ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.03.15р. Справа № 904/786/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", (м. Київ)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, (м. Кривий Ріг)

про стягнення 80 914,71 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення 80 914,71 грн.

Сума позову складається з наступних сум: 65 844,89 грн. - непогашена сума кредиту, 10 938,55 грн. - прострочена сума кредиту, 12 770,64 грн. - заборгованість за відсотками, 2 299,18 грн. - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 011/3659/80078/2 від 03.10.13р., в частині повного та своєчасного розрахунку за наданий кредит зі сплатою процентів.

Позивач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив.

Відповідач тричі у судове засідання не з'явився, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, причину неявки суду не повідомив, але був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання.

За таких обставин господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", як кредитор, та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, як позичальник, було укладено кредитний договір № 011/3659/80078/2.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками і діє до повного виконання ними прийнятих зобов'язань відповідно до договору (п. 11.1. кредитного договору).

Відповідно до умов договору кредитор зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (надалі - кредит) в формі Невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 84 000,00 грн., а позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначення, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені договором.

Під "Невідповідальною кредитною лінією" сторони розуміють форму видачі кредиту частинами (траншами), при якій після отримання позичальником повної суми кредитних коштів подальша видача кредитних коштів позичальнику припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості за кредитом протягом строку дії договору (п. 1.1. кредитного договору).

Згідно п. 1.2. кредитного договору, кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 28 вересня 2016 року (останній день строку користування кредитом, в який позичальник має здійснити остаточне погашення будь-якої заборгованості за договором).

Протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 26% річних на рахунок нарахованих доходів кредитора (п. 2.1. кредитного договору).

Відповідно до п. 2.2. кредитного договору, нарахування процентів за кредитом здійснюється не рідше одного разу на місяць, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості позичальника за кредитом протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі кредиту (частини кредиту); остаточний день строку користування кредитом не враховується.

Пунктом 4.1. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання за договором (в т.ч. здійснити повернення кредиту, сплатити проценти, комісії, пеню, штрафи, неустойку та інші платежі) в порядку, визначеному договором.

Під поняттям "Погашення заборгованості" сторони розуміють повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісії, неустойок та інших платежів, якщо такі матимуть місце, які передбачені договором в тому числі відшкодування витрат та збитків кредитора, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов договору.

Позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком. Ануїтетний платіж включає в себе повернення частини основної суми кредиту та сплату процентів за його користування (п. 4.2. кредитного договору).

03 жовтня 2013 року сторони уклали додаток № 1, в якому пункт 1 викладений в наступній редакції: "Цим додатком сторони встановлюють, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом по кредитному договору № 011/3659/80078/2 від 03.10.13р. здійснюється позичальником згідно до встановленого графіку погашення заборгованості".

15 жовтня 2013 року між кредитором та позичальником було укладено додаткову угоду № 011/3659/80078/2/1 до кредитного договору № 011/3659/80078/2 від 03.10.13р., в якій зазначене про наступне:

1. Пункт 1.1. Статті 1 "Предмет договору" договору викладено в наступній редакції:

"1.1. відповідно до умов договору кредиту зобов'язання надати позичальнику кредитні кошти (надалі - кредит) в формі Невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 81 615,20 грн., а позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені договором.

Під "Невідповідальною кредитною лінією" сторони розуміють форму видачі кредиту частинами (траншами), при якій після отримання позичальником повної суми кредитних коштів подальша видача кредитних коштів позичальнику припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості за кредитом протягом строку дії договору."

2. Пункт 1 додатку № 1 до кредитного договору, викладено в наступній редакції:

"Цим додатком сторони встановлюють, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом по кредитному договору від 03.10.13р. здійснюється позичальником згідно до встановленого нового графіку погашення заборгованості".

З матеріалів справи вбачається, що згідно розпорядження № 2076 від 15.10.2013 року банком було видано позичальнику грошові кошти у сумі 81 615,20 грн. (а.с. 27), тобто свої зобов'язання позивачем було виконано повністю та належним чином.

В той же час, відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря.

У зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору та несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, 23.10.2014 року на адресу відповідача позивачем була направлена претензія - вимога щодо погашення заборгованості № (а.с. 25).

Вимоги позивача, які були зазначені в претензії, залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, станом на 20.01.2015р. заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає у загальному розмірі 78 615,53 грн.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а саме: 65 844,89 грн. - непогашена сума кредиту, в т.ч. прострочена - 10 938,55 грн. та заборгованість за відсотками у сумі 12 770,64 грн.

Доказів виконання по оплаті за кредитним договором від 03.10.13р. у загальному розмірі 78 615,53 грн. на момент розгляду спору відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд виходить із наступного.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 346 Господарського кодексу України кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Згідно частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Викладене є підставою для задоволення позову в частині стягнення непогашеної суми кредиту у розмірі 65 844,89 грн. та стягнення заборгованості за відсотками у сумі 12 770,64 грн.

У разі настання обставин невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань (обов'язків) за кредитним договором, а також обставини, що свідчать про те, що зобов'язання позичальника за кредитним договором не будуть виконані, Банк має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладання будь-яких додаткових угод вимагати дострокового повного/часткового виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором (п. 7.1. кредитного договору).

Пунктами 10.2, 10.2.1. кредитного договору встановлено, що позичальник на вимогу Банку, сплачує останньому, за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором - пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виконання заборгованості, від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.

На підставі п.п. 7.1., 10.2, 10.2.1. кредитного договору позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за порушення строків сплати кредиту та відсотків у розмірі 2 299,18 грн.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, перевіривши розрахунки позивача судом встановлено, що пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків у розмірі 2 299,18 грн. розрахована відповідно до умов договору та підлягає стягненню.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 548, 549, 610, 611, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 175, 193, 346 Господарського кодексу України, ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (50053, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; к/р № 1 в ОПЕРУ Національного банку України, МФО 300001, ) в особі Дніпропетровської обласної дирекції (49044, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 35; рах. № 0002, МФО 305653, ) - 65 844 (шістдесят п'ять тисяч вісімсот сорок чотири) грн. 89 коп. непогашену суму кредиту, в т.ч. прострочена - 10 938 (десять тисяч дев'ятсот тридцять вісім) грн. 55 коп., 12 770 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят) грн. 64 коп. заборгованість за відсотками, 2 299 (дві тисячі двісті дев'яносто дев'ять) грн. 18 коп. пеню за порушення строків сплати кредиту та відсотків, 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 02.04.15р.

Суддя І.Ю. Дубінін