ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 915/264/15

За позовом: Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт»

54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/14

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Про: стягнення заборгованості в сумі 10772,65 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Плакушко О.С, за довіреністю;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 25.02.2015 року звернуся до господарського суду з позовом стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 8768,68 грн., пеню в сумі 1127,10 грн. та штраф в розмірі 876,87 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов 1.1, 1.2, 3.1, 3.2, 3.3, 6.1, 6.2 договору №1-П від 05.03.2014 року; акту прийому-передачі від 05.03.2014 року державного рухомого майна в платне користування; рахунку від 30.06.2014 року №10968260 на суму 952,15 грн.; прибуткового касового ордеру №4 від 02.02.2015 року про оплату рахунку; акту наданих послуг (виконаних робіт) № 10968260 від 30.06.2014 року; умов пунктів 1.1, 1.2, 3.1, 3.2, 3.6, 5.12, 9.3, 9.4 договору №9-А від 25.06.2014 року; акту прийому-передачі від 25.06.2014 року державного майна у користування; рахунків: № 10958260 від 30.06.2014 року на суму 3 455,76 грн., № 11408260 від 30.06.2014 року на суму 241,14 грн., № 14888260 від 31.08.2014 року на суму 1 220,23 грн., № 17208260 від 30.09.2014 року на суму 1 255,62 грн., № 19058260 від 31.10.2014 року на суму 1 285,75 грн., № 21428260 від 30.11.2014 року на суму 1 310,18 грн.; актів надання послуг (виконаних робіт) № 10958260 від 30.06.2014 року на суму 3 455,76 грн., № 11408260 від 30.06.2014 року на суму 241,14 грн., № 14888260 від 31.08.2014 року на суму 1 220,23 грн., № 17208260 від 30.09.2014 року на суму 1 255,62 грн., № 19058260 від 31.10.2014 року на суму 1 285,75 грн.; журналу реєстрації за 2013-2014 р.; претензії № 09/12 від 06.01.2013 р.; норм ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що на теперішній час заборгованість за користування майном відповідачем по наведеним угодам не сплачена.

31.03.15 р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній зазначає, що 26.02.15 р. відповідач частково сплатив суму основного боргу в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 9 від 26.02.15 р. В зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача остаточно заборгованість в загальному розмірі 7772,65 грн., яка складається з 5768,68 грн. основного боргу, 1127,10 грн. пені та 876,87 грн. штрафу.

Вказана заява, на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу, прийнята судом до розгляду.

Відповідач вимоги ухвали суду не виконав, відзив по суті позову не надав, в судове засідання свого представника з невідомих причин не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка канцелярії на зворотній стороні судової ухвали.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про відкладення розгляду справи було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, виходячи з наведених обставин, справу розглянуто на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

31.03.2015 р. за результатами розгляду справи суд, на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представника позивача, суд -

встановив:

1) 05 березня 2014 року між сторонами був укладений договір оренди № 1-П, згідно з предметом якого позивач як наймодавець, передає, а відповідач, як наймач, приймає в платне користування (у прокат) рухоме майно згідно переліку (додаток № 1, що є невід'ємною частиною договору) (надалі - майно), яке обліковується на балансі наймодавця. Майно передається з метою використання його за цільовим призначенням.

Відповідно до змісту пунктів 2.1, 2.2, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 договору наймач вступає у користування майном після підписання сторонами цього договору, але не раніше підписання сторонами акту приймання-передачі майна. Цей договір є платним та строковим. Плата за користування майном за місяць складає 991,82 грн. без урахування ПДВ. Нарахування ПДВ на суму плати за користування майном здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Оплата виконується наймачем один раз у три місяці (до 10-го числа місяця, що слідує після спливу кожних трьох місяців дії договору) шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок наймодавця згідно виставленого рахунку на підставі підписаного обома сторонами цього договору. У разі припинення (розірвання) договору наймач сплачує плату за користування майном до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії цього договору не звільняє наймача від обов'язку сплатити заборгованість за платою за користування майном, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції.

До зобов'язань наймача за договором віднесено, зокрема, своєчасно і у повному обсязі сплачувати плату за користування майном відповідно до рахунків, наданих наймодавцем (п. 4.2 договору).

Водночас, сторони умовами п. 6.2 договору передбачили, що наймач несе відповідальність за прострочення оплати за користування майном та сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 8.1 сторони дійшли згоди, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 01.08.2014 року, а в частині розрахунків договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

В подальшому, 25.06.2014 року сторони оформили та підписали до вищенаведеного договору угоду № 1, якою домовились договір від 05.03.2014 року №1-П вважати розірваним з моменту підписання цієї додаткової угоди обома сторонами.

