ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" березня 2015 р.Справа № 916/507/15-г

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Зайцева Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Дворак М.Є. (довіреність №б/н від 04.11.2014р.);

Від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №296 від 11.03.2015р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Пежо Сітроен Україна" до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 29 233,10 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 06.02.2015р. Товариства з обмеженою відповідальністю „Пежо Сітроен Україна" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 29 233,10 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.02.2015р. за вказаним позовом порушено провадження з призначенням справи до розгляду у відкритому судовому засіданні.

17.03.2015р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із необхідністю надання додаткових доказів у справі.

В судовому засіданні 18.03.2015р представником відповідача надано клопотання про витребування доказів.

Вказане клопотання в судовому засіданні 18.03.2015р. судом задоволено, та витребувано у позивача додаткові докази у справі.

В судовому засіданні 30.03.2015р. представником позивача надано супровідним листом витребувані ухвалою суду документи.

Відповідач правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався.

Приймаючи до уваги, що відповідач, був присутній у судових засіданнях, та не був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

30.03.2015р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення, суд встановив:

01.01.2014р. між ТОВ «ПЕЖО СІТРОЕН УКРАЇНА» (надалі - орендар ) та ФОП Старова Вікторія Михайлівна (надалі - орендодавець) було укладено договір оренди житлового приміщення (надалі - договір), відповідно до п. .1.1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування частину квартири, з метою проживання в квартирі працівника орендаря: ОСОБА_6, а також членів його родини: дружини ОСОБА_7, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 сторони установили, що право оренди квартири за цим договором є дійсним та застосовується виключно стосовно проживання у квартирі вказаного тут працівника орендаря та членів його родини, разом чотири особи.

Відповідно до п. .1.2 Договору, квартира знаходиться за адресою Україна, АДРЕСА_1, площею - 70,6 кв. м.

Згідно п. 2.2 Договору, сторони встановили, що строк оренди починає свій перебіг з моменту підписання акту приймайня-передачі квартири та припиняється її поверненням орендарю, але за будь-яких обставин строк оренди припиняється не пізніше 04 липня 2014 року включно.

За приписами п. 2.3. Договору, протягом строку оренди, орендар має право розірвати договір за умови надання письмового повідомлення орендодавцю за 30 днів до запланованої дати розірвання договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, розмір оплати за оренду квартири складає суму грошових коштів у національній валюті України, яка є еквівалентом 3 685 ,00 (три тисячі шістсот вісімдесят п'ять) доларів США за офіційним обмінним курсом української гривні до долару США, встановленим Національним Банком України на дату платежу за один місяць оренди.

Згідно п. 3.4. Договору, протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту укладення Договору, орендар зобов'язується сплатити наперед орендодавцю: а) грошові кошти, які становлять гривневий еквівалент 3685 (три тисячі шістсот вісім десять п'ять) доларів США. Зазначені грошові кошти є забезпеченням відшкодування можливої завданої шкоди (включаючи заборгованість по комунальним та іншим платежам), Орендодавцю діями Орендаря. Якщо ці грошові кошти не будуть використані Орендодавцем для покриття шкоди, то вони зараховуються як орендна плата за останній місяць, а у разі використання їх для покриття шкоди Орендар платить останній платіж на умовах, визначених пунктами 3.1. та 3.3. цього договору; б) грошові кошти, які становлять гривневий еквівалент 3685 (три тисячі шістсот вісімдесят п'ять) доларів США. Зазначені грошові кошти є забезпеченням відшкодування можливих витрат Орендодавця, якщо Орендар та члени його родини самостійно не зніметься з реєстраційного обліку після закінчення строку перебування в Україні або закінченням строку дії договору Оренди.

За умовами п. 4.1.2. Договору, орендар має право припинити дію цього договору шляхом надання орендодавцю попереднього письмового повідомлення не менше, ніж за 30 днів до такого припинення. У випадку дострокового припинення цього договору, орендна плата має бути сплаченою орендарем до дати дострокового припинення.

Пунктом .7.1. Договору, визначено що будь-яке повідомлення, що надається за цим договором або у зв'язку з ним, має здійснюватись у письмовій формі і надсилатися іншій стороні рекомендованою поштою, або вручатися адресату особисто, або передаватися по факсу.

Відповідно до п. 7.3. Договору, повідомлення вважається доставленим адресату: (1) у разі доставки особисто адресату - на день його вручення; (2) при відправці рекомендованою поштою - на 10-й робочий день з дати поштового відправлення.

Позивачем було сплачено на користь відповідача суму у розмірі 194 485,47 грн. (платіжне доручення № 646 від 04.02.2014р. на суму 88 362,62 грн.; платіжне доручення №73 від 03.01.2014р. на суму 29 454,21 грн.; платіжне доручення № 1145 від 04.03.2014р. на суму 35 742,29 грн.; платіжне доручення № 1168 від 03.04.2014р. на суму 40 926,35 грн.), з яких: 136 019,26 грн. оренди за чотири місяці та 29 233,10 грн. гарантійний внесок на забезпеченням відшкодування можливої завданої шкоди, котрий у разі відсутності шкоди зараховується у останній місяць оренди.

Позивач 17 квітня 2014 року, на адресу відповідача надіслав лист, яким попередив відповідача про бажання припинити дію договору з 16 травня 2014 року.

Однак відповіді на вказаний лист відповідач не надав.

Як вже зазначалось вище, позивачем будо перераховано відповідачу 29 233,10 грн., як гарантійний внесок, забезпеченням відшкодування можливих витрат орендодавця, якщо орендар та члени його родини самостійно не зніметься з реєстраційного обліку після закінчення строку перебування в Україні або закінченням строку дії договору Оренди.

Позивач користувався квартирою п'ять місяців, тому Гарантійний внесок 1 слід зарахувати у останній місяць оренди. Витрати пов'язані із використанням Гарантійного внеску 2, Відповідач не ніс, оскільки ні працівник Позивача (ОСОБА_6) ні члени його сім'ї у Квартирі не реєструвались.

На думку Позивача, Гарантійний внесок 2 має бути повернутий у порядку, що визначений ч.2 ст. 530 ЦК України, оскільки у Договорі іншого порядку не встановлено.

Не зважаючи на звернення до Відповідача, станом на момент складання позовної заяви Гарантійний внесок 2 (29 233,10 грн.) так повернуто і не було.

З наведених підстав позивач звернувся до господарського суду із позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 29 233,10 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення,' зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст. 202, 205 Цивільного кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вимогами ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Судом встановлено що правовідносини між сторонами склались на підставі договору оренди житлового приміщення від 01.01.2014р.

У відповідності до ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно п. 2.2 Договору, сторони встановили, що строк оренди починає свій перебіг з моменту підписання акту приймайня-передачі квартири та припиняється її поверненням орендарю, але за будь-яких обставин строк оренди припиняється не пізніше 04 липня 2014 року включно.

Відповідно до п. 3.1. Договору, розмір оплати за оренду квартири складає суму грошових коштів у національній валюті України, яка є еквівалентом 3 685 ,00 (три тисячі шістсот вісімдесят п'ять) доларів США за офіційним обмінним курсом української гривні до долару США, встановленим Національним Банком України на дату платежу за один місяць оренди.

Згідно п. 3.4. Договору, протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту укладення Договору, орендар зобов'язується сплатити наперед орендодавцю: а) грошові кошти, які становлять гривневий еквівалент 3685 (три тисячі шістсот вісім десять п'ять) доларів США. Зазначені грошові кошти є забезпеченням відшкодування можливої завданої шкоди (включаючи заборгованість по комунальним та іншим платежам), Орендодавцю діями Орендаря. Якщо ці грошові кошти не будуть використані Орендодавцем для покриття шкоди, то вони зараховуються як орендна плата за останній місяць, а у разі використання їх для покриття шкоди Орендар платить останній платіж на умовах, визначених пунктами 3.1. та 3.3. цього договору; б) грошові кошти, які становлять гривневий еквівалент 3685 (три тисячі шістсот вісімдесят п'ять) доларів США. Зазначені грошові кошти є забезпеченням відшкодування можливих витрат Орендодавця, якщо Орендар та члени його родини самостійно не зніметься з реєстраційного обліку після закінчення строку перебування в Україні або закінченням строку дії договору Оренди.

З матеріалів справи вбачається що позивачем умови договору, щодо оплати виконані в повному обсязі. Вказані відомості підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями платіжного доручення № 646 від 04.02.2014р. на суму 88 362,62 грн., платіжного доручення № 73 від 03.01.2014р. на суму 29 454,21 грн., платіжного доручення № 1145 від 04.03.2014р. на суму 35 742,29 грн. та платіжного доручення № 1168 від 03.04.2014р. на суму 40 926,35 грн.

Пунктом .7.1. Договору, визначено що будь-яке повідомлення, що надається за цим договором або у зв'язку з ним, має здійснюватись у письмовій формі і надсилатися іншій стороні рекомендованою поштою, або вручатися адресату особисто, або передаватися по факсу.

Позивач 17 квітня 2014 року, на адреси відповідача надіслав лист-повідомлення від 16.04.2014р. вих. № 17/04.14/59 та вих. № 17/04.14/60, яким попередив відповідача про бажання припинити дію договору з 16 травня 2014 року.

Позивачем надано суду докази направлення листа-повідомлення вих. № 17/04.14/59 та вих. № 17/04.14/60. Однак вказаний лист-повідомлення як за однією так і за іншою адресою відповідача був повернутий позивачу у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання.

Проте, відповідно до п. 7.3. Договору, повідомлення вважається доставленим адресату: (1) у разі доставки особисто адресату - на день його вручення; (2) при відправці рекомендованою поштою - на 10-й робочий день з дати поштового відправлення.

Таким чином позивач належним чином повідомив відповідача про дострокове розірвання договору у встановленому договором порядку.

Враховуючи те, що позивач користувався квартирою п'ять місяців, гарантійний внесок 1 позивач просить відповідача зарахувати у останній місяць оренди, так як оплату позивачем було здійснено лише за чотири місяці проживання. Витрати пов'язані із використанням Гарантійного внеску 2, відповідач не ніс, оскільки ні працівник позивача ОСОБА_6, а ні члени його сім'ї у орендованій квартирі не реєструвались.

За своєю природою сплачені кошти є гарантійним платежем, а не платежем за оренду житла, тобто у разі не настання гарантійного випадку за договором оренди, дані кошти повинні бути повернені орендарю.

За приписами ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищезазначене позов підлягає задоволенню в повному обсязі а гарантійний внесок 2 в сумі 29 233,10 грн. має бути повернутий у порядку, що визначений ч.2 ст. 530 ЦК України, оскільки договором іншого порядку не встановлено.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1 827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44,49,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Пежо Сітроен Україна" до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення 29 233,10 грн. - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (65009, АДРЕСА_2; код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Пежо Сітроен Україна" (04073, м. Київ, пров. Куренівський, буд. 12, 2-3 поверх; код ЄДПОУ 36872294) гарантійний внесок в сумі 29 233 /двадцять дев'ять тисяч двісті тридцять три/ грн. 10 коп., та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 /одна тисяча вісімсот двадцять сім грн./.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено підписано 06 квітня 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев