РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015Справа №910/2685/15-г

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД"

до: фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на

стороні відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг"

про: стягнення 94 206,29 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача: Пінчук-Ніколайчук Ю.В. - пред.по дов.

від відповідача: Мариношенко К.А. - пред.по дов.

від третьої особи: Галков І.О. - пред.по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/2685/15-г за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" до фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг", про стягнення 94 206,29 грн.

В обгрунтування позовних вимог, позивач вказує, що 05.12.2013 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг" укладено договір уступки прав вимоги (заміни сторони в зобов'язанні) №200/11-2013 відповідно до якого ТОВ "Ласка Лізинг" передало, а ТОВ "Мега Торг ЛТД" прийняло на себе право вимоги виконання зобов'язань, які виникли на підставі договору фінансового лізингу №1120/12/2007 від 17.12.2007 року, укладеного між ТОВ "Ласка Лізинг" і Фірмою "Т.М.М."- ТОВ. Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2013 року у справі № 910/9555/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2014 року, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг" задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача 309 948,60 грн. заборгованості, 17 004,72 грн. неустойки, 340,68 грн. інфляційних втрат, 4 124,43 грн. трьох відсотків річних з простроченої суми, 6 634,00 грн. судового збору.

16.01.2015 року на рахунок позивача зараховані кошти у рахунок сплати боргу згідно наказу №910/9555/13, тому позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 14.05.2013 року до 15.01.2015 року у розмірі 15 590,84 грн. та індексу інфляції за період з 14.05.2013 року до 31.12.2014 року у розмірі 78 615,45 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, вказуючи про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2013 року у справі №910/9555/13 було виконано відповідачем 30.05.2014 року, оскільки 30.05.2014 року на розрахунковий рахунок ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м.Києві були перераховані грошові кошти з рахунку відповідача на виконання наказу господарського суду міста Києва №910/9555/13р.

У судовому засіданні 01.04.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг" (лізингодавець) та Фірмою "Т. М. М." - товариство з обмеженою відповідальністю (лізингоотримувач) укладено договір фінансового лізингу №1120/12/2007, відповідно до умов якого лізингодавець зобов'язується придбати у свою власність транспортний засіб у відповідності з встановленою лізингоотримувачем специфікацією продавця: вантажний автомобіль КрАЗ-65055-0000060-02 і передати його без надання послуг по управлінню і технічній експлуатації лізингоотримувачу в якості предмета лізингу у тимчасове володіння і користування за плату, а лізингоотримувач зобов'язується прийняти його на умовах даного договору.

На виконання умов договору ТОВ "Ласка Лізинг" передав Фірмі "Т.М.М."- ТОВ майно, а саме 2 автомобіля КрАЗ-65055-0000060-02, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000470 від 28.12.2007 року.

Проте, відповідач свого грошового зобов'язання належним чином не виконав внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по сплаті лізингових платежів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2013 року у справі № 910/9555/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2014 року, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг" задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача 309 948,60 грн. заборгованості, 17 004,72 грн. неустойки, 340,68 грн. інфляційних втрат, 4 124,43 грн. трьох відсотків річних з простроченої суми, 6 634,00 грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.10.2014 року у справі №910/9555/13, заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" про заміну стягувача як сторони виконавчого провадження на її правонаступника у справі № 910/9555/13 задоволено. Замінено сторону (стягувача) виконавчого провадження у справі № 910/9555/13 товариство з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг" на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД".

Відповідно до ч.2 статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

05.12.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг" (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" (набувач) укладено договір уступки прав вимоги (заміни сторони в зобов'язанні) №200/11-2013 року, відповідно до умов якого кредитор передає, а набувач приймає на себе право вимоги виконання зобов'язань, які виникли на підставі договору фінансового лізингу №1120/12/2007р., укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Ласка Лізинг" і Фірмою "Т.М.М."- товариством з обмеженою відповідальністю.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи виписки по рахунку, грошові кошти в розмірі 338 052,43 грн., сплачені на виконання наказу господарського суду м.Києва №910/9555/13 від 12.03.14р. фактично надійшли на рахунок позивача 16.01.2015 року.

Оскільки, кошти у рахунок сплати боргу згідно наказу №910/9555/13 зараховані на рахунок позивача 16.01.2015 року, то позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 14.05.2013 року до 15.01.2015 року у розмірі 15 590,84 грн. та індексу інфляції за період з 14.05.2013 року до 31.12.2014 року у розмірі 78 615,45 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов'язання.

В даній справі позивачем нараховано індекс інфляції та три проценти річних на суму основного боргу в розмірі 309 948,60 грн.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних за період з 14.05.2013 року до 15.01.2015 року у розмірі 15 590,84 грн. та індексу інфляції за період з 14.05.2013 року до 31.12.2014 року у розмірі 78 615,45 грн., в звязку чим вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 15 590,84 грн та інфляційних втрат в розмірі 78 615,45 грн.

Посилання відповідача на те, що рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2013 року у справі №910/9555/13 було виконано відповідачем 30.05.2014 року, оскільки 30.05.2014 року на розрахунковий рахунок ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м.Києві були перераховані грошові кошти з рахунку відповідача на виконання наказу господарського суду міста Києва №910/9555/13р., а відтак розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат має бути здійснений до 29.05.2015 судом до уваги не береться з огляду на наступне.

З урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. При цьому, порушення строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання.

Матеріали справи свідчать, що грошові кошти в розмірі 338 052,43 грн., сплачені на виконання наказу господарського суду м.Києва №910/9555/13 від 12.03.14р. фактично надійшли на рахунок позивача 16.01.2015 року, в звязку з чим позивач має право на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, що не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові до моменту зарахування вказаних коштів на рахунок позивача, а саме до 16.01.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ч.2 ст. 35, ст. 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фірми "Т.М.М."- товариство з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вулиця Галі Тимофєєвої, будинок 3, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, 22/8, офіс 402, ) три проценти річних в розмірі 15 590 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто) грн 84 коп, індекс інфляції в розмірі 78 615 (сімдесят вісім тисяч шістсот п'ятнадцять) грн 45 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 884 (тисячу вісімсот вісімдесят чотири) грн. 13 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення складено: 03.04.2015 року.

Суддя Шкурдова Л.М.