РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015Справа №910/2402/15-г
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши матеріали справи

за позовомПублічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"
доВідкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта"
простягнення 13 490 грн 00 коп.
Представники:
від позивача:Усенко А.М. - представник за довіреністю № 1 від 05.01.2015
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.02.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" з вимогами до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" про стягнення 13 490 грн 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не виконав зобов'язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу ЛАЗ, державний номер АХ0063АА, водієм транспортного засобу Mitsubishi, державний номер AН1960ВХ, цивільна відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7841971, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2015 порушено провадження у справі № 910/2402/15-г, розгляд справи призначений на 26.02.2015.

17.02.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Департаменту інформаційного забезпечення, аналізу та методології страхування Моторного (транспортного) бюро України надійшов витяг з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України.

25.02.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача.

Представник відповідача у судове засідання 26.02.2015 не з'явився.

У судове засідання 26.02.2015 з'явився представник позивача, надав документи для приєднання до матеріалів справи пояснення по справі.

Ухвалою суду від 26.02.2015 розгляд справи було відкладено на 24.03.2015 у зв'язку із неявкою відповідача та неподання сторонами витребуваних доказів.

Представник відповідача у судове засідання 24.03.2015 не з'явився.

У судове засідання 24.03.2015 з'явився представник позивача, надав документи для приєднання до матеріалів справи пояснення по справі.

У судовому засіданні 24.03.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до відомостей про дорожньо-транспортну пригоду №9400863 та постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.07.2014 у справі №638/10561/14-п встановлено, що 17.06.2014 Майдан С.С., керуючи автомобілем Mitsubishi, державний номер AН1960ВХ, порушила пункт 10.4. Правил дорожнього руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем ЛАЗ, державний номер АХ0063АА, чим заподіяно матеріальну шкоду.

Вищевказаною постановою Майдан Світлану Сергіївну визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

27.01.2014 між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» (страховик) та ПП "ТМ-Віра" (страхувальник), було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №42/ТП/0041767/2.1.5.7., відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням або розпорядженням транспортним засобом марки ЛАЗ, державний номер АХ0063АА.

У відповідності до умов розділу 14 договору страхування строк дії договору визначено з 04.02.2014 по 03.02.2015.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до протоколу огляду автомобіля ЛАЗ, державний номер АХ0063АА, від 23.06.2014 та відомостей про ДТП №9400863 пошкодження, нанесені автомобілю ЛАЗ, державний номер АХ0063АА внаслідок ДТП - розбите лобове скло.

Відповідно до рахунку-фактури №2106 від 21.06.2014, виставленого Фізичною особою-підприємцем Міненком К.В., фактична вартість відновлювального ремонту ЛАЗ, державний номер АХ0063АА, складає 14 000 грн 00 коп.

Згідно із складеним позивачем страховим актом №42/33055/2.1.5.1 від 12.08.2014 розмір страхового відшкодування складає 14 000 грн 00 коп.

На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 27.06.2014 №5706 за договором добровільного страхування транспортного засобу позивачем на рахунок страхувальника виплачено страхове відшкодування в розмірі 14 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №4048 від 12.08.2014, копія якого наявна в матеріалах справи.

Як встановлено судом, станом на момент скоєння ДТП, цивільна відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi, державний номер AН1960ВХ, була застрахована Відкритим акціонерним товариством національною акціонерною страховою компанією "Оранта" відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7841971 з встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 510 грн 00 коп.

Позивач звернувся до відповідача із претензією від 26.08.2014 №5491, однак станом на дату звернення з позовом до суду відповідач дану вимогу не виконав.

У зв'язку із викладеним, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 13 490 грн 00 коп. виплаченого страхового відшкодування.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Mitsubishi, державний номер AН1960ВХ, була застрахована Відкритим акціонерним товариством національною акціонерною страховою компанією "Оранта" за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7841971, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Mitsubishi, державний номер AН1960ВХ, власнику автотранспортного засобу ЛАЗ, державний номер АХ0063АА, покладається на відповідача.

Твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо неможливості визначити розмір збитку, оскільки водієм убезпеченого автомобіля було завдано шкоду вже пошкодженій деталі автотранспортного засобу ЛАЗ, державний номер АХ0063АА (лобове скло), суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Як встановлено судом, позивач, виконуючи свої зобов'язання перед страхувальником за договором добровільного страхування наземного транспортну №42/ТП/0041767/2.1.5.7 від 27.01.2014 на підставі рахунку-фактури №2106 від 21.06.2014 виплатив потерпілій особі суму страхового відшкодування в розмірі 14 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №4048 від 12.08.2014, що є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Дійсно, нормою статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Проте, здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в спірній сумі (без врахування зносу) на користь страхувальника не суперечить приписам статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки, по-перше, вказаний закон не поширюється на правовідносини, що виникли за договором добровільного страхування наземного транспортну №42/ТП/0041767/2.1.5.7 від 27.01.2014, а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить. Адже, з приписів вищевказаних норм Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що обов'язки, пов'язані з оцінкою шкоди, не стосуються позивача (страховика за договором добровільного страхування майна), дії якого не регулюються цим Законом, а тому в даній правовій ситуації відсутні правові підстави перекладати на позивача обов'язки відповідача, який є страховиком за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, Законом України "Про страхування" не передбачено обов'язкового проведення суб'єктами оціночної діяльності незалежної професійної оцінки шкоди, завданої транспортному засобу внаслідок ДТП, тобто необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від попереднього проведення такої оцінки.

В свою чергу, Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює не спірні правовідносини у даній справі, а правовідносини, у яких обов'язок проведення професійної оцінки встановлюється для відповідача саме у разі виконання ним зобов'язання безпосередньо відшкодувати шкоду потерпілій особі, взятого за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того, пунктом 18.1. договору добровільного страхування наземного транспортну №42/ТП/0041767/2.1.5.7 від 27.01.2014, укладеного Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" (страховик) та Приватним підприємтсвом "ТМ-Віра" (страхувальник), сторони передбачили, що визначення розміру збитку та страхового відшкодування може здійснюватись страховиком на підставі калькуляції страховика, автотоварознавчого дослідження щодо визначення розміру збитку, рахунків СТО.

Згідно з частиною 1 статті 14 та статтею 204 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо договір не визнано недійсним в судовому порядку, він має такі ж правові наслідки, як і будь-який дійсний договір, зокрема, є обов'язковим для виконання його сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи не вбачається та судом не встановлено визнання недійсною умови договору добровільного страхування наземного транспортну №42/ТП/0041767/2.1.5.7 від 27.01.2014 в частині обов'язку позивача в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхувальнику страхового відшкодування виключно на підставі оцінки нанесеного збитку.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7841971 розмір франшизи складає 510 грн 00 коп.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у заявленому розмірі 13 490 грн 00 коп.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 13 490 грн 00 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" 04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29-А, ідентифікаційний код 20842474) 13 490 (тринадцять тисяч чотириста дев'яносто) грн 00 коп. страхового відшкодування та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 30.03.2015

Суддя Н.Б. Плотницька