ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 року Справа № 904/7954/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Крутовських В.І. - доповідач,

суддів: Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є.

при секретарі судового засідання Однорог О.В.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія "Лідер", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2014 року у справі №904/7954/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія "Лідер", м. Дніпропетровськ

про стягнення 164 724,98 доларів США (еквівалент - 2 134 045 грн. 06 коп.) та 112 373 грн. 58 коп.

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія "Лідер", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ

про розірвання Кредитного договору від 29.11.2007р. №06.33-17-1/07-СК

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2014 року у справі №904/7954/14 (суддя Загинайко Т.В.) в задоволенні зустрічного позову відмовлено. Судові витрати за зустрічним позовом віднесено за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія "Лідер". Первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Промислової компанії "Лідер" на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" 150 000 доларів США (еквівалент - 1 942 500 грн. 90 коп.) - заборгованості по тілу кредиту, 14 724,98 доларів США (еквівалент - 190 688 грн. 58 коп.) - заборгованості по відсоткам, 76 277 грн. 09 коп. - пені за несвоєчасну оплату тіла кредиту, 11 320 грн. 00 коп. - пені за несвоєчасну сплату відсотків та 44 415 грн. 71 коп. - витрати по сплаті судового збору. В решті первісного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Промислова компанія "Лідер" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2014 року по справі №904/7954/14 в частині стягнення 76 277грн. 09 коп. - пені за несвоєчасну оплату тіла кредиту та 11 320 грн. 00 коп. - пені за несвоєчасну сплату відсотків - скасувати.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що стягнення пені за несвоєчасну сплату процентів, що нарахована за період з 19.07.2013 року по 02.10.2014 року (включно), тобто за період більше ніж шість місяців з моменту настання строку виконання зобов'язання є абсолютно незаконним та таким, що порушує норми матеріального права. Судом першої інстанції також не було враховано позицію Відповідача щодо зменшення розміру неустойки за несвоєчасну сплату відсотків.

Позивачем вимог ухвали Дніпропетровського апеляційного суду від 17.01.2015 року не виконано, а саме не надано відзив на апеляційну скаргу та не забезпечена явка представника в судове засідання.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2015 року у справі №904/7954/14 прийнято та призначено апеляційну скаргу до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя: Крутовських В.І., судді: Іванов О.Г., Широбокова Л.П..

Розпорядженням секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 02.02.2015 року, у зв'язку з виходом на роботу суддів Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є. - членів постійно діючої колегії суддів, справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Крутовських В.І. (доповідач), судді: Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є..

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.02.2015 року справу №904/7954/14 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Крутовських В.І., судді: Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є..

05.02.2015 року на адресу суду надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи від представника відповідача.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 26.02.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.02.2015 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 17.03.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 02.04.2015 року.

У судове засідання 02.04.2015 року представники сторін не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.02.2013 року №28.

У судовому засіданні 02.04.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, приймаючи до уваги наступне.

21.09.2007 року між Відкритим акціонерним товариством „ВТБ Банк" (банком) та Товариством з обмеженою відповідальністю Промислова компанія „Лідер" (клієнтом) було укладено Генеральну угоду №06.17-1/07СК (далі - Генеральна угода), відповідно до пункту 1.1 якої банк на положеннях та умовах цієї угоди зобов'язується надавати клієнту кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, договорах про надання гарантії, овердрафту та договорами про відкриття акредитиву (далі кредитні договори), укладених у рамках цієї угоди і які є її невід'ємними частинами.

Загальний розмір позичкової заборгованості клієнта за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми, еквівалентної 2 500 000 доларів США. 00 центів за офіційним курсом НБУ на дату надання кредиту; термін дії угоди по 21 вересня 2017 року включно (пункти 1.2, 1.3 Генеральної угоди).

Відповідно до пункту 2.1 Генеральної угоди банк надає клієнту кредитні кошти на умовах його забезпечення, строковості, повернення, плати за користування та цільового характеру використання.

Умови надання, термін погашення та розмір кожного кредиту оформлюється кредитними договорами, які є невід'ємними частинами цього договору; конкретні строки користування кредитними коштами, відсоткові ставки за користування кредитними коштами, цільове призначення кредиту визначаються сторонами окремо в кожному кредитному договорі, укладеному в рамках цієї угоди (пункти 2.2, 2.3 Генеральної угоди).

29.11.2007 року між Відритим акціонерним товариством „ВТБ Банк" (банком) та Товариством з обмеженою відповідальністю Промислова компанія „Лідер" (позичальником) було укладено Договір про відкриття валютної кредитної лінії №06.33-17-1/07-КЛ (далі - Договір про відкриття валютної кредитної лінії), відповідно до пункту 1.1 банк на підставі Генеральної угоди від 21.09.2007 року №06.17-1/07СК та на положеннях та умовах цього Кредитного договору надає позичальнику грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної валютної кредитної лінії з максимальним загальним лімітом 150 000 доларів США 00 центів та сплатою процентів за користування кредитними коштами 14% процентів річних строком по 27 листопада 2009 року.

На виконання умов Договору про відкриття валютної кредитної лінії Відритим акціонерним товариством „ВТБ Банк" було надано Товариству з обмеженою відповідальністю Промислова компанія „Лідер" кредитні кошти у сумі 150 000 доларів США 00 центів, про що свідчить меморіальний валютний ордер від 05.12.2007 року №IR.65849.1.16 (а.с. 33).

Відповідно до пункту 3.2 Договору про відкриття валютної кредитної лінії погашення кредиту здійснюється самостійно позичальником шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок №8317 у Дніпропетровській філії ВАТ ВТБ Банк, МФО 306931.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства „ВТБ БАНК" Публічне акціонерне товариство „ВТБ БАНК" є правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного банку „Мрія", перейменованого у Відкрите акціонерне товариство „ВТБ Банк".

12.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством „ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю Промислова компанія „Лідер" було укладено Договір про внесення змін та доповнень №4 до Договору про відкриття валютної кредитної лінії, відповідно до умов якого встановлено графік зменшення ліміту кредитної лінії з 29.11.2007 року по 27.05.2015 року з шагом зменшення, який становить 7 894 грн. 74 коп..

Відповідачем були порушені умови Договору про відкриття валютної кредитної лінії та не дотримано встановленого графіку зменшення ліміту кредитної лінії.

Пунктом 5.2.11 Договору про відкриття валютної кредитної лінії (в редакції Договору від 30.06.2011 року про внесення змін №3 до Договору про відкриття валютної кредитної лінії) встановлено, що право банку вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди та/або інших платежів, у разі порушення позичальником зобов'язань, що випливають/випливатимуть з умов кредитних договорів/договорів забезпечення, що укладені/будуть укладені у майбутньому між позичальником та банком, в рамках надання позичальникові кредитних коштів; банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення протягом 30-ти календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення.

14.03.2014 року Позивачем було направлено лист-вимогу №727/500-2 на адресу Відповідача, згідно якої банк вимагав виконати порушене зобов'язання та повністю повернути всю суму кредиту, про отримання даного листа-вимоги свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 35-36).

Відповідно до пункту 3.3 Договору про відкриття валютної кредитної лінії (в редакції Договору від 30.06.2011 року про внесення змін №3 до Договору про відкриття валютної кредитної лінії) позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі 27.05.2015 року або достроково у випадках, передбачених цим Договором.

Проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 14% річних; сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору, встановили, що розмір визначених у цьому пункті процентів може змінюватися шляхом укладання договору про внесення змін до цього Договору, у випадку і у порядку, встановленому пунктом 5.2.7 цього Договору (пункт 3.4.1 Договору про відкриття валютної кредитної лінії в редакції Договору від 30.06.2011 року про внесення змін №3 до Договору про відкриття валютної кредитної лінії).

Банк має право з 01 по 31 січня, з 01 по 30 квітня, з 01 по 31 липня та з 01 по 31 жовтня кожного року звернутися до позичальника з пропозицією про перегляд та зміну розміру процентів за користування кредитом, вказаного в пункті 3.4.1 цього Договору, шляхом письмового повідомлення позичальника у порядку, зазначеному у пункті 8.2 цього Договору (пункт 5.2.7 Договору про відкриття валютної кредитної лінії в редакції Договору від 30.06.2011 року про внесення змін №3 до Договору про відкриття валютної кредитної лінії).

Відповідно до пункту 3.5 Договору про відкриття валютної кредитної лінії (в редакції Договору від 30.06.2011 року про внесення змін №3 до Договору про відкриття валютної кредитної лінії) проценти сплачуються регулярними щомісячними платежами за фактичну кількість днів користування кредитом; період сплати процентів: з 25-го числа по останній робочий день кожного місяця.

Позивачем були нараховані Відповідачу проценти за користування кредитними коштами у сумі 14 724 доларів США 98 центів (з 25.11.2012 року по 30.09.2014 року).

Статею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами вважається таким, що настав.

Відповідно до частини 1 статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Пунктом 1 частини 1 статті 192 Цивільного кодексу України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня; іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Також відповідно до статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривні; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З повідомлення Національного банку України від 02.10.2014 року вбачається, що офіційний курс долара США до гривні: 1 долар США = 12,950006 грн..

Заборгованість Відповідача по кредиту складає 150 000 доларів США (в еквіваленті 1 942 500 грн. 90 коп.), а заборгованість по процентам 14 724, 98 доларів США (в еквіваленті 190 688 грн. 58 коп.).

