РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 903/1214/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Савченко Г.І. , суддя Павлюк І. Ю.

при секретарі Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

позивача: представник Андишула А.М.;

відповідача: представники Олексюк В.В., Вітт В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина" на рішення господарського суду Волинської області від 14.01.15р. у справі № 903/1214/14 (суддя Вороняк Андрій Сергійович)

за позовом Державного підприємства "Енергоринок"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина"

про стягнення штрафу у розмірі 45000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області у справі №903/1214/14 від 14.01.15р. позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина" на користь державного підприємства "Енергоринок" 22500грн. штрафу та 1827грн. сплаченого позивачем судового збору.

У позовних вимогах державного підприємства "Енергоринок" до товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина" в частині стягнення 22500 грн. штрафу - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що Договір №10600/04 від 25.06.2014р. та Додаткова угода №10601/04 від 25.06.2014р. набрали чинності 08.07.2014р., випробування автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (далі по тексту судової постанови - АСКОЕ) мали початись з 01.08.2014р. та закінчитись 31.08.2014р., тобто відповідач мав змогу до 15 вересня 2014р. здійснити реєстрацію АСКОЕ. Проте в порушення взятих на себе зобов'язань згідно п.1.1, п.5.2.1 Договору, відповідач не здійснював до 01.10.2014р. фактичний продаж електроенергії, що призвело до надання відповідачем недостовірних даних комерційного обліку за серпень та вересень 2014 року, спричинило до затягування строків проведення попередніх випробувань АСКОЕ та її реєстрації лише 14.11.2014р. Доказів непереборної сили, з настанням яких відповідач звільняється від виконання зобов'язань по Договору відповідачем не надано. У встановлені Додатковою угодою строки відповідач взяті на себе зобов'язання щодо реєстрації АСКОЕ у Головного оператора системи комерційного обліку Оптового ринку електричної енергії не виконав, тобто є таким, що порушив (прострочив виконання) зобов'язання. Розрахунок штрафу у розмірі 45000 грн. за період з 16.09.2014р. по 30.09.2014р. правильний та підтверджений матеріалами справи, позовні вимоги про стягнення з відповідача 45000 грн. штрафу заявлені з правомірних підстав.

Зобов'язання, яке передбачене п. 1 Додаткової угоди, виконане відповідачем несвоєчасно проте у повному обсязі, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про заподіяння тяжких наслідків позивачу через неналежним виконанням зобов'язання з реєстрації АСКОЕ відповідачем, суд враховуючи інтереси позивача, що ТОВ "Завод "Галичина" являється виробником електроенергії з альтернативних джерел, з метою дисциплінування відповідача до виконання умов Договору, вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин приписи п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, зменшивши розмір штрафу на 50%, тобто на 22500грн., стягнувши з відповідача на користь позивача 22500 грн. (50% суми від заявленої до стягнення штрафу). Стягнення з відповідача грошових коштів у вищевказаній сумі, на думку суду, є адекватною санкцією за порушення ним договірного зобов'язання та відповідає інтересам обох сторін.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод"Галичина" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 14.01.15р. у справі 903/1214/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Крім того, апелянт, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції, посилається на те, що суд не надав належної оцінки поясненням відповідача щодо недійсності додаткової угоди від 25.06.2014р. №10601/04 до договору купівлі-продажу електроенергії №10600/04 від 25.06.2014р. Переданий позивачем відповідачу договір для погодження в НКРЕ не містив додаткової угоди від 25.06.2014р. №10601/04 щодо штрафних санкцій, яка є предметом спору у даній судовій справі. Судом першої інстанції не було надано належної оцінки додатковій угоді від 25.06.2014р. №10601/047 щодо встановлення відповідальності за несвоєчасну реєстрацію АСКОЕ та покладення на відповідача необґрунтованої відповідальності та у зв'язку з цим прийняття неправомірного рішення у справі.

У судовому засіданні представники відповідача доводи апеляційної скарги підтримали.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить суд рішення господарського суду Волинської області від 14.01.15р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 14.01.15р. у даній справі слід змінити в частині стягнення та відмовити у стягненні суми штрафу, шляхом викладення пунктів 2, 3 резолютивної частини в новій редакції, у зв'язку із чим апеляційну скаргу скаржника слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, колегією суддів апеляційної інстанції взято до уваги наступне.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці, регулювання відносини, пов'язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі регулюється Законом України "Про електроенергетику".

Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, державним наглядом за безпечним виконанням робіт на об'єктах електроенергетики незалежно від форм власності, безпечною експлуатацією енергетичного обладнання і державним наглядом за режимами споживання електричної і теплової енергії, а також з централізованим диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції з'ясовано, що відповідач є юридичною особою, зареєстрованою за законодавством України, суб'єктом господарювання, який поряд із основним видом діяльності Організація будівництва будівель (Код КВЕД 41.10) здійснює і інші види господарської діяльності, у тому числі Виробництво електроенергії (Код КВЕД 35.11).

Відповідачем отримано ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії від 31.10.2013 за № 194823, що не заперечується сторонами та стверджується умовами нижчезазначеного договору.

25.06.2014р. між державним підприємством "Енергоринок" (далі - ДПЕ) та товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина" (далі - ВАД) було укладено договір №10600/04 (далі - Договір) (а. с. 9-14).

Згідно п.1.1. Договору ВАД (відповідач) зобов'язується продавати, а ДПЕ (позивач) зобов'язується купувати електроенергію, вироблену ВАД та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору.

Згідно п.2.1 Договору сторони визнають свої зобов'язання згідно з Договором між Членами Оптового ринку електричної енергії (далі - ДЧОРЕ) України, чинними додатками до нього та керуються його положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього Договору.

Згідно п.3.1. Договору сторонами погоджено, що обсяг фактично проданої та купленої електроенергії визначається згідно з Інструкцією про порядок здійснення розрахунків на ОРЕ України з використанням погодинних даних, отриманих з автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (далі - АСКОЕ), яка охоплює точки обліку згідно з Інструкцією про порядок комерційного обліку електричної енергії (далі ІКО).

Згідно п.3.2 Договору облік електроенергії, що ВАД продає ДПЕ та експлуатація АСКОЕ здійснюються згідно з ІКО.

Згідно п.5.2.1 Договору ВАД зобов'язаний здійснювати виробництво та продаж електроенергії ДПЕ в обсягах, які забезпечуються наявними альтернативними джерелами енергії.

Згідно п.8.3 Договору сторони передбачили, що у випадку внесення змін до цього Договору, вони мають бути оформлені у вигляді додаткової угоди (за виключенням повідомлень про зміну поштових та банківських реквізитів) за підписами уповноважених осіб Сторін та скріплені їх печатками.

25.06.2014р. між ДП "Енергоринок" та ТОВ "Завод "Галичина" підписано додаткову угоду №10601/04 до Договору (далі - Додаткова угода) (а.с.15), яка підписана представниками сторін та скріплена печатками.

Згідно п.1 Додаткової угоди, сторони погодили, що ВАД зобов'язується в термін до 15 вересня 2014 року здійснити реєстрацію АСКОЕ у Головного оператора системи комерційного обліку Оптового ринку електричної енергії відповідно до Порядку реєстрації автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії на Оптовому ринку електричної енергії України.

Згідно п.2 Додаткової угоди, у випадку порушення ВАД умов п.1 цієї Додаткової угоди, ДПЕ має право нарахувати штраф у розмірі 3000 грн. за кожен день такого порушення, а ВАД, в разі нарахування ДПЕ штрафу, зобов'язується сплатити його на користь ДПЕ. Сплата штрафу здійснюється ВАД на поточний рахунок ДПЕ.

Згідно п.п. 5, 6 Додаткової угоди, дана угода є невід'ємною частиною Договору та набирає чинності 08 липня 2014 року.

ТОВ "Завод "Галичина" прийняті на себе договірні зобов'язання, у тому числі за додатковою угодою, не виконало, до 15.09.2014р. не здійснило реєстрацію АСКОЕ у Головного оператора системи комерційного обліку Оптового ринку електричної енергії, тому позивачем нараховано відповідачу штраф в сумі 45000 грн. за період з 16.09.2014р. по 30.09.2014р..

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією №17/35 від 06.10.2014р. про сплату штрафних санкцій, яка направлена цінним листом з описом вкладення та залишена відповідачем без задоволення (а.с.16-20).

Згідно ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що умови укладеного між сторонами Договору (з урахуванням Додаткової угоди) відповідають вимогам Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства; особи, які уклали Договір та Додаткову угоду мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників цих правочинів було вільним і відповідало їх внутрішній волі, сторони визначили та погодили на свій розсуд у Додатковій угоді умови щодо нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язань з реєстрації АСКОЕ до 15.09.2014р. та дотрималися вимог статті 203 Цивільного Кодексу України і мали на меті реальне настання правових наслідків, про що свідчить той факт, що сторони приступили до їх виконання.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Приписами ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з п.6.10 Порядку реєстрації автоматизованих систем комерційного обліку електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України, погодженого постановою НКРЕ від 17.11.2011 №2195 (далі-Порядок) (а.с.52-62) для реєстрації АСКОЕ власник або Оператор мають звернутися до Головного оператора із заявою про реєстрацію АСКОЕ на ОРЕ України та надати повний комплект документів, що вимагається цим Порядком.

Згідно п.6.11 Порядку перед реєстрацією власники АСКОЕ або Оператори мають провести разом з Головним оператором попередні випробування стосовно визначення готовності та придатності даних АСКОЕ для використання в розрахунках.

Згідно п.8.1.1 Порядку для реєстрації АСКОЕ необхідно провести попередні випробування, які складаються з:

- перевірки передачі даних з АСКОЕ суб'єкта ОРЕ до Головного оператора;

- перевірки повноти, актуальності та достовірності формування власних даних та обробки даних на перетині з кожним суміжним суб'єктом, з яким здійснюється взаємопогоджений обмін даними.

Згідно п.8.1.2 Порядку термін проведення попередніх випробувань АСКОЕ складає 1 місяць, починаючи з 1 числа та закінчуючи останнім числом місяця.

Згідно п.8.1.3 Порядку в разі успішного проведення попередніх випробувань АСКОЕ Головний оператор зобов'язаний протягом 10 робочих днів надати акт готовності АСКОЕ до формування даних для розрахунків.

Згідно п.6.13 Порядку результатом успішного завершення розгляду наданих документів є видача Свідоцтва про внесення до Реєстру АСКОЕ.

В Акті перевірки готовності АСКОЕ до формування даних для розрахунків від 14.11.2014р. (а.с.47), який підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками, зазначено, що протягом періоду з 01.10.2014р. до 31.10.2014р. проводилося попереднє випробовування АСКОЕ ТОВ «Завод Галичина» в частині передачі даних до Головного оператора системи комерційного обліку Оптового ринку електричної енергії України, перевірки їх повноти та достовірності. Дані випробовування АСКОЕ не проводяться без фактичного продажу електроенергії відповідачем позивачу. До 01.10.2014р. відповідач не здійснював продаж електроенергії на ОРЕ, що стверджується листом вих.№482/10Т від 17.10.2014р.(а.с.39).

Як встановлено судом, п. 1 Додаткової угоди була встановлена гранична дата виконання відповідачем обов'язку із реєстрації АСКОЕ - до 15.09.2014р.. Проте, фактичною датою її реєстрації є 14.11.2014р., що підтверджується відповідним свідоцтвом про внесення до Реєстру автоматизованих систем комерційного обліку ринку електричної енергії, що зареєстроване за №363 (а.с.40).

Враховуючи, що Договір (п.8.6) та Додаткова угода (п.6) набрали чинності 08.07.2014р., то згідно п. 8.1.2 Порядку, випробування АСКОЕ мали початись з 01.08.2014р. та закінчитись 31.08.2014р., тобто відповідач мав змогу до 15 вересня 2014р. здійснити реєстрацію АСКОЕ. Проте в порушення взятих на себе зобов'язань згідно п.1.1, п.5.2.1 Договору, відповідач не здійснював до 01.10.2014р. фактичний продаж електроенергії, що призвело до надання відповідачем недостовірних даних комерційного обліку за серпень та вересень 2014 року, спричинило до затягування строків проведення попередніх випробувань АСКОЕ та її реєстрації лише 14.11.2014р.. Доказів непереборної сили (стаття 6 Договору), з настанням яких відповідач звільняється від виконання зобов'язань по Договору відповідачем не надано.

