РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015Справа №910/4789/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес»

До Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою

відповідальністю «Глобус»

Про стягнення 7 098,30 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» 3 135,12 грн. виплаченого страхового відшкодування, 3 445,71 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 517,47 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-44397/01НТ від 24.09.2013 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування автомобіля марки Volkswagen Golf, державний номер ВС 2442 СК, а тому позивачем відповідно до положень статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки Opel Astra, державний номер ВС 3351 ВН під керуванням Бондзика В.О. яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/798910), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача. Крім цього, позивач просить стягнути інфляційні втрати та 3% річних на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2015 порушено провадження у справі № 910/4789/15-г та призначено її до розгляду на 26.03.2015.

Позивач в судове засіданні 26.03.2015 не з'явився.

Позивач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення позивачу 10.03.2015 та 11.03.2015 за адресами, що зазначені в позовній заяві, а саме: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3 та 79005, м. Львів, вул. Стрийська, 72, оф. 2.

Відповідач в судове засідання 26.03.2015 не з'явився.

Відповідачем 24.03.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання, в якому просить суд розглядати справу без участі представника відповідача.

Відповідач у поданому 24.03.2015 до відділу діловодства суду письмовому відзиві на позовну заяву зазначає, що відповідачем 20.03.20015 складено страховий акт АС 13GL-3675-03 для виплати позивачу раніше не сплаченої суми у розмірі 3 135,12 грн. При цьому відповідач не погоджується з нарахуваннями інфляційних втрат та 3% річних, оскільки Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено їх нарахування. Також заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представників сторін.

В судовому засіданні 19.03.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

З постанови Галицького районного суду м. Львова від 16.10.2013 у спраі № 461/11890/13-п вбачається, що 24.09.2013 о 15 год. 00 хв. Бондзик В.О. у м. Львові на автодорозі Західний об'їзд м. Львова 7 км + 350 км, керуючи автомобілем Opel Astra, державний номер ВС 3351 ВН, незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Jetta державний номер ВС 8808 СН та автомобілем Volkswagen Golf, державний номер ВС 2442 СК, після чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п. 13.1. Правил дорожнього руху України.

Даною постановою суду Бондзик В.О. визнано винним за вчинене правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Пошкоджений автомобіль марки Volkswagen Golf, державний номер ВС 2442 СК застрахований у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (страховик) на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-44397/01НТ від 24.09.2013.

Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає, що оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Суб'єктами оціночної діяльності є, зокрема суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до звіту № 735/13 від 27.09.2013 матеріальний збиток завданий власникові автомобіля автомобілю Volkswagen Golf, державний номер ВС 2442 СК, в результаті пошкодження при ДТП з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 21 537,51 грн.

На підставі договору добровільного страхування позивачем було складено страховий акти № 49324/1 та № 49324/2 від 26.09.2013, а також розраховано суму страхового відшкодування.

Так, вказаними страховими актами позивачем визнано подію страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в загальному розмірі 21 269,80 грн.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Кошти в розмірі 21 269,80 грн. були перераховані позивачем згідно платіжних доручень № 9977, № 999978 від 29.10.2013 та № 10116 від 01.11.2013.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 21 269,80 грн. право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільна відповідальність транспортного засобу марки Opel Astra, державний номер ВС 3351 ВН, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Volkswagen Golf, державний номер ВС 2442 СК, застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/798910.

Відповідно до умов договору (полісу) АС/798910 страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки Opel Astra, державний номер ВС 3351 ВН.

Зокрема, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено в розмірі 50 000,00 грн. та розмір франшизи встановлено в розмірі 510,00 грн.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право регресу до винної у ДТП особи, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Opel Astra, державний номер ВС 3351 ВН, застрахована у відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/798910, то відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаним водієм власнику автотранспортного засобу покладається на відповідача.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем марки Opel Astra, державний номер ВС 3351 ВН, встановлена у судовому порядку.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Позивачем було надіслано відповідачу регресну вимогу (претензію № 208 від 20.11.2013) на виплату страхового відшкодування в порядку регресу, в якій просив перерахувати на його рахунок відшкодування в сумі 21 269,80 грн. Дана вимога отримана відповідачем 22.11.2013, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, відповідач отримавши вимогу суми страхового відшкодування згідно платіжного доручення № 3899 від 15.10.2014 здійснив перерахування страхового відшкодування позивачу частково лише в розмірі 18 134,68 грн.

Оскільки, умовами полісу АС/9523277 розмір франшизи встановлено в сумі 510,00 грн., тому страхове відшкодування підлягає зменшено на його розмір.

Розглядаючи спір по суті, суд також зазначає, що частиною п'ятою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу Volkswagen Golf, державний номер ВС 2442 СК було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню частково в розмірі 2 625,12 грн. (3 135,12 грн. залишок несплаченого страхового відшкодування - 510,00 грн. франшизи).

В зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання по виплаті страхового відшкодування позивач просить на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача 3 445,71 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 3% річних в сумі 517,47 грн., що нараховані у період з 23.12.2013 по 15.10.2014.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Оскільки, у відповідності до ст. 979 Цивільного кодексу України зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим.

Грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання майнової шкоди іншій особі, а отже між сторонами у справі існує грошове зобов'язання, яке виникло з позадоговірних відносин - делікту. При цьому. грошове зобов'язання у деліктних (регресних) правовідносинах не є окремим видом зобов'язання, а є способом виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явленням вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено вище, позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити страхове відшкодування та відповідач після прийняття рішення про його виплату коштів повністю не перерахував, а отже мало місце прострочення виконання грошового зобов'язання.

Проте, суд не погоджується з періодом нарахування збитків від зміни індексу інфляції та 3% річних та сумою на яку вони нараховані.

Так, позивач здійснює нарахування на суму відшкодування в розмірі 3 135,12 грн. з 23.12.2013, тобто після того, як сплив місяць після отримання відповідачем регресної вимоги.

Однак, в силу п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніше 90 днів, а отже і момент прострчення слід рахувати після спливу цього строку. При цьому нарахування має здійснюватись на суму відшкодування без франшизи.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 400,60 грн. - збитків від зміни індексу інфляції, 50,70 грн. - 3% річних та в іншій частині позовних вимог про стягнення збитків від зміни індексу інфляції і 3% річних в позові слід відмовити, оскільки нараховані з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, позові вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати позивача по оплаті послуг адвоката в розмірі 2 450,00 грн. підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати пов'язані з оплатою послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

30.04.2014 між позивачем (замовник) та Адвокатським об'єднанням «Мицик і партнери» (виконавець) був укладений договір про надання юридичних послуг, за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання за плату надавати юридичні послуги, зокрема готувати, підписувати та подавати позови.

Вартість послуг визначена із розрахунку 350,00 грн. за 1 годину роботи виконавця, але не менше 20% від стягуваної суми (п. 5.3. договору). Підставою для оплати послуг є акт прийому-передачі виконаних робіт (п. 5.1. договору).

08.10.2014 між позивачем та виконавцем складено акт виконаних робіт на загальну суму 2 450,00 грн. (7 годин х 350,00 грн.)

Позивач на виконання умов договору про надання юридичних послуг 17.10.2014 сплатив на користь Адвокатського об'єднання «Мицик і партнери» грошові кошти в розмірі 2 450,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 440 від 17.10.2014.

Підтвердженням того, що Михалевський Ю.Р. (за підписом якого подана позовна заява) адвокат, є свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 023 від 26.06.2013.

Відповідно до п. 6.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що витрати на оплату послуг адвоката підлягають частковому задоволенню в сумі 1 061,83 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (м. Київ, вул. А.Іванова, 21/17, кв. 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (м. Київ, вул. Білоруська, 3, ) суму страхового відшкодування в розмірі 2 625 (чотири тисячі вісімсот сімдесят сім) грн. 12 коп., 400 (чотириста) грн. 60 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 50 (п'ятдесят) грн. 70 коп. - 3% річних, 791 (сімсот дев'яносто одну) грн. 83 коп. витрат по сплаті судового збору, 1 061 (одну тисячу шістдесят одну) грн. 83 коп. витрат на правову допомогу.

Повне рішення складено 02.04.2015.

Суддя В.В.Сівакова