Відповідачем не надано доказів повернення Позивачу кредитних коштів та погашення заборгованості по процентам.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до пункту 7.1 Договору про відкриття валютної кредитної лінії (в редакції Договору від 30.06.2011 року про внесення змін №4 до Договору про відкриття валютної кредитної лінії) у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банка пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобов'язань; пеня, яка передбачена цим пунктом, сплачується виключно в національній валюті за офіційним курсом Національного банку України на дату сплати.

Відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів складає 5 890, 12 доларів США (в еквіваленті станом на 02.10.2014 року - 76 277 грн. 09 коп.), а пеня за несвоєчасну сплату процентів складає 1 049, 74 доларів США (в еквіваленті станом на 02.10.2014 року 13 594 грн. 14 коп.).

Але з урахуванням заявлених вимог за первісним позовом пеня за несвоєчасну сплату процентів становить 11 320 грн. 00 коп..

В апеляційній скарзі Відповідач оскаржує розрахунки Позивача по нарахуванню пені за несвоєчасну оплату тіла кредиту і пені за несвоєчасну оплату процентів, посилаючись на те, що Позивач у порушення пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України пеню нарахував на період більше 6 місяців з моменту настання строку виконання зобов'язання.

Пункт 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачає нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторони в пункті 7.1 Договору про внесення змін №3 до договору про відкриття валютної кредитної лінії (№06.33-17-1/07-КЛ від 29 листопада 2007 року) від 30.06.2011 року узгодили, що у разі прострочення Позичальником зобов'язань з повернення Кредиту та/або сплати Процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банка пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на момент прострочення, від суми прострочених зобов'язань. Вказана пеня розраховується по дату повного виконання всіх зобов'язань щодо погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення.

З урахуванням викладеного Позивач обґрунтовано вимагав стягнення пені за несвоєчасну оплату тіла кредиту і пені за несвоєчасну оплату процентів, а суд першої інстанції на підставі пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України і пункту 7.1 Договору про внесення змін №3 до договору про відкриття валютної кредитної лінії (№06.33-17-1/07-КЛ від 29 листопада 2007 року) від 30.06.2011 року задовольнив вимоги Позивача і підстав для скасування рішення не вбачається.

Доводи апелянта по зменшенню розміру неустойки за несвоєчасну сплату відсотків не приймаються, так як не надано підтверджуючих документів про зменшення неустойки.

Зустрічні позовні вимоги заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю Промислова компанія „Лідер" щодо розірвання кредитного договору від 29.11.2007 року №06.33-17-1/07-СК у зв'язку з істотною зміною обставин.

Товариство з обмеженою відповідальністю Промислова компанія "Лідер" просить розірвати кредитний договір від 29.11.2007 року №06.33-17-1/07-СК, у той час як вимоги за первісним позовом пред'явлені Публічним акціонерним товариством „ВТБ Банк" за Договором про відкриття валютної кредитної лінії від 29.11.2007 року №06.33-17-1/07-КЛ, що не є одним і тим же.

Частинами 1, 2 статті 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання; зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Товариством з обмеженою відповідальністю Промислова компанія „Лідер" не доведено наявність одночасно чотирьох умов (розірвання договору допускається лише за наявності чотирьох обов'язкових умов по-перше, має припускатися, що сторони при укладенні договору виходили з того, що такої зміни обставин не відбудеться, тобто не могли розумно передбачити можливість її настання; по-друге, зміна обставин повинна бути зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися за характером договору і умовами обороту; по-третє, виконання договору при наявності істотної зміни обставин настільки порушило б співвідношення інтересів сторін і значно позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; по-четверте, із суті договору не випливає, що ризик зміни обставин несе зацікавлена сторона, тобто сторона, яка звернулася до суду з вимогою про зміну чи розірвання договору), необхідних для розірвання кредитного договору у судовому порядку у зв'язку з істотною зміною обставин.

Товариство з обмеженою відповідальністю Промислова компанія „Лідер" не зазначило причин, які, на його думку, зумовили зміну обставин, і не могли бути усунені при всій турботливості та обачності, які вимагалися від Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія „Лідер"; виконання Договору про відкриття валютної кредитної лінії не порушує співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки кредитні кошти, передбачені Договором про відкриття валютної кредитної лінії, були отримані Товариством з обмеженою відповідальністю Промислова компанія „Лідер" у повному обсязі, отже зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарським судом фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів та вірно застосовані норми права, а доводи скаржника не спростовують законності прийнятого у справі судового рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Промислова компанія "Лідер", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2014 року у справі №904/7954/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2014 року у справі №904/7954/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.04.2015 року.

Головуючий суддя В.І. Крутовських

Суддя Г.К. Дмитренко

Суддя А.Є. Прокопенко