ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 р. Справа№ 914/305/15

За позовом: Прокурора Франківського району м.Львова в інтересах держави в особі: Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сількогосподарської продукції "Шувар", м.Львів

про: стягнення 746 662,29 грн.

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

прокурора: Леонтьєва Н.Т. - прокурор

від позивача: Шмотолоха О.П.- представник (довіреність від 12.09.14р.);

від відповідача: Забавчук М.Р. - представник (довіреність від 02.01.15р.);

В судовому засіданні 19.03.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Прокурором Франківського району м.Львова в інтересах держави в особі: Департаменту економічної політики Львівської міської ради (м.Львів) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сількогосподарської продукції "Шувар" (м.Львів) про стягнення 746 662,29 грн.

Ухвалою суду від 03.02.15 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 19.02.15р. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обов'язковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

В судове засідання 19.02.2015р. представник прокурора прибув.

Позивач участь повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.02.2015 року заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для врегулювання спору в добровільному порядку.

Розгляд справи відкладено на 05.03.2015 року.

Представник прокурора в судове засідання 05.03.2015 року прибув.

Позивач участь повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Відповідач через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника в судове засідання (вх.№9408/15 від 04.03.2015 року).

Представники прокурора та позивача проти клопотання відповідача не заперечили.

Розгляд справи відкладено на 19.03.2015 року.

19.03.2015 року прокурор та сторони участь повноважних представників в судове засідання забезпечили.

Позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач через відділ обліку та документального забезпечення суду подав відзив на позовну заяву (вх. №11565/15 від 19.03.2015 року), в якому позовні вимоги визнає, а також клопотання про розстрочення виконання судового рішення на 9 місяців (вх. №11567/15 від 19.03.2015 року).

Прокурор та позивач проти клопотання про розстрочення виконання судового рішення не заперечили.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне:

25.01.2012 року Департамент економічної політики Львівської міської ради та Товариство з обмеженою відповідальністю "Ринок сількогосподарської продукції "Шувар" (замовник згідно договору) уклали договір про пайову участь №34, відповідно до п. 1.1. якого замовник зобов'язується здійснити відрахування у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста шляхом пайового внеску на умовах і у порядку. Передбаченому цим договором. Адреса і вид об'єкта містобудування, будівництво якого здійснює замовник: м. Львів, вул. Хуторівка ( п.1.2 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору замовник зобов'язався сплатити пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспортної соціальної інфраструктури м. Львова в сумі 746 662,29 грн. по 01.08.2012 року

У разі порушення термінів перерахування пайового внеску на створення і розвиток оплати інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на цей період, від суми коштів, що підлягають перерахуванню. Розмір несплаченої частки пайового внеску замовника коригується на індекс інфляції від дати його розрахунку (п.2.3 договору).

08.07.2014 року сторони уклали додаткову угоду № 214 про внесення змін до договору про пайову участь від 25.01.2012 року № 34, відповідно до п.1 якої внесено зміни в п.2.2 договору, а саме: відповідач зобов'язався сплатити пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова в сумі 746 662,29 грн. по 01.11.2014 року.

З огляду на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач звернувся до відповідача із вимогою від 05.11.2014 року про погашення заборгованості зі сплати пайового внеску в розмірі 746 662,29 грн.

Зважаючи на відсутність оплати позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 746 662,26 грн.

Відповідач позову не заперечив, наявність заборгованості визнав, звернувся із клопотанням (вх. № 11567/15 від 19.03.2015 року) про розстрочку виконання рішення згідно запропонованого графіку.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності", порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури).

Як встановлено судом строк сплати пайового внеску в розмірі 746 662,29 грн. відповідно до п. 2.2 договору № 34 від 25 січня 2012 року з врахуванням додаткової угоди про внесення змін до договору № 214 від 08.07.2014 року визначений сторонами до 01.11.2014 року.

Як встановлено судом і не заперечується відповідачем, на даний час у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 746 662, 29 грн., що і стало підставою звернення позивача до суду із позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Із врахуванням викладеного, суд вважає позов підставним, обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення згідно запропонованого графіку підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Отже, основу надання розстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК.

Підставою розстрочки відповідач вважає важке фінансове становище товариства, несприятливу економічну ситуація в країні в цілому та існуючу заборгованість Держбюджету перед боржником.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці країни та інші обставини, а також негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Відповідно до Роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених в Постанові від 26 грудня 2003 року №14 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 351 Цивільного процесуального кодексу України і статті 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Зважаючи на викладене, враховуючи те, що представники прокурора та позивача не заперечили щодо розстрочки виконання рішення, клопотання відповідача підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Однак, оскільки відповідачем долучено докази оплати судового збору в доход державного бюджету розмірі 14933,25 грн., судовий збір стягненню не підлягає.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ринок сількогосподарської продукції "Шувар" (79070, м.Львів, вул. Хуторівка, 4-Б, ідентифікаційний код 33711331) на користь Департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м.Львів, пл. Ринок, 1, ідентифікаційний код 34814859) 746 662, 29 грн. пайового внеску, розстрочивши виконання рішення суду на 9 місяців згідно наступного графіку:

- 66 662,29 грн. до 30.04.2015 року;

- 85 000,00 грн. до 29.05.2015 року;

- 85 000,00 грн. до 30.06.2015 року;

- 85 000,00 грн. до 31.07.2015 року;

- 85 000,00 грн. до 31.08.2015 року;

- 85 000,00 грн. до 30.09.2015 року;

- 85 000,00 грн. до 30.10.2015 року;

- 85 000,00 грн. до 30.11.2015 року;

- 85 000,00 грн. до 31.12.2015 року;

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 24.03.2015 р.

Суддя Король М.Р.