РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Справа №902/70/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Дужич С.П.

суддя Філіпова Т.Л. ,

суддя Мамченко Ю.А.

при секретарі Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Приватного підприємства "ТАУ-Поділля" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року у справі №902/70/15 (суддя Кожухар М.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технологічна Паливна Компанія"

до Приватного підприємства "ТАУ-Поділля"

про стягнення 1 527 676,50 грн.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

17 лютого2015 року ухвалою господарського суду Вінницької області було задоволено заяву ТОВ "Технологічна Паливна Компанія" про вжиття заходів до забезпечення позову за позовом ТОВ "Технологічна Паливна Компанія" до ПП "ТАУ-Поділля" про стягнення 1527676,50 грн. та накладено арешт на майновий комплекс АЗС, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., Могилів-Подільський р-н, с. Серебрія, вул. Леніна, 5а, що належить на праві приватної власності ПП "ТАУ-Поділля" в межах суми 1558230,03 грн. до набрання рішенням господарського суду Вінницької області у справі № 902/70/15 законної сили.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову скасувати, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки позивач не обґрунтував, належними доказами, підстави для застосування вказаного арешту, і майновий комплекс АЗС не є єдиним майном, яким володіє відповідач та на яке може бути звернено стягнення у разі необхідності виконання рішення в примусовому порядку, а тому вважає, що суд безпідставно наклав арешт на дане майно.

Позивач, у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дану ухвалу такою, що винесена у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

16 березня 2015 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 25 березня 2015 року.

Представники сторін у судове засідання не прибули, хоча і були завчасно повідомлені про час і місце судового розгляду, на що вказують повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст.ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що сторони по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представників сторін. Крім того, в матеріалах справи достатньо необхідних документів для розгляду справи, а тому нез'явлення представників сторін не перешкоджає перегляду справи по суті.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила що:

23 січня 2015 року, ТОВ "Технологічна Паливна Компанія" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до ПП "ТАУ-Поділля" про стягнення 1527676,50 грн.

10 лютого 2015 року, позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на майновий комплекс АЗС, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Могилів-Подільський район, с.Серебрія, вул. Леніна, 5а і належить на праві приватної власності ПП "ТАУ-Поділля", до прийняття остаточного рішення у справі та набрання ним законної сили.

17 лютого 2015 року, ухвалою господарського суду Вінницької області, з метою забезпечення позову було задоволено заяву ТОВ "Технологічна Паливна Компанія" про вжиття заходів до забезпечення позову за позовом ТОВ "Технологічна Паливна Компанія" до ПП "ТАУ-Поділля" про стягнення 1527676,50 грн. та накладено арешт на майновий комплекс АЗС, що знаходиться по вул. Леніна, 5а в с. Серебрія Могилів-Подільського району Вінницької області та належить на праві приватної власності ПП "ТАУ-Поділля" в межах суми 1558230,03 грн. до набрання рішенням господарського суду Вінницької області у справі №902/70/15 законної сили.

При задоволені заяви та накладенні арешту, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення або проведення переговорів про способи та строки погашення даної заборгованості, отже з метою запобігання утрудненню чи неможливості виконання судового рішення та забезпечення гарантованого виконання рішення суду і належного захисту прав позивача суд ухвалив задоволити клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 106 ГПК України, ухвала про вжиття запобіжних заходів може бути оскаржена окремо від рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку.

Статтею 66 ГПК України передбачено, що підставами для забезпечення позову є обставини, які вказують на ризик утруднення або неможливість виконання рішення господарського суду в майбутньому (у разі повного або часткового задоволення позовних вимог).

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладання арешту на майно, яке стосується предмету спору.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такій захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову місцевий господарський суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясував обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до Роз'яснення президії Вищого арбітражного господарського суду №02-5/611 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 23 серпня 1994 року, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача перед позивачем становить 1527676,50 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна №33153318 від 04 лютого 2015 року ПП "ТАУ-Поділля", відповідач володіє на праві приватної власності майновим комплексом АЗС, що знаходиться по вул. Леніна, 5а в с. Серебрія Могилів-Подільського району Вінницької області. (а.с.21-22).

З наданих позивачем копій роздрукованих оголошень (з інтернет сайтів http://vinnica.flagma.ua та http://www.ad-realty.com.ua, зокрема від 17 лютого 2015 року), розміщених в інтернеті вбачається, що ПП "ТАУ-Поділля" має намір продати зазначений майновий комплекс АЗС за ціною 1300000 грн. (а.с.23-25, 27-31).

В свою чергу, позивач вважаючи, що відповідач не має на меті розрахуватися перед позивачем за поставлене пальне за Договором, звернувся до суду з заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, а саме шляхом накладення арешту на майновим комплексом АЗС, що розташований по вул. Леніна, 5а в с. Серебрія Могилів-Подільського району Вінницької області вартість якого складає приблизно рівно загальній заборгованості відповідача перед позивачем.

Оцінивши можливість того, що невжиття арешту на майно, як заходу забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи апелянта, що у ПП "ТАУ-Поділля" володіє мережою АЗС та має у власності інше рухоме майно, балансова вартість якого складає 4 882 000,00 грн., тому накладення арешту жодним чином не впливає на ускладнення або неможливість виконання рішення у випадку задоволення вимог позивача, колегією судів оцінюється критично, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази підтвердження перебування у власності відповідача іншого майна крім майнового комплексу АЗС.

Інші заперечення відповідача, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та об'єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.02.15 р. у справі №902/70/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного підприємства "ТАУ-Поділля" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №902/70/15 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Мамченко Ю.А.