.2013 р. визначено перелік пошкоджень, які отримав автомобіль.

Протоколом огляду транспортного засобу від 17.05.213 р., складеним експертом Бойко О.Б., визначено опис пошкоджень та тип ремонтних операцій.

07.06.2013р. позивачем складено страховий акт № 03/27189/2.1.5.1, в якому визначено розмір страхового відшкодування у сумі 2' 720,31 грн.

10.06.2013р. позивачем було перераховано на рахунок СТО (ФОП Осьмак-Пшенецька Ю.В.) 2' 720,31 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 1238.

20.12.2013р. позивач направив на адресу відповідача 1 претензію вих. №УН4585Р про відшкодування збитків у порядку регресу, в якій просив відшкодувати шкоду в порядку регресу на суму 2' 720,31грн.

Між Службою автомобільних доріг у Львівській області та Дочірнім підприємством «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» було укладено договір №06-02/13 на надання послуг з поточного ремонту (дрібний, середній) та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області від 15.02.2013 р.

Додатком №1 до договору №06-02/13 сторони погодили перелік автомобільних доріг держаного значення, які передані для обслуговування підрядником (відповідачем 1), в тому числі і дорогу Р-15 Ковель-Володимир Волинський, на якій трапилося ДТП.

В акті передачі автомобільних доріг (додаток № 2 до договору) зазначено, що відповідач 2 передав, а відповідач 1 прийняв мережу автомобільних доріг державного та місцевого значення Львівської області для виконання робіт з поточного ремонту і експлуатаційного утримання.

Доказів погашення заборгованості на день подання позову відповідачами не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

У відповідності до ст.355 ГК України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхувальником виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки позивач виконав свої зобов'язання за договором страхування, йому у межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про автомобільні дороги», державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

У статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно з положеннями ст.9 згаданого закону до компетенції власників

автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених

ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат

власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди

сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання

автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Відповідно до «Положення про Службу автомобільних доріг у Львівській області» (нова редакція), затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України 02.11.2011 р. № 12, метою діяльності служби є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів, штучних споруд. Предмет діяльності служби серед іншого полягає у організації будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування;

Згідно ст.13 Закону «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за:

1) стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування;

2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування;

3) відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Згідно ч.3 ст.1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Отже, у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вони повинні бути відшкодовані власниками доріг або уповноваженими ними органами, у даному випадку це орган державного управління автомобільними дорогами загального користування, яким є Державне агентство автомобільних доріг України, що згідно Указом Президента України від 13.04.2011р. № 456/2011 "Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України" є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України, та до сфери управління якого належить Служба автомобільних доріг у Львівській області (аналогічний висновок зробив ВГС України у постанові від 18.08.2014р. справа №906/670/13).

Суд відхиляє покликання відповідача 2 на п.7.4 договору (у разі виникнення ДТП пов'язаних з незадовільним експлуатаційним станом автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення підрядних бере на себе зобов'язання щодо врегулювання спорів та відшкодування матеріальних збитків), оскільки таке положення передбачає відповідальність сторін одна перед одною за неналежне виконання договору, а не відповідальність перед третіми особами. Тобто, якщо неналежне виконання підрядником умов договору, яке проявилося у неналежному експлуатаційному утриманні автомобільної дороги, призвело до нанесення замовнику збитків, останній вправі вимагати від підрядника їх відшкодувати.

Таким чином, Служба автомобільних доріг у Львівській області несе позадоговірну відповідальність перед учасниками ДТП за шкоду, заподіяну у результаті її настання через незадовільне утримання доріг. Натомість ДП «Львівський облавтодор» перед Службою автомобільних доріг у Львівській області несе відповідальність у вигляді відшкодування збитків згідно договору за порушення умов такого договору. У такому випадку служба після виплати відшкодування учаснику ДТП вправі звернутися з позовом до автодору про відшкодування збитків через неналежне виконання умов договору.

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.34 ГПК України).

Виходячи зі змісту всього наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, заявлених до відповідача 2, а у задоволенні позову до відповідача 1 відмовляє.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача 2.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 25, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст.9,13 Закону України «Про автомобільні дороги», ст. 24 Закону України «Про дорожній рух», ст. 355 Господарського кодексу України, ст.ст.22, 979, 993, 1166, 1172 Цивільного кодексу України та ст.ст.3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги , заявлені до відповідача 2, задоволити повністю.

2. Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Львівській області (адреса: 79053, м. Львів, вул. В.Великого, буд.54, ідентифікаційний ) на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (адреса: 04053, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29А, ідентифікаційний ) 2' 720,31грн. матеріальної шкоди та 1'827,00 грн. судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог до відповідача 1 відмовити повністю.

4. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

У судовому засіданні 30.03.2015р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний

текст складений та підписаний 01.04.2015 р.

Суддя Яворський Б.І.