2) Також, 25 червня 2014 року між сторонами був укладений договір оренди №9-А згідно з предметом якого позивач як орендодавець, передає, а відповідач, як орендар, приймає в строкове платне користування групу об'єктів окремого індивідуально визначеного державного рухомого майна в кількості 155 одиниць, згідно переліку (додаток №1, що є невід'ємною частиною договору) (надалі - майно), що знаходиться на балансі орендодавця, і вартість якого визначена відповідно до висновку про вартість майна, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська оціночна компанія», станом на 30.04.2014 року і становить 115 008,00 гривень без урахування ПДВ. Майно передається в оренду з метою використання його за цільовим призначенням.

За умовами даного договору орендар вступає у строкове платне користування майном після підписання сторонами цього договору, але не раніше підписання сторонами акту приймання-передачі майна. Орендна плата визначена на підставі «Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу», затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 року № 786 із змінами та доповненнями (надалі - методика), за ставкою 10% від вартості майна, зазначеної в п.1.1. цього договору і становить згідно з розрахунками (додаток 2, який є невід'ємною частиною договору) без ПДВ за базовий місяць розрахунку (квітень 2014р.) 958,40 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції від базового до першого місяця оренди включно. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за звітний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України. Орендна плата перераховується орендарем на почтовий рахунок орендодавця до 15-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування, на підставі рахунку, виставленого орендодавцем до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування, але не раніше оголошення індексу інфляції за звітний місяць. Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідного до чинного законодавства України з урахуванням пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати до повного погашення заборгованості (пункти 2.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.6, 3.7 договору).

Відповідно до змісту пунктів 5.2, 5.3, 5.12, 7.1, 9.3 та 9.4 договору орендар зобов'язується: протягом 30 днів після підписання договору внести завдаток, передбачений п.3.9 цього договору; після закінчення основного строку договору оренди, здійснюється перерахування орендної плати за останні місяці з урахуванням внесеного орендарем завдатку; у разі порушення орендарем зобов'язання зі сплати орендної плати, він має відшкодувати орендодавцю збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір завдатку; якщо в разі дострокового припинення договору, за згодою сторін, сума сплачених орендних платежів і завдатку перевищить передбачені договором платежі за період фактичної оренди, то це перевищення розглядається як зайва сума орендної плати; своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату відповідно до рахунків, наданих орендодавцем; на вимогу орендодавця проводити звіряння розрахунків по орендних платежах і оформлювати відповідні акти звіряння; компенсувати орендодавцю витрати, пов'язані з проведенням незалежної експертної оцінки індивідуально-визначеного рухомого державного майна, опублікуванням оголошення щодо передачі в оренду даного майна у засобах масової інформації протягом 10-ти банківських днів з дати отримання відповідних рахунків, а також інших витрат, пов'язаних з укладенням договору оренди.

Орендодавець зобов'язується передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором по акту приймання-передачі майна протягом п'яти робочих днів після підписання договору. Орендар несе відповідальність за прострочення оплати орендної плати (п. 3.6., п. 3.9, 5.3. договору) та сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж два місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Пунктом 11.1 сторони дійшли згоди, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє протягом п'яти років, а в частині розрахунків договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Предметом даного спору виступила майнова вимога позивача про стягнення з відповідача грошового боргу та неустойки за неналежне виконання умов за договорами оренди від 05.03.2014 року та від 25.06.2014 року.

Отже, спірні відносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями діючого законодавства про найм (оренду).

Так, згідно приписам ст.ст. 759 (ч.1), 760 (ч.1), 761, 762 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

За змістом ст.ст. 765, 773 (ч.1) ЦК України, наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.

Матеріали справи свідчать про наступне.

1) На виконання умов договору №1-П від 05.03.2014 року позивач за актом прийому-передачі від 05.03.2014 року передав, а відповідач прийняв рухоме майно, згідно з переліком зазначеним у додатку № 1до цього договору.

Майно прийнято наймачем в робочому стані без зауважень. Протягом дії даного договору позивач виставив відповідачу рахунок на оплату за користування майном:

- рахунок № 10968260 від 30.06.2014 року на 952,15 грн. (зі складанням акту надання послуг (виконання робіт)) № 10968260 на 952,15 грн., підписаного обома сторонами, отримання яких підтверджується підписом повноважної особи в журналі реєстрації рахунків 2013-2014 років.

За умовами п.3.3 договору відповідач повинен був оплатити виставлений рахунок до 10.06.2014 року.