Зволікання відповідача призвели до продовження позивачем попередніх випробувань АСКОЕ, зокрема листом №03/35-8944 від 09.09.2014р. до 30.09.2014р., а листом №03/35-9865 від 02.10.2014р. до 31.10.2014р. (а.с.37-38). Проте зміни до Додаткової угоди сторонами не вносились, що стверджується листом №03/35-10903 від 30.10.2014р.(а.с.69-70), згідно якого позивач вказує, що листи №03/35-8944 від 09.09.2014р. та №03/35-9865 від 02.10.2014р. не є складовими Договору і не можуть вважатись пролонгацією терміну реєстрації АСКОЕ (згоди досягнуто не було). Дані листи суд розцінює, як переписку між сторонами, а не зміну умов Договору (Додаткової угоди) в частині продовження терміну реєстрації АСКОЕ, оскільки згідно ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ч.3 ст.653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Отже, відповідачем не надано суду доказів погодження сторонами терміну реєстрації АСКОЕ у формі додаткової угоди згідно п.8.3 Договору, що у свою чергу, свідчить про те, що відповідач допускав можливість виконання взятих на себе зобов'язань у строки, передбачені Додатковою угодою.

Як зазначив суд першої інстанції Договір та Додаткова угода недійсними у судовому порядку не визнавалися, у зв'язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, вони є обов'язковими для виконання сторонами. Доказів протилежного сторони суду не надано.

Поряд з тим, після порушення провадження за апеляційною скаргою, відповідач у даній справі - ТОВ "Завод "Галичина" звернувся до господарського суду м.Києва із позовною заявою про визнання недійсною Додаткової угоди, що підтверджується копією ухвали.

Одночасно із поданням такого доказу, відповідач заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи №910/7382/15-г, яка, на думку апелянта, є пов'язаною із даною справою.

Представник позивача заперечив проти клопотання про зупинення провадження у справі.

Рівненський апеляційний господарський суд заявлене клопотання про зупинення провадження у справі відхиляє, оскільки, незважаючи на межі перегляду рішення суду першої інстанції, відповідач не надав доказів того, що саме на момент прийняття оспорюваного рішення за даною апеляційною скаргою, додаткова угода №10601/04 від 25.06.14р. була визнана недійсною чи в окремому позовному провадженні, чи шляхом подання зустрічного позову у даній справі.

Визнання недійсним Додаткової угоди у іншому судовому провадженні після постановлення судового рішення у справі №5019/1024/11 може бути лише підставою для перегляду судового рішення у справі №903/1214/14 за нововиявленими обставинами після набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/7382/15-г.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи з фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що у встановлені Додатковою угодою строки відповідач взяті на себе зобов'язання щодо реєстрації АСКОЕ у Головного оператора системи комерційного обліку Оптового ринку електричної енергії не виконав, тобто є таким, що порушив (прострочив виконання) зобов'язання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Згідно ст. 230 ГК України штрафні санкції - це господарські санкції у вигляді грошової суми ( неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Рівненський апеляційний господарський суд, перевіривши наведений у позовній заяві розрахунок штрафу у розмірі 45000 грн. за період з 16.09.2014р. по 30.09.2014р. (а.с. 3), вважає його вірним та підтвердженим матеріалами справи, а позовні вимоги про стягнення з відповідача 45000 грн. штрафу заявленими з правомірних підстав.

Згідно ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Зобов'язання, яке передбачене п. 1 Додаткової угоди, виконане відповідачем несвоєчасно проте у повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, як і у першій інстанції представник позивача не надав письмових доказів, які б свідчили про заподіяння тяжких наслідків позивачу через неналежним виконанням зобов'язання з реєстрації АСКОЕ відповідачем.

Господарський суд Волинської області, враховуючи інтереси позивача, та ту обставину що ТОВ "Завод "Галичина" являється виробником електроенергії з альтернативних джерел, з метою дисциплінування відповідача до виконання умов Договору, прийшов до висновку за можливе застосувати до спірних правовідносин приписи п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, зменшивши розмір штрафу на 50%, тобто на 22500грн., стягнувши з відповідача на користь позивача 22500 грн. (50% суми від заявленої до стягнення штрафу). Стