ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2015 р.Справа № 14/44/08
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача: Мирошниченко М. А. та суддів: Величко Т.А. та Поліщук Л.В.

(склад колегії суддів сформовано на підставі автоматичного розподілу справ між суддями та розпорядження в.о. голови суду № 204 від 19.03.2015 р. )

при секретарі судового засідання - Станковій І.М.

за участю:

Представника Прокуратури Миколаївської області - Закерничної І.П. (прокурора прокуратури Одеської області)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк "Сбербанку Росії" на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 25.02.2015 р. про відмову у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк "Сбербанку Росії" від 26.01.2015 року на неправомірні дії та бездіяльність ліквідатора по справі № 14/44/08 про банкрутство Акціонерного товариства відкритого типу «Гілєя»,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 24.02.2015 р. (суддя Ржепецький В.О) в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк "Сбербанку Росії" від 26.01.2015 року на неправомірні дії та бездіяльність ліквідатора - відмовлено.

Зазначена відмова з посиланням на приписи норм ч. 4 ст. 25, ч. 6 ст. 3-1, ч. ч. 10-11 ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", мотивована тим, що посилання скаржника на ті дії ліквідатора, які віднесені Законом до його повноважень але ним не вчинені, без подання належних доказів, які б свідчили про неправомірність такої бездіяльності та її конкретні наслідки, не враховуючи зазначених вище обставин, не можуть бути підставою для застосування до ліквідатора відповідальності. (а.м.о. 40-43)

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою місцевого господарського суду кредитор ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу, в якій просить суд скасувати ухвалу місцевого господарського суду від 24.02.2015 р. по справі № 14/44/08 та визнати неправомірними бездіяльність ліквідатора Козирицького А.С. та усунути його від обов'язків ліквідатора.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що прийнята ухвала, винесена з порушенням ст.. ст. 4-2, 4-3 ГПК України в частині рівності сторін перед законом та судом, змагальності сторін, ст. 74 ГПК України в частині сприянні судом у здійсненні належних сторонам прав в судовому процесі, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - в частині навіть гіпотетичної можливості сподівання учасника процесу, майнові вимоги якого визнані у справі, на справедливий суд. Крім того, скаржник у апеляційній скарзі навів ті ж самі доводи, що і у скарзі на дії / бездіяльність ліквідатора направлену до суду першої інстанції.

Крім того, скаржником до апеляційної скарги надано клопотання про відновлення йому пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20.03.2015 р. скаржнику відновлено пропущений процесуальний строк для подачі апеляційної скарги, прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.04.2015 р. о 11:00, про що сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

У письмовому відзиві на скаргу арбітражний керуючий - ліквідатор Козирицький А.С. просив суд залишити її без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.

Оскільки представник Прокуратури не заявив клопотання про фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів така фіксація не здійснювалась, але вівся протокол судового засідання.

В судове засідання 02.04.2015 р. з'явився Представник Прокуратури Миколаївської області, однак інші учасники процесу (учасники справи про банкрутство), в т.ч. скаржник - Публічне акціонерне товариство "Дочірній Банк "Сбербанку Росії" і арбітражний керуючий - ліквідатор Козирицький А.С., не з'явились, хоча повідомлялись про день час та місце розгляду справи належним чином.

Враховуючи викладене та думку представника прокуратури, а також передбачений ст. 102 ГПК України скорочений строк розгляду апеляційних скарг на ухвали суду першої інстанції, що унеможливлює відкладення розгляду справи, колегія суддів прийняла рішення про розгляд скарги за відсутністю скаржника та інших учасників процесу.

Представник Прокуратури в усних поясненнях наданих суду просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.

Згідно ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошувались лише вступна та резолютивна частини судової постанови.

Переглядаючи відповідно до приписів ст. 101 ГПК України справу повторно, заслухавши усні пояснення представника Прокуратури , обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, відзиві на неї, дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, судова колегія встановили наступне.