Але, в обумовлений договором строк відповідач виставлений рахунок не здійснив. Оплата була проведена лише 02.02.2015 року, про що свідчить прибутковий касовий ордер № 4 від 02.02.15 р.

2) На виконання умов договору оренди №9-А від 25.06.2014 року:

Позивач за актом прийому-передачі індивідуально визначеного майна відповідно до договору №9-А від 25.06.2014 р., 25.06.2014 р. передав, а відповідач прийняв індивідуально визначене державне майно, перелік якого передбачений додатком №1 до цього договору. Майно було прийнято відповідачем в придатному стані та без зауважень.

Протягом дії даного договору, позивач виставляв, а відповідач отримував (згідно записів в журналі) наступні рахунки на оплату:

- рахунок № 10958260 від 30.06.2014 р. на 3455,76 грн. (акт наданих послуг № 10958260 від 30.06.2014 р. на 3455,76 грн.);

- рахунок № 11408260 від 30.06.2014 р. на 241,14 грн. (акт наданих послуг № 11408260 від 30.06.2014 р. на 241,14 грн.);

- рахунок № 14888260 від 31.08.2014 р. на 1220,23 грн. (акт наданих послуг № 14888260 від 31.08.2014 р. на 1220,23 грн.);

- рахунок № 17208260 від 30.09.2014 р. на 1255,62 грн. (акт наданих послуг № 17208260 від 30.09.2014 р. на 1255,62 грн.);

- рахунок № 19058260 від 31.10.2014 р. на 1285,75 грн. (акт наданих послуг № 19058260 від 31.10.2014 р. на 1285,75 грн.);

- рахунок № 21428260 від 30.11.2014 р. на 1310,18 грн. (акт наданих послуг № 21428260 від 30.11.2014 р. на 1310,18 грн.).

За умовами п.3.6 та п. 5.12 вказаного договору відповідач повинен був остаточно розрахуватись з позивачем за одержані послуги до 15 числа місяця, наступного за місяцем нарахування.

Послуги за цим договором були виконані позивачем для відповідача на загальну суму 8768,68 грн.

У відповідності зі ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

За приписами ст. 32, ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач всупереч наведеним процесуальним нормам не надав суду належних доказів, які б свідчили про сплату вищевказаних рахунків за спірний період по отриманим послугам.

Таким чином, заборгованість відповідача за договором оренди № 9-А станом на час звернення останнього до суду дійсно склала в розмірі 8768,68 грн.

Водночас, згідно доказів наданих позивачем після подання позову, відповідач 26.02.15 р. здійснив проплату по спірним відносинам в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно ж до правил п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Отже, перевіривши вказані обставини, на підставі наведеного суд припиняє провадження у справі в порядку п. 1-1 ч. 1 статті 80 ГПК України в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу по договору № 9-А від 25.06.14 р. в розмірі 3000,00 грн. Таким чином, основний борг відповідача перед позивачем на момент прийняття рішення по справі складає в сумі 5768,68 грн.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 6.2 договору № 1-П від 05.03.14 р. сторони дійшли згоди, що наймач несе відповідальність за прострочення оплати за користування майном та сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Отже, за договором № 1-П від 05.03.14 р. позивач цілком обґрунтовано нарахував відповідачу до стягнення пеню за період з 11.07.14 р. по 02.02.15 р. в розмірі 140,46 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 986,64 грн. за період з 28.07.14 р. по 16.02.15 р. за договором № 9-А від 25.06.2014 р.

Так, за умовами пунктів 9.3 та 9.4 договору № 9-А від 25.06.14 р. орендар несе відповідальність за прострочення оплати орендної плати (п. 3.6., п. 3.9, 5.3. договору) та сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж два місяці, орендар сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Виходячи з вищенаведених норм та обставин, за перевіркою суду, позивачем цілком правомірно нараховано боржнику до стягнення пеню в сумі 986,64 грн. за період з 28.07.2014 р. по 16.02.2015 р.; крім цього з відповідача підлягає стягненню штраф в розмірі 876,87 грн. (8768,68х10%).

Таким чином, дослідивши надані позивачем документальні докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні відносини щодо фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог, але з урахуванням вищенаведеного - задоволенню їх частково.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 80, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» (54020, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/14, ) - заборгованість за основним боргом 5768,68 грн., пеню - 1127,10 грн., штраф - 876,87 грн. та 1827,00 грн. судового збору.

3. Провадження у справі щодо стягнення заборгованості основного боргу в сумі 3000,00 грн. припинити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 06 квітня 2015 року.

Суддя О.Г.Смородінова