РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015Справа №910/3201/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «КАЗНА»

про відшкодування шкоди у розмірі 87 149, 15 грн.

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Биструхін А.Г.;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «КАЗНА» (далі-відповідач) про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 87 149, 15 грн., з якої: 71 585, 19 грн. - основний борг, 3 579, 26 грн. - штраф, 11 984, 70 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 08 ОР від 01.01.2012 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.02.2015 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 02.03.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд справи відкладався у порядку п.п 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, однак двічі був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення ухвал суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників сторін не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 23.03.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2011 р. між Приватним акціонерним товариством «Міжнародний Економічний Комітет» (далі-орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» (далі-орендар) укладено договір оренди № 1М/У, умовами якого передбачено, що в порядку та на умовах, визначених даним договором, орендодавець зобов'язується передати орендареві, а орендар зобов'язується прийняти в тимчасове оплатне користування нерухоме майно, а саме - нежиле приміщення площею 2 870, 20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петрозавдоська, буд. 2-А та зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013 р. (п. 10.1 договору).

01.12.2011 р. між Приватним акціонерним товариством «Міжнародний Економічний Комітет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» укладено акт приймання-передачі приміщення, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар приймає у тимчасове оплатне користування нерухоме майно, а саме - приміщення площею 2 870, 20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петрозаводська, буд. 2-А.

27.12.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Міжнародний Економічний Комітет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» укладено додаткову угоду № 2 до договору оренди № 1М/У від 21.10.2011 р., відповідно до якої сторони за взаємним погодженням домовились визначити строк оренди з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р.

01.01.2012 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «КАЗНА» укладено договір оренди №_08_ОР, умовами якого передбачено, що в порядку та на умовах, визначених даним договором, позивач зобов'язується передати відповідачеві, а відповідач зобов'язується прийняти в тимчасове оплатне користування нерухоме майно, а саме - приміщення площею 68,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петрозавдоська, буд. 2-А, офіс 612 та зобов'язується сплачувати позивачеві орендну плату.

Відповідно до розділу 4 договору, приміщення, що орендується, вважається переданим відповідачеві з дати підписання акта приймання-передачі приміщення, що орендується.

Строк оренди: 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.

Строк оренди може бути продовжений лише за згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до даного договору.

Згідно п. 5.1. договору, відповідач оплачує позивачу щомісячну орендну плату в тому числі комунальні послуги в гривнях у розмірі, еквівалентному 1 657 доларів США 6 центів, що на момент укладення договору складає 13 260, 81 грн., в тому числі ПДВ - 2 210, 14 грн.

Умовами п. 5.2. договору передбачено, що орендна плата сплачується в безготівковій формі позивачу щомісячно до 10 числа поточного місяця на поточний рахунок позивача, за офіційним курсом Національного банку України на день оплати, але не меншому дату укладення договору.

Пунктом п. 7.2. договору визначено, що відповідач зобов'язаний, зокрема використовувати приміщення та майно, що орендується, у відповідності до мети оренди, визначеної у п. 2.1 даного договору; своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі відповідно до п. 5.3 договору.

Відповідно до пп. 1 п. 9.3. договору, відповідач несе наступну відповідальність за даним договором: при невиконанні чи неналежному виконанні зобов'язань, передбачених п.п 5.1., 5.2, 5.3 договору, строк 10 календарних днів і більше, відповідач сплачує штраф у розмірі 5 % від суми невиконаного/неналежного виконаного зобов'язання, а також неустойку у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Даний договір набуває чинності з 01.01.2012 р. і діє до закінчення строку оренди, а в частині невиконаних розрахунків між сторонами - до повного їх виконання (п. 10.1. договору).

01.01.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «КАЗНА» складено акт приймання-передачі приміщення, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове оплатне користування нерухоме майно, а саме - приміщення площею 68,0 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петрозаводська, буд. 2-А, офіс 612.

01.01.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «КАЗНА» укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди № _08_ОР від 01.01.2012 р., відповідно до якої сторони домовились викласти п. 4.2. договору у наступній редакції: строк договору оренди продовжити з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.

01.01.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «КАЗНА» укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди № _08_ОР від 01.01.2012 р., відповідно до якої сторони домовились викласти п. 4.2. договору у наступній редакції: строк договору оренди продовжити з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р.

Як зазначає позивач, відповідач на протязі 2014 р. несвоєчасно сплачував орендну плату, внаслідок чого станом на 12.01.2015 р. за останнім утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 71 585, 19 грн.

Так, відповідач гарантійним листом № 26/06-2014 від 26.06.2014 р. гарантував позивачу поступову оплату послуг по оренді та погашення заборгованості у повному обсязі до 31.10.2014 р.

Проте відповідач, свої зобов'язання по орендній платі не виконав, в результаті чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 71 585, 19 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує зобов'язання за договором оренди № _08_ОР від 01.01.2012 р. щодо сплати орендних платежів, у зв'язку з чим останній заборгував позивачеві 71 585, 19 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 579, 26 грн. - штрафу та 11 984, 70 грн. - пені.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Так, згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що за надані позивачем орендні послуги відповідач не розрахувався, внаслідок чого, за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 71 585, 19 грн.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач відповідно до п. 5.2 договору зобов'язаний сплачувати орендну плату щомісячно до 10 числа поточного місяця.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору оренди № _08_ОР від 01.01.2012 р., положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 71 585, 19 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3 579, 26 грн. - штрафу та 11 984, 70 грн. - пені.

Так, згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та встановив, що позивачем проведено нарахування пені за період більше 6 місяців.

За розрахунком суду, обґрунтованою визнається сумі пені в розмірі 8 602, 19 грн., яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов'язання, а тому вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 579, 26 грн. - штрафу у розмірі 5 % від суми невиконаного зобов'язання, суд відзначає наступне.

Так, відповідно до пп. 1 п. 9.3. договору, відповідач сплачує штраф у розмірі 5 % від суми невиконаного/неналежного виконаного зобов'язання, а також неустойку у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок штрафу у розмірі 5 % від суми невиконаного зобов'язання та встановив, що останній відповідає вимогам законодавства, а тому визнається обґрунтованою вимога позивача про стягнення з відповідача 3 579, 26 грн. - штрафу.

Крім того, при подачі позову до Господарського суду міста Києва позивачем було переплачено судовий збір в сумі 3, 00 грн., так як, виходячи із заявленої ціни позову у даній справі, в силу вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач зобов'язаний сплатити судовий збір в сумі 1 827, 00 грн., однак сплатив - 1 830, 00 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «КАЗНА» (01103, м. Київ, Залізничне шосе, буд. 47, ідентифікаційний код - 21646284), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 6, літ. А, ідентифікаційний код - 36336201) 71 585 (сімдесят п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 19 коп. - заборгованості, 8 602 (вісім тисяч шістсот дві) грн. 19 коп. - пені, 3 579 (три тисячі п'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 26 коп. - штрафу та 1 756 (одну тисячу сімсот п'ятдесят шість) грн. 09 коп. - судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інвестиційний холдінг» (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 6, літ. А, ідентифікаційний код - 36336201) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 3 (три) грн. 00 коп.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 26.03.2015 р.

Суддя Бондарчук В.В.