26.01.2008 р. Відкрите акціонерне товариство "Первомайськавтотранс" та Приватне сільськогосподарське підприємство ім.. Партизанської іскри звернулись до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство Акціонерного товариства відкритого типу "Гілєя". (а.м.о. 2-4)

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 31.01.2008 р. (суддя Цвєткова П.В.) за вказаною заявою порушено провадження у справі № 14/44/08 та прийнято цю заяву до розгляду в підготовчому засіданні (а.м.о. 1)

Постановою господарського суду Миколаївської області від 13.11.2012 р. по справі № 14/44/08 Акціонерне товариство відкритого типу "Гілєя" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; припинено повноваження арбітражного керуючого Мегеря А.В. як розпорядника майна у справі; призначено ліквідатором Акціонерного товариства відкритого типу "Гілєя" арбітражного керуючого Мегеря Артура Валерійовича. (а.м.о. 5-7).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області ві 19.08.2014 р. по справі №14/44/08: припинено повноваження арбітражного керуючого Мегері А.В. як ліквідатора АТВТ «Гілєя»; призначено ліквідатором АТВТ "Гілєя" арбітражного керуючого Козирицького А.С.; зобов'язано арбітражного керуючого Мегерю А.В. в 15-ти денний термін з дня винесення ухвали передати арбітражному керуючому Козирицькому А.С. фінансову та іншу документацію, що стосується банкрутства АТВТ "Гілєя".

27.01.2015р. до господарського суду Миколаївської області надійшла скарга ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (вх.№1300/15) на неправомірні дії та бездіяльність арбітражного керуючого - ліквідатора Козирицького А.С..

Скарга вмотивована тим, що ліквідатор Козирицький А.С. з дня свого призначення не звітував суду та кредиторам про свою роботу, не витребував у колишніх керівників первинну та бухгалтерську документацію, що підтверджує дебіторську заборгованість, не здійснив аналіз фінансової, господарської та інвестиційної діяльності боржника, його становище на ринках, не уклав угоди з торгуючою організацією тощо. Внаслідок чого кредитор просить суд визнати бездіяльність ліквідатора Козирицького А.С. неправомірною та усунути його від виконання своїх обов'язків. (а.м.о. 8-9)

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.01.2015 р. скаргу прийнято до розгляду суддею Ржепецьким В.О. (а.м.о. 10-11)

24.02.2015 р. ліквідатором Козирицьким А.С. (далі ліквідатор) до місцевого господарського суду надано відзив на скаргу в якому він просив відмовити в її задоволенні.

В обґрунтування своєї позиції ліквідатор зазначив, що ліквідатором в межах повноважень та на виконання рішення комітету кредиторів було організовано та проведено повторний конкурс на визначення торгуючої організації з реалізації майна банкрута. У зазначені строки до ліквідатора надійшла лише одна конкурсна пропозиція, яка і була розглянута, без жодних порушень. Ліквідатор також стверджує, що ним не було порушено норми ч. ч. 11, 12 ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Щодо доводів заявника з приводу того, що не проведено фінансовий аналіз то, ліквідатор зазначив, що його проводять за три роки до дати порушення провадження справи про банкрутство, тобто три роки до 31.01.2008 р., що було зроблено арбітражним керуючим Мегерою А.В.., а тому проведення нового аналізу ліквідатором Козирицьким А.С. абсурдним. (а.м.о. 14-21)

Приймаючи до уваги що постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури було прийнято до набрання чинності нової редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» то до спірних відносин слід застосувати положення цього закону в редакції, що діяла до 19.01.2013 р., крім питань організації з продажу майна банкрута, які регулюються положеннями нової редакції цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції що діяла до 19.01.2013р., (далі Закон) дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси.

Частиною першою цієї ж норми законодавець встановлює повноваження ліквідатора в ліквідаційній процедурі, зокрема, і повноваження щодо аналізу фінансового становища банкрута, пред'явлення до третіх осіб вимог щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту, реалізації майна банкрута.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 3-1 Закону, при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Положеннями ч.8 вказаної статті передбачено, що невиконання або неналежне виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого згідно з цим Законом, що завдало значної шкоди боржнику чи кредиторам, може бути підставою для анулювання його ліцензії. Про невиконання або неналежне виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого, господарський суд може винести ухвалу, яка направляється державному органу з питань банкрутства.

Згідно приписів ч.6 вказаної статті невиконання або неналежне виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого згідно з цим Законом, за відсутності наслідків, передбачених цією статтею, може бути підставою для усунення арбітражного керуючого від виконання ним своїх обов'язків, про що господарський суд виносить ухвалу.

Як зазначив місцевий господарський суд та з цією позицією погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, з правового аналізу зазначених норм Закону в сукупності, витікає, що усунення арбітражного керуючого від виконання ним своїх обов'язків є наслідком тільки такого невиконання або неналежного виконання арбітражним керуючим (ліквідатором) своїх обов'язків, визначених тією чи іншою нормою Закону, яке не відповідає меті, досягнення якої покладено Законом на арбітражного керуючого (ліквідатора), протирічить принципам сумлінності і розумності, інтересам боржника та кредиторів, і як можливий наслідок, завдає визначеним особам шкоди.

Водночас згідно приписів ч. 1 ст.. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак скаржником ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції у порушення приписів ст. 33 ГПК України належних і допустимих доказів порушення ліквідатором покладених на нього обов'язків, тобто доказів які б свідчили про неправомірність його дії або про його бездіяльність та наявність конкретних негативних наслідків його дій або бездіяльності для підприємства банкрута та/або його кредиторів, в т.ч. для скаржника, не надано.

З письмових пояснень ліквідатора та матеріалів вбачається, що ліквідатором в межах повноважень на виконання рішення комітету кредиторів у відповідності до приписів ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в даному випадку в редакції від 19.01.2013 р.), було організовано та проведено повторний конкурс на визначення торгуючої організації з реалізації майна банкрута і, що у визначені строки до ліквідатора надійшла лише одна конкурсна пропозиція, яка і була розглянута, і на підставі конкурсу було укладено договір на організацію та проведення відкритих торгів.

Доводи скаржника викладені ним у апеляційній скарзі, про те що повідомлення про проведення повторного конкурсу ліквідатор помістив в газети з невідомим тиражем та регіоном розповсюдження і, що він (ліквідатор) не міг дати відповіді суду першої інстанції чому розмістив повідомлення саме у цій газеті та про тираж цієї газети, не приймаються колегією суддів до уваги та не можуть бути підставою для відсторонення ліквідатора від його обов'язків, оскільки законодавчо не визначення у якій саме газеті і з яким тиражем ліквідатор повинен розміщати таки оголошення, головне щоб вона випускалась в тому ж регіоні де знаходиться боржник і ця вимога в даному випадку дотримана ліквідатором, а також ліквідатор не повинен пам'ятати тираж газети.

Водночас з наявних в матеріалах оскарження копій звітів ліквідатора Козирицького А.С. за період з 19.08.2014 р. по 17.09.2014 р., за вересень 2014 р., за жовтень 2014 р., за листопад 2014 р., за грудень 2014 р. та за січень 2015 р. вбачається що ним складались ці звіти, тобто що він здійснював покладені на нього обов'язки.

Той факт, якій дійсно мав місце, що ліквідатор не надав відповіді на звернення скаржника, як кредитора банкрута, про надання інформації про його (ліквідатора) діяльність, на переконання колегії суддів не може бути підставою для відсторонення ліквідатора від його обов'язків.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що місцевий суд обґрунтовано своєю ухвалою від 25.02.2015р. відмовив кредитору ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" в задоволенні його скарги (вх.№1300/15 від 27.01.2015 р.) на неправомірні дії та бездіяльність ліквідатора Козирицького А.С. та усунення його від обов'язків ліквідатора, а відтак правові підстави для скасування ухвали місцевого суду від 25.02.2015 р., адже і для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101-106, ГПК України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 25.02.2015 р. про відмову в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк "Сбербанку Росії" від 26.01.2015 року (вх.№1300/15 від 27.01.2015 р.) на неправомірні дії та бездіяльність ліквідатора по справі № 14/44/08 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк "Сбербанку Росії" без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено і підписано 02.04.2015 р.

Головуючий: М.А. Мирошниченко

Судді: Т.А. Величко

Л.В. Поліщук