РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Справа № 902/885/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Гудак А.В.

судді Сініцина Л.М.

судді Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Лукащик Г.В.

за участю представників сторін:

позивача - Томчук М.А., довіреність в справі

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Плюти Олексія Леонідовича

на рішення господарського суду Вінницької області від 20.01.15 р.

у справі № 902/885/14 (суддя Грабик В.В.)

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці

до Фізичної особи - підприємця Плюти Олексія Леонідовича

про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати в сумі 22 597,01 грн. та по сплаті компенсації податку на землю в сумі 17 370,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 20.01.2015 р. у справі №902/885/14 (суддя Грабик В.В.) позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці до Фізичної особи - підприємця Плюти Олексія Леонідовича про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати в сумі 22 597,01 грн. та по сплаті компенсації податку на землю в сумі 17 370,44 грн. задоволено частково. Стягнуто з суб'єкта підприємницької діяльності Плюти Олексія Леонідовича на користь квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниці заборгованість за договором оренди № 2/2004 від 20.04.2004 р. по сплаті орендної плати за період з 01.01.2011 р. по 03.01.2013 р. в сумі 22 597,01 грн., заборгованість по сплаті компенсації податку за землю за період з 24.06.2011 р. по 31.12.2012 р. в сумі 12 802,95 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 618,20 грн. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення компенсації податку за землю за період з 01.01.2011 р. по 23.06.2011 р. в сумі 4 567,49грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до ч.1, ч.6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Суд першої інстанції прийшов висновку, що оскільки передане в оренду приміщення є державною власністю, то вказані правовідносини між сторонами регулюються також Законом України "Про оренду державного та комунального майна", яким передбачено наступне: орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі (ст.18 ч.3); розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін (ст.21 ч.1). Договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (ст.26 ч.2).

Також, суд мотивує своє рішення тим, що орендар не повернув орендоване майно та сторони не надали доказів припинення (розірвання) договору у встановленому законом та/або договором порядку, а в подальшому 31.12.2010 р. уклали додатковий договір № 2 від 31.12.2010 р., тобто договір від 20.04.2004 р. свою дію після 20.04.2010 р. не припиняв. Окрім того, сторони визначили за взаємною згодою новий розмір орендної плати в сумі 1 605,2 грн. без ПДВ.

Окрім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що те, що сторони у додатковому договорі від 31.12.2010 р. не вказали про новий розрахунок розміру орендної плати з квітня 2010 р. та не вказали його додатком до договору не є правовою підставою для твердження про недійсність чи ігнорування цього розрахунку та не суперечить положенням п.10.3 договору № 2/2004 від 20.04.2004 р., ст. 651 ч.1, ст. 654 ч. 1 ЦК України. Таким чином, наявні підстави для застосування нового розміру орендної плати, обопільно погодженого сторонами договору, що підтверджується їх підписами та печатками на розрахунку.

Суд першої інстанції зазначив, що додатковим договором №2 від 31.12.2010 р. сторони визначили, що договір діє по 31.12.2011 р., а Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.12.2012 р. у справі №18/30/2012/5003 було встановлено, що строк дії договору оренди №2/2004 від 20.04.2004 р. продовжено до 31.12.2012 р.

Місцевий господарський суд встановив, що за договором СПД Плюта О.Л. взяв на себе зобов'язання по сплаті орендної плати та компенсації коштів у розмірі частини податку за землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, що використовується орендарем на умовах передбачених договором від 20.04.2004 р. з урахуванням подальших змін.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав. А тому, сума боргу з орендної плати за період з 01.01.2011 р. по 03.01.2013 р. становить 22 597,01 грн.

Крім того, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що строк позовної давності за заборгованістю по орендній платі за 2011 р. позивачем не пропущений, оскільки був перерваний платежами за період з 02.03.2011 р. по 14.02.2012 р. та з огляду на дату звернення позивача до суду - 24.06.2014 р.

Оскільки відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності, то господарський суд Вінницької області, зазначає, що вимога позивача про стягнення компенсації податку за землю підлягає частковому задоволенню із застосуванням 3-х річного строку позовної давності. А тому, суд дійшов висновку, що з врахуванням дати звернення з позовом до суду (24.06.2014 р.) не підлягають задоволенню вимоги про стягнення компенсації податку за землю за межами 3-х річного строку позовної давності, тобто розмір компенсації податку за землю, яку належить стягнути з відповідача в межах 3-х річного строку позовної давності становить 12 802,95грн.

