РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015Справа №910/4008/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-моноліт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Совант"

про стягнення 99 410,02 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача : Павленко Ю.С. (дов. від 14.08.2014)

від відповідача : не з'явився

В судовому засіданні 30.03.2015 відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.02.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-моноліт" звернулося з позовною заявою до Господарського суду міста Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "Совант" про стягнення 99 410,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2015 порушено провадження у справі №910/4008/15-г та призначено розгляд справи на 18.03.2015.

17.03.2015 через канцелярію суду від представника позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

В судове засідання, призначене на 18.03.2015, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 18.03.2015, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

18.03.2015 відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладав розгляд справи на 30.03.2015

В судове засідання, призначене на 30.03.2015, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 30.03.2015, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди на поставку 2 000 тон щебню фракції 4-70.

Відповідачем було виставлено рахунок-фактуру № СФ-0000628 від 20.09.2012 на суму 238 0008 грн. Сторонами було досягнуто усних домовленостей, що рахунок-фактура мав сплачуватись Покупцем в 2 етапи, а саме 40 % - попередня оплата та 60 ; після поставки всього обсягу замовленого Товару.

На підставі вищевказаного рахунку-фактури ; СФ-0000628 Покупець 01.10.2012 сплатив на користь Постачальника грошові кошти в сумі 100 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4595 від 01.10.2012.

Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав та не поставив товар.

Перераховані позивачем кошти у рахунок майбутнього поставлення товару, є такими, що набуті Товариством з обмеженою відповідальністю "Совант" без належних правових підстав.

Таким чином, враховуючи те, що між позивачем і відповідачем відсутні договірні відносини і відповідач не поставив товар, вищезазначені грошові кошти в сумі 100 000 грн. були перераховані позивачем відповідачу помилково. Відповідач, в свою чергу, безпідставно одержав та зберігає у себе грошові кошти позивача в сумі 100 000 грн., і відповідно зобов'язаний повернути їх позивачу

09.12.2014 Позивач звернувся до відповідача з претензією № 670 від 05.12.2014 з проханням поставити товар або повернути аванс. Відповідач на претензію одним чином не відреагував, товар не постави, кошти не повернув.

Як вбачається з акту звіряння взаєморозрахунків, за іншими правовідносинами позивач має заборгованість перед відповідачем в сумі 589,98 грн., таким чином з урахуванням зустрічного взаємозаліку відповідач безпідставно утримує кошти позивача в сумі 99 410, 02 грн.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

А отже на підставі ст. 1213 Цивільного Кодексу України відповідач має повернути безпідставно одержані кошти позивачеві.

Отже, враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача безпідставно отриманих 99 410, 02 грн. обґрунтовані, доведені доказами та відповідно є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Совант" (01024, м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, будинок 22 А; ідентифікаційний код 36185913) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецбуд-моноліт" (01001, м. Київ, вулиця Михайлівська, будинок 18, літера В; ідентифікаційний код 37633636) 99 410 (дев'яносто дев'ять тисяч чотириста десять) грн. 02 коп. основної заборгованості та 1 988 (одну тисячу дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 20 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 03.04.2015

Суддя М.О. Лиськов