ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 р. Справа № 917/245/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 04071

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мека-Інвест-Україна", вул. Свердлова, 9, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення грошових коштів у сумі 498 000,00 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Після виходу з нарадчої кімнати, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 498000,00 грн. заборгованості за договором оренди бетонорозчиннорозмішувальної установки «МЕКАМІХ60М» в комплекті (серійний номер END 712-12 TNDOST) виробництва Туреччини.

Представник позивача в засідання суду не з'явився (явка визнавалась не обов'язковою) та надав клопотання в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розгляд справи проводити без його участі за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, в жодне судове засідання не з'явився, вимог ухвал суду не виконав. Ухвала про порушення провадження у справі була отримана відповідачем, що підтверджується поштовим повідомленням, що знаходиться в матеріалах справи.

Згідно з частиною 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи.

Враховуючи викладене, а також те, що строк розгляду справи, встановлений ст.69 ГПК України, закінчився, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

30.05.2014 p. між сторонами було укладено договір оренди (далі - Договір, а.с -16-19), згідно якого врегульовані правовідносини, пов'язані із передачею орендодавцем орендареві у строкове платне користування наступне майно: бетонорозчиннорозмішувальної установки «МЕКАМІХ60М» в комплекті (серійний номер END 712-12 TNDOST) виробництва Туреччини (надалі за текстом - Майно) (п. 1.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору оренди передбачено, що приймання - передача майна здійснюється двосторонньою комісією, що складається із уповноважених представників сторін.

Розділом 4 Договору «Строк оренди», зокрема п. 4.1 визначено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання та його нотаріального посвідчення та діє до 30 листопада 2014 р. (включно). Якщо жодна сторона у строк 30 днів до закінчення дії цього Договору не заявить про наміри його розірвати, Договір автоматично продовжується на той самий термін (п. 4.2 Договору).

Згідно п. 5.1 Договору, орендна плата, яку орендар сплачує орендодавцю за користування майном, встановлюється в готівковій формі або в безготівковій формі, сплачується на рахунок вказаний в договорі та складає 83000,00 грн. в місяць.

Орендна плата сплачується орендарем щомісячно, до 5 числа місяця наступного за тим, за який проводиться оплата, на підставі рахунків, та/або актів прийому-передачі послуг по оренді. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця в установі банку.

Згідно п. 8.5 Договору при передачі майна складається акт прийому-передачі, який підписується членами двосторонньої комісії.

Майно здається в оренду з 30.05.2014 р.

Як зазначає позивач, даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Антиповою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №1503 від 30.05.2014 р.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Акту прийому-передачі від 30.05.2014 р. до Договору оренди орендодавець передав майно орендарю, а останній прийняв його в робочому стані та претензій до технічного стану не мав (а.с. -20). Відповідач, в порушення п.п.5.1, 5.2 Договору та чинного законодавства, жодного місяця не сплачував орендну плату позивачу, в зв'язку з чим за період з 01.06.2014 р. по 30.11.2014 р. за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 498000,00 грн.

За даними позивача, з метою досудового врегулювання спору, останній 15.01.2015 року направив на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити орендну плату сумі 498000,00 грн. (а.с. -21). За даними позивача, станом на час розгляду справи відповіді на претензію позивач не отримав, кошти відповідачем не сплачено.

Таким чином, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 498000,00 грн. орендної плати за договором оренди бетонорозчиннорозмішувальної установки «МЕКАМІХ60М» в комплекті (серійний номер END 712-12 TNDOST) виробництва Туреччини за період з 01.06.2014 р. по 30.11.2014 р.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами був укладений Договір оренди, згідно якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування наступне майно: бетонорозчиннорозмішувальну установку «МЕКАМІХ60М» в комплекті (серійний номер END 712-12 TNDOST) виробництва Туреччини.

Так, змістом ст. 283, 286 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Орендна плата встановлюється у грошовій формі і строки її внесення визначаються в договорі.

Обов'язок наймача здійснювати оплату за передане майно у користування визначений також ст. 759 ЦК України.

Матеріалами справи доведено, що своїх зобов'язань за договором в частині сплати орендної плати відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка станом на момент розгляду справи в суді, становить 498000,00 грн. За даних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач надав належні докази обґрунтованості та правомірності позовних вимог в частині стягнення основного боргу та пені.

Відповідач наданими йому правами не скористався, жодних заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не надав.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача вартість послуг адвоката.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Відповідно до частини третьої статті 48 ГПК витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія названого Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. Таким чином, судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Як свідчать надані суду докази, а саме - договір від 08.01.2015 р. про надання послуг правової допомоги (а.с. -7), платіжне доручення №24 від 20.01.2015 р. на суму 7200,00 грн. (а.с. -22), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.-10), Акт виконаних робіт від 02.03.2015 (а.с. -28) позивачем понесено витрати на оплату послуг адвоката в сумі 7200 грн.

В силу ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.49 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача .

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49,75,82-85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мека-Інвест-Україна" (вул. Свердлова, 9, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, код 37600494) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 04071, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 498000 грн. орендної плати, 9960,00 грн. судового збору, та 7200,00 грн. послуг адвоката

3. Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 07.04.2015 р.

Суддя Н.Г. Гетя