В частині стягнення компенсації податку за землю в сумі 4 567,49грн. за період з 01.01.2011 р. по 23.06.2011 р. включно, суд першої інстанції відмовив.

Окрім того, суд першої інстанції не прийняв до уваги, як докази: розмір орендної плати, строків орендних платежів надані сторонами за період з 01.01.2011 р. по 03.01.2013 р. рахунки, акти здачі-прийомки виконаних робіт, які з урахуванням змісту ст.9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не є первинними бухгалтерськими документами у даних правовідносинах та не носять обов"язкового характеру для сторін, лист Західного територіального КЕУ від 13.05.2014 р., акт перевірки цільового використання та дотримання умов договору оренди затверджений 12.09.2011 р., претензії, акти звірки взаємних розрахунків по оренді за договором № 2/2004 від 20.04.2004р.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Фізична особа - підприємець Плюта Олексій Леонідович звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 20.01.2015 р. у справі №902/885/14 та прийняти нове, яким позов задоволити частково.

Зокрема, скаржник зазначає, що посилання позивача на Додатковий договір № 2 від 31.12.2010 р. до договору №2/2004 від 20.04.2004 р. є невірним, оскільки п.10.3. договору № 2/2004 від 20.04.2004 р. зазначає - зміни та доповнення цьго договору допускаються за взаємною згодою сторін , те саме зазначено ст. 651 п.1 ЦК України. Однак, додатковим договором №2 від 31.12.2010 р. до договору №2/2004 від 20.04.2004 р. не передбачено жодної зміни щодо розміру орендної плати.

На думку скаржника, розрахунок орендної плати на котрий посилається позивач не несе юридичної сили. Розрахунок орендної плати був зроблений в квітні 2010 р. та жодним чином не стосується додаткового договору №2 від 31.12.2010 р. до договору оренди №2/2004 від 20.04.2004 р., а відтак у додатковому договорі не прописана зміна розміру орендної плати в п. 3.1 договору та не зазначено про припинення додатку №4 у додатковому договору від 13.04.2007 р. до договору №2/2004 від 20.04.2004 р. Тому правильним розміром орендної плати є розмір зазначений у додатковому договору від 13.04.2007 р. до договору №2/2004 від 20.04.2004 р., в котрому було змінений п. 3.1. стосовно розміру орендної плати та додатку №4, де сам позивач зазначає в поясненнях від 15.07.2014 р., що даний додаток є не від'ємною частиною договору

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.12.2012 р. по справі №18/30/2012/5003 встановлено, що позивачем виставлено рахунок від 18.01.2012 р. № 7345 на оплату орендної плати за січень 2012 р., яким погодив продовження дії договору та його умови, про що складено акт №7619 від 18.01.2012 р. здачі-прийому виконаних робіт.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги акт звірки взаємних розрахунків по орендній платі станом на 01.10.2012 р., який підписаний обома сторонами. Та заборгованість котра офіційно рахується згідно листа №303/23/11633/649 від 13.05.2014 року Західного територіального Квартирно-експлуатаційного управління.

Як стверджує скаржник, що судом першої інстнації не взято до уваги пояснення відповідача про відсутність заборгованості по компенсації податку на землю станом на 01.01.2012 р., що підтверджується актом звіряння розрахунків від 01.10.2012 р. та актами здачі прийому виконаних робіт, в яких зазначено, що вказані суми відносяться до іншого договору.

В наданих позивачем розрахунках зазначено, що за адресою м. Вінниця, вул. Чехова 8 здано в оренду 1 344,15 кв.м., але за даною адресою лише у відповідача знаходилось в оренді 2 430,8 кв.м. Тим самим, судом порушені норми матеріального та процесуального права та взяті до уваги лише доводи позивача.

Також, скаржник посилається в апеляційній скарзі на ст. ст. 11, 509, 525, 526 ЦК України, ст. ст. 173, 174, 193 ГК України, ст. ст. 32, 33, 34, 43, 104 ГПК України

04.03.2015 р. на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшов відзив від позивача, в якому останній просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області у справі № 902/885/14 від 20.01.2015 р. - без змін з підстав, зазначених у відзиві.

Представник позивача в судовому засіданні 25.03.2015р. заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції від 20.01.2015р. є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в судові засідання 04.03.2015р., 25.03.2015р. не з'явився.

Згідно п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження від 16.02.2015р. та про відкладення розгляду справи від 04.03.2015р. були направлені відповідачу за двома адресами: м. Вінниця, пл. 8 Березня, 6 та м. Вінниця, вул. Чехова, 8. Ухвала про прийняття апеляційної скарги до провадження від 16.02.2015р. повернута підприємством зв'язку з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення, а ухвала про відкладення розгляду справи від 04.03.2015р. повернута на підприємством зв'язку з посиланням закінчення строку зберігання поштового відправлення (направлялась на адресу м. Вінниця, вул. Чехова, 8) та на відмову від одержання (направлялась на адресу м. Вінниця, пл. 8 Березня, 6), що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.227-228,т.2, а.с.3-4, а.с.6-7,т.3).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, відповідач належним чином повідомлений про час, день та місце слухання, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подав.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представника відповідача, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача та за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Вінницької області від 20.01.2015 року у справі №902/885/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, листом №10-16/2931 від 21.12.2003р. регіональне відділення ФДМ України по Вінницькій області, окрім іншого, надало дозвіл Вінницькій КЕЧ району на передачу в оренду таких об'єктів: 44,6 кв.м. в побутовій будівлі; 1000 кв.м. технологічного майданчика, розташованих за адресою м. Вінниця, вул. Чехова , 8 (т.1, а. с. 18 на звороті).

20.04.2004р. між Вінницькою квартирно-експлуатаційною частиною району (орендодавець) та СПД Плютою О.Л. (орендар) було укладено договір оренди №2/2004 (далі - Договір оренди) (т. 1, а.с. 10-13).

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно приміщення будівлі побутові приміщення інв. №278 площею 44,6 м. кв., технологічний майданчик площею площею 1000 м.кв. розміщені за адресою: вул. Чехова, 8, м. Вінниця, в/м №2 (надалі майно), що знаходиться на балансі та обліку в Вінницькій КЕЧ району, вартість яких визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою: приміщення будівлі побутові приміщення інв. № 278-16068 грн., технологічний майданчик - 11 664 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (жовтень 2003р.) приміщення будівлі побутові та технологічний майданчик - 231,33грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди квітень 2004 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць та на індекс інфляції за попередні місяці 2003р. (п.3.1.);

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно п. 3.3 Договору орендна плата у розмірі 100% перераховується орендарем не пізніше 25 числа поточного місяця.

У відповідності до п. 3.4. Договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Окрім того, пунктом 5.2 Договру передбачено ,що орендар зобов'язаний, окрім іншого, своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктом 5.10 Договору встановлено, що орендар зобов'язаний понад орендну плату за нерухоме майно сплачувати щомісяно фактичні комунальні та загальноексплуатаційні витрати на його утримання (дод. №7).

Також у п. 5.11 Договору зазначено, що орендар зобов'язаний щомісячно компенсувати орендодавцю кошти у розмірі частини податку за землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, що використовується орендарем.

Згідно п. 10.1 Договору передбачено, що останній діє з 20.04.2004 р. строком на три роки.

Відповідно до п. 10.3 Договору зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Пунктом 10.6 Договору предбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Окрім того, п. 10.9 Договору вставновлено, що чинність цього договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, - приватизації орендованого майна орендарем, - загибелі орендованого майна, - достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського (суду), - банкрутства орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України (п.10.9.);

Відповідно до п. 12.1 Договору додатки до цього договору є невід'ємною і складовою частиною. До договору додається: Додаток № 1. Акт інвентаризації з викопіровкою поверхового плану приміщень та експлікацією; Додаток № 2. Акт приймання-передачі; Додаток № 3. Акт оцінки вартості майна; Додаток № 4. Дозвіл регіонального відділення ФДМ України; Додаток № 5. Паспорт-сетийфікат об'єкта експертної оцінки майна; Додаток № 6. Розрахунок за базовий місяць оренди; Додаток № 7 Розрахунок комунальних та експлуатаційних витрат на утримання орендованого майна; Додаток № 8. Копія Свідоцтва про державну реєстрацію орендаря; Додаток № 9. Дозвіл органів державного пожежного нагляду; Додаток № 10. Копія Свідоцтва про реєстрацію в/частини як суб'єкта господарської діяльності у ЗС України.

На виконання умов договору орендодавець передав, а СПД Плюта О.Л. прийняв приміщення будівлі інв. №278 за адресою м. Вінниця, вул. Чехова, 8, в/м №2, загальною площею 44,6м.кв. для використання під побутові приміщення. Технологічний майданчик площею 1000 м.кв. під використання для відкритого сховища, що стверджується актом прийому-передачі (додаток №2 до договору оренди) (т.1, а.с.23).

Згідно додатку до договору (розрахунку орендної плати нежитлових будівель (приміщень на 30.06.2003р.) розмір орендної плати за перший (базовий) місяць оренди - жовтень 2003р. становить 231,33 грн., з яких за приміщення - 134,03 грн., за майданчик - 97,29 грн. (т.1, а.с.19).

13.04.2007р. між КЕВ м. Вінниці та СПД Плютою О.Л. було укладено додатковий договір до договору оренди №2/2004 від 20.04.2004р., яким передбачено наступне: п.3.1 розділу 3 викладено в такій редакції: орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць оренди січень 2007 р. на рівні 662,20 грн. за домовленістю з врахуванням моніторингу орендної плати на аналогічних об'єктах оренди, але не нижче орендної плати визначеної на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.95 №786(із змінами і доповненнями внесеними постановою Кабінетом Міністрів України від 27.12.2006 року за №1846), яка становить без ПДВ за базовий та перший місяць оренди січень 2007 р. 468,65 грн. (додаток №4). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за наступні місяці визначається шляхом коригування орендної плати за перший місяць оренди на індекси інфляції за наступні місяці (п.1.); дія додатків №3,4,6,7,9 припиняється з моменту підписання цього додаткового договору (п.2) (т.1 а.с.24).

До закінчення строку дії договору сторони погодили розрахунок орендної плати (військового) нерухомого майна, що знаходиться на балансі КЕВ м. Вінниці. Так відповідно до розрахунку орендна плата за базовий місяць оренди за домовленістю сторін за приміщення будівлі №278 військового містечка №2 за адресою: м. Вінниця, вул. Чехова, 8 , площею 44,6 кв. м. - за квітень 2010р. становить 535,20грн. (без ПДВ) та майданчик військового містечка №2 за адресою: м. Вінниця, вул. Чехова, 8, площею 1000 кв. м. - за квітень 2010р. становить 1070,00грн.. Розрахунок підписаний сторонами та скріплений їх печатками (т.1, а. с. 29).

31.12.2010р. між КЕВ м. Вінниці та СПД Плютою О.Л. було укладено додатковий договір №2 до договору оренди від 20.04.2004р. №2/2004 з метою продовження терміну його дії. Додатковим договором, окрім іншого, передбачено строк його дії з моменту підписання до 31 грудня 2011 року (п.10.1.), майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі. Обов'язок щодо складання акту прийому-передачі про повернення майна покладається на орендаря (п.10.14.) (т.1, а.с. 25-28).

Однак, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.12.2012р., яка є чинною, у справі №18/30/2012/5003 відмовлено в задоволенні позову прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, КЕВ м. Вінниці до СПД Плюти О.Л. про звільнення приміщень та усунення перешкод у користуванні майно (т.1, а.с.119-121). Так, у постанові зазначено, що відповідач до закінчення терміну дії договору оренди №2/2004 від 20.04.2004р. (31.12.2011р.) висловив позивачу у листі-клопотанні від 27.12.2011р. своє бажання щодо продовження дії даного договору; позивач своїми діями, а саме виставленням рахунку від 18.01.2012р. № 7345 на оплату орендної плати за січень 2012р., погодив продовження дії договору оренди № 2/2004 від 20.04.2004р. на новий термін; позивач протягом місяця після закінчення дії договору, з 31.12.2011р. по 31.01.2012р., заяв про припинення дії договору оренди № 2/2004 від 20.04.2004р. відповідачу не надсилав. А тому, з урахуванням п.10.6 Договору, част.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди № 2/2004 від 20.04.2004р. вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які передбачені договором, тобто до 31 грудня 2012 року.

Абзацом 3 пункту 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що хоча фактам, встановленим іншими судовими рішеннями, крім зазначених у статті 35 ГПК, й не надано преюдиціального значення для господарських судів, але вони мають враховуватися судами у розгляді справ з урахуванням загальних правил статті 43 названого Кодексу щодо оцінки доказів.

За актом приймання-передачі від 26.10.2012р. СПД Плюта О.Л. передав, а КЕВ м. Вінниці прийняло нерухоме військове майно, яке здавалось в оренду згідно договору оренди №2/2004 від 20.04.2004р. - технологічний майданчик площею 1000 кв. м. військового містечка №2, що знаходиться на балансі КЕВ м. Вінниці та розташоване за адресою: м. Вінниця, вул. Чехова,8, у зв'язку з закінченням терміну дії договору оренди №2/2004 від 20.04.2004р. (т.1, а.с.30).

Згідно акту приймання-передачі від 03.01.2013р. СПД Плюта О.Л. передав, а КЕВ м. Вінниці прийняло нерухоме військове майно, яке здавалось в оренду згідно договору оренди №2/2004 від 20.04.2004р. - приміщення будівлі №278 площею 44,6 кв.м., військового містечка №2, що знаходиться на балансі КЕВ м. Вінниця, та розташоване за адресою: м. Вінниця, вул. Чехова, 8 (т.1, а.с.31).

Згідно письмових пояснень позивача (т.2,а.с.94), довідки КЕВ від 12.12.2014р. (а.с.143,т.2), податкового розрахунку земельного податку за 2011р. (т.2,а.с.112-115), податкової декларації та розрахунку земельного податку за 2012р.(т.2,а.с.116-119) та платіжних доручень (т.1,а.с.162-183) позивачем сплачувався податок за землю в 2011р. в сумі 99 375,96грн. та в 2012р. в сумі 108 075,47грн.

КЕВ м. Вінниці нарахована СПД Плюті О.Л орендна плата за період з 01.01.2011р. по 03.01.2013р. в сумі 47467,51 грн. з урахуванням розрахунку розміру орендної плати за квітень 2010р. (т.1, а.с.4,33-34, т.2, а.с.90-93) та компенсація податку за землю за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. в сумі 17370,44 грн. (т.2, а.с.144).

Відповідачем було частково сплачено орендну плату в сумі 24 870,5 грн., що стверджується банківськими виписками:

від 02.03.2011р. - 2822,16 грн.,

від 22.07.2011р. - 2918,03 грн.,

від 25.07.2011р. - 4489,89 грн.,

від 26.08.2011р. - 1448,47 грн.,

від 21.09.2011р. - 1443,11 грн.,

від 27.10.2011р. - 1444,19 грн.,

від 21.12.2011р. - 1443,65 грн.,

від 21.12.2011р. - 1456,73 грн.,

від 14.02.2012р. - 1506,72 грн.,

від 20.02.2012р. - 1471,18 грн.,

від 11.05.2012р. - 1474,38 грн.,

від 08.06.2012р. - 1474,92 грн.,

від 08.06.2012р. - 1477,07 грн. (т.1, а.с.201-210, т.2, а.с. 99-111).

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків станом на 01.10.2014 р. заборгованість з орендної плати ФОП Плюти перед КЕВ м. Вінниці за договором №2/2004 від 20.04.2004 р. зі сплати орендної плати становить: за даними КЕВ м. Вінниця - 22 591,01грн., а за даними ФОП Плюти О.Л. - 2 319,99 грн. (т.2, а.с.98).

Судова колегія апеляційної інстанції відзначає, що Постановою КМ України № 316 від 25.03.2009р. встановлено, що до 01.01.2011р. орендні ставки, визначені в додатку 2 до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою КМ України від 04.10.1995р. № 786, крім ставок, визначених п.п. 1-3 зазначеного додатка, застосовуються у розмірі 45% встановленого обсягу.

З 31.12.2010р. закінчилося тимчасове застосування понижувальних коефіцієнтів до орендних ставок за нерухоме державне майно, і розмір орендної плати обчислювався виходячи з умов договору.

За змістом вимог ст.. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.. 654 ЦК України зміна договору вчиняється у тій самій формі, що й договір, що змінюється.

Останні зміни внесені сторонами в договір в частині розміру орендної плати оформлені сторонами додатковим договором від 13.04.2007р. та розрахунком орендної плати за базовий та перший місяць оренди.

Колегія суддів вважає, що визначений додатковим договором від 13.04.2007р. розмір орендної плати є погоджений та визнаний сторонами, а відтак є правомірним для застосування при здійсненні розрахунків орендної плати.

При цьому суд звертає увагу, що зміна ставок орендної плати, визначена Постановами КМ України, є підставою для внесення відповідних змін у діючі договори оренди майна, і , виходячи з вимог Цивільного законодавства, не є підставою для самостійної зміни розміру оренди будь-якою зі сторін правочину.

15.12.2014 р. позивачем подано до суду першої інстанції заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині компенсації податку за землю, а саме зазначено, що за січень 2013 року КЕВ міста Вінниці не здійснював плату за землю площею 44,6 кв.м., а тому позивач просить стягнути з відповідача зборгованість за договором оренди № 2/2004 від 20.04.2004 р. по сплаті орендної плати за період з 01.01.2011 р. по 03.01.2013 р. в сумі 22 597,00 грн., заборгованість по сплаті компенсації податку за землю за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 р. в сумі 17 370,44 грн. (а.с.146,т.2). Вказана заява прийнята судом.

Згідно статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також, дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. На перше місце серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків законодавець ставить договори, як складний юридичний факт побудований на основі волевиявлення сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачами та відповідачем у справі наявні зобов'язання, які виникли на підставі договору оренди №2/2004 від 20.04.2004р., згідно з яким та в силу ст. 759 ЦК України, ст. 283 ГК України, ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавець передає або зобов'язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

До обов'язків орендаря ч. 1 ст. 762 ЦК України, ст.ст. 285, 286 ГК України відносить, зокрема, внесення плати за користування майном, розмір якої встановлений договором оренди.

Пунктом 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закон) встановлено обов'язок орендаря вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з п. 1, п. 3 ст. 19 Закону орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

За змістом даних норм Цивільного та Господарського кодексів України договір оренди - реальний, двосторонній та оплатний договір. Договір оренди є двостороннім, оскільки кожна із сторін цього договору несе обов'язки на користь іншої сторони.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та п. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону та договору.

Згідно з ст. 525 ЦК України та п. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Позивач виконав свої зобов'язання за Договором оренди та передав нерухоме військове майно в оренду відповідачу, що не заперечується останнім.

За договором СПД Плюта О.Л. взяв на себе зобов'язання по сплаті орендної плати та компенсації коштів у розмірі частини податку за землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, що використовується орендарем на умовах передбачених договором від 20.04.2004р. з урахуванням подальших змін.

Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав.

Як вбачається із змісту письмових пояснень позивача до 01.01.2011р. заборгованість за договором оренди у відповідача була відсутня, що не спростовано відповідачем у встановленому законом порядку.

Разом з тим, починаючи з 01.01.2011р. у відповідача почала формуватися заборгованість по сплаті орендної плати та компенсації податку за землю.

Згідно наданого позивачем письмового розрахунку відповідачу нарахована орендна плата за період з 01.01.2011р. по 03.01.2013р. в сумі 47467,51грн.. Вказаний розрахунок підписаний відповідачем - ФОП Плютою О.Л. (а.с.98,т.2).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Відповідачем було частково сплачено орендну плату в сумі 24 870,50 грн., що підтверджується первинними документами, банківськими виписками: від 02.03.2011р. - 2822,16грн., від 22.07.2011р. - 2918,03грн., від 25.07.2011р. - 4489,89грн., від 26.08.2011р. - 1448,47грн.,від 21.09.2011р. - 1443,11грн., від 27.10.2011р. - 1444,19грн.,від 21.12.2011р. - 1443,65грн., від 21.12.2011р. - 1456,73грн., від 14.02.2012р. - 1506,72грн.,від 20.02.2012р. - 1471,18грн., від 11.05.2012р. - 1474,38грн., від 08.06.2012р. - 1474,92грн., від 08.06.2012р. - 1477,07грн. (т.1 а.с.201-210, т.2 а.с. 99-111).

Однак, ні при розгляді справи в суді першої інстанції, ні при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідачем не надано жодних належних, в розумінні ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказів (первинних документів) на підтвердження здійснення інших платежів згідно Договору оренди.

Поряд з цим судова колегія зазначає, що у зв'язку з укладенням додаткового договору від 13.04.2007р. строк дії договору №2/2004 від 20.04.2004р. продовжено на 3 роки до 20.04.2010р. З огляду на те, що орендар не повернув орендоване майно та сторони не надали доказів припинення (розірвання) договору у встановленому законом та/або договором порядку, а в подальшому 31.12.2010р. уклали додатковий договір №2 від 31.12.2010р., суд приходить до висновку, що договір від 20.04.2004р. свою дію після 20.04.2010р. не припинив.

Також, цим договором сторони погодили новий розрахунок орендної плати в розмірі 662,2 грн. без ПДВ за січень 2007р. (т.1, а.с.100-101, 104-105).

В подальшому додатковим договором №2 від 31.12.2010р. сторони визначили, що договір діє по 31.12.2011р.. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.12.2012р. у справі №18/30/2012/5003 було встановлено, що строк дії договору оренди №2/2004 від 20.04.2004р. продовжено до 31 грудня 2012року.

Крім того, сторони визначили за взаємною згодою новий розмір орендної плати в сумі 1605,2 грн. без ПДВ (а.с.118,т.1).

Заперечення відповідача (скаржника) проти вказаного розрахунку розміру орендної плати суд до уваги не приймає з огляду на те, що сторони договору у відповідності з п.10.3 договору від 20.04.2004р. за взаємною згодою та в межах своїх повноважень визначили новий розмір орендної плати починаючи з квітня 2010р.. Відповідач не спростував у встановленому процесуальним законом порядку твердження позивача про те, що правовідносини сторін щодо оренди технологічного майданчика площею 1000м.кв. та приміщення будівлі інв..№278 площею 44,6 м. кв. регулювалися виключно договором оренди від 20.04.2004р. № 2/2004.

Те, що сторони у додатковому договорі від 31.12.2010р. не вказали про новий розрахунок розміру орендної плати з квітня 2010р. та не вказали його додатком до договору не є правовою підставою для твердження про недійсність чи ігнорування цього розрахунку та не суперечить положенням п.10.3 договору №2/2004 від 20.04.2004р., та приписам ч. 1 ст.651, ч. 1 ст.654 ЦК України.

Отже, з наведеного вище вбачається, що наявні підстави для застосування нового розміру орендної плати, який визначений в розрахунку, погодженого сторонами договору, що підтверджується їх підписами та печатками на розрахунку.

Крім того, апеляційна інстанція вважає за необхідне відмітити, що Договором оренди сторони не передбачили виставлення рахунків, порядок їх вручення(отримання) та складання актів здачі-прийомки виконаних робіт. Розмір орендної плати, строки та порядок її сплати встановлюється не цими документами, а договором оренди (п.3.2 - п.3.6) та погодженими сторонами розрахунками.

З урахуванням вказаного та викладених вище обставини, судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги, як докази розміру орендної плати, строків орендних платежів, наявні в матеріалах справи, акти здачі-прийомки виконаних робіт, які з урахуванням змісту ст.9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не є первинними бухгалтерськими документами у даних правовідносинах та не носять обов"язкового характеру для сторін, лист Західного територіального КЕУ від 13.05.2014р. (т.2 а.с.165-166), акт перевірки цільового використання та дотримання умов договору оренди затверджений 12.09.2011р.(т.1, а.с.211), претензії (т.1, а.с.212-213), акти звірки взаємних розрахунків по оренді за договором №2/2004 від 20.04.2004р..

Отже, судом першої інстанції в повному обсязі досліджено факт існування заборгованості по орендній платі у відповідача перед позивачем, враховано відсутність належних доказів на його спростування, тому суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом про задоволення позовної вимоги щодо стягнення суми боргу з орендної плати за період з 01.01.2011р. по 03.01.2013р в розмірі 22 597,01 грн. (47467,51 - 24870,5 = 22 597,01).

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, то в частині стягнення боргу з орендної плати воно задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється у три роки.

Згідно частин 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається із змісту наданих сторонами документів на підтвердження надходження платежів з оренди - а саме квитанцій та банківських виписок в період з 02.03.2011р. по 14.02.2012р. в цих документах вказувалося про сплату коштів на підставі рахунків, оцінку правомірності яких судом надано вище. В подальшому за період з 20.02.2012р. по 08.06.2012р. орендар у квитанціях вказував місяць за який сплачувалася орендна плата.

З огляду на те, що квитанції про сплату коштів, та банківські виписки по рахунку, всупереч умовам договору оренди (п.3.3) не містять вказівки на період за який проводиться оплата, то суми орендної плати які надходили з 02.03.2011р. по 14.02.2012р. зараховувалися КЕВ м. Вінниці на погашення заборгованості , яка існувала на час надходження коштів.

При цьому сторони не заперечили та не спростували той факт, що всі платежі за цей період за долученими до справи квитанціями та банківськими виписками стосувалися саме договору №2/2004 від 20.04.2004р.. Вказане підтверджується письмовими поясненнями представника КЕВ та не суперечить змісту п.3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ №22 від 21.04.2004р., п.1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом МФУ №88 від 24.05.1995р. та правовій позиції висловленій Вищим господарським судом України у постанові від 15.09.2011р. при розгляді справи №5015/1494/11.

Таким чином, строк позовної давності за заборгованістю по орендній платі за 2011р. позивачем не пропущений, оскільки був перерваний платежами за період з 02.03.2011р. по 14.02.2012р. та з огляду на дату звернення позивача до суду - 24.06.2014р.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача компенсації податку за землю в сумі 17370,44 грн. то судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 796 ЦК України, одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.

Як передбачено ст. 797 ЦК України, плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст 14 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно ст. 270 Кодексу, об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, а у разі коли нормативну грошову оцінку яких не проведено - площа земельних ділянок (ст .271 Кодексу).

За приписами ст. 274 Кодексу, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (ст. 286 Кодексу).

Згідно податкового розрахунку земельного податку КЕВ м. Вінниця за 2011р. зобов'язаний був сплатити 99 375,96 грн. податку за землю за всю площу земельних ділянок, які перебувають на обліку в КЕВ м. Вінниця. Згідно цього розрахунку, встановлено, що КЕВ м. Вінниця щомісячно має сплачувати по 8 281,33 грн. впродовж 2011р. (а.с.4-5,т.2).

Згідно податкової декларації з плати за землю за 2012р. КЕВ м. Вінниці зобов'язаний був сплатити податку за землю на загальну суму 108 075,47 грн. (а.с.6-8,т.2).

Вказані суми КЕВ сплачено, що підтверджується палатіжними дорученнями (а.с.162-183,т.1).

Таким чином, за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. КЕВ м. Вінниця сплатив до державного бюджету 17370,44 грн. податку за землю площею 1044,6 кв.м. по вул. Чехова, 8, яка знаходиться під об'єктами, переданими в оренду СПД Плюті О.Л., згідно договору оренди №2/2004. Технологічний майданчик площею 1000 кв.м. №4 військового містечка №2 по вулиці Чехова, 8 у м. Вінниця, який був предметом договору оренди №2/2004 від 20.04.2004р., був переданий в оренду як нерухоме майно. Даний майданчик перебуває на балансі КЕВ м. Вінниця. Майданчик має цегляне з відсівом покриття, був збудований із будівельних матеріалів КЕВ м. Вінниця, що підтверджується локальним кошторисом та дефектним актом.

Згідно наданого позивачем письмового розрахунку за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. СПД Плюті О.Л. нарахована до сплати компенсація податку за землю в сумі 17 370,44 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог - а.с.146,т.2).

Відповідно до п. 5.11 договору №2/204 від 20.04.2004р. орендар зобов'язаний, окрім іншого, щомісячно компенсувати орендодавцю кошти у розмірі частини податку за землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, що використовується орендарем

Однак, в матеріалах справи відсутні належні письмові докази, які б підтверджували факт виконання відповідачем зобов'язаний щодо компенсації податку за землю.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності Плюти Олексія Леонідовича компенсації податку за землю в сумі 17 370,44 грн. є обгрунтовано та підлягає до задоволення.

Поряд з цим, оскільки відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності, то вимога позивача про стягнення компенсації податку за землю підлягає частковому задоволенню із застосуванням 3-х річного строку позовної давності.

Так, з врахуванням дати звернення з позовом до суду (24.06.2014 року) не підлягають задоволенню вимоги про стягнення компенсації податку за землю за межами 3-х річного строку позовної давності, тобто нараховані позивачем до 24.06.2011 року.

Отже, розмір компенсації податку за землю, яку належить стягнути з відповідача в межах 3-х річного строку позовної давності становить 12 802,95грн., а саме:

по технічному майданчику площею 1000,00кв.м. нараховано : за червень 2011р. нараховано 176,92грн. (758,23грн. (місячне нарахування компенсації податку за землю) /30 х 7 днів червня = 176,92грн.); за період з 01.07.2011р. по 30.09.2012р. нараховано 11373,45грн. (15 місяців х 758,23грн.=11373,45грн.), за жовтень 2012р. нараховано 635,93грн. (758,23 / 31 день х 26 днів, оскільки 26.10.2012р. майданчик був повернутий згідно акту = 635,93грн.).

За приміщення площею 44,6 кв.м. нараховано : за червень 2011р. нараховано 7,89грн. (33,82грн./30днів х 7 днів = 7,89); за період з 01.07.2011р. по 31.12.2012р. нараховано 608,76грн. (18 місяців х 33,82грн. = 608,76грн.).

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційна інстанція погоджується з висновком місцевого суду про те, що в частині стягнення компенсації податку за землю в сумі 4567,49 грн. (17 370,44 грн. - 12 802,95 грн. = 4567,49 грн.) за період з 01.01.2011р. по 23.06.2011р., включно, слід відмовити.

Посилання відповідача (скаржника) на ненадання розрахунку по списанню раніше нарахованої неустойки, судом залишаються поза увагою з огляду на те, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості з орендної плати за договором №2/2004 від 20.04.2004р. за період з 01.01.2011р. по 03.01.2013р. та компенсації податку за землю за договором №2/2004 від 20.04.2004р. за період з 01.07.2011р. по 30.09.2012р. (по майданчику площею 1000,00кв.м.) та за період з 01.07.2011р. по 31.12.2012р. (за приміщення площею 44,6 кв.м.).

Скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд не приймає до уваги доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 20.01.2015 року по справі №902/885/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача Фізичної особи - підприємця Плюти Олексія Леонідовича - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

3. Справу № 902/885/14 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуюча суддя Гудак А.В.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Олексюк Г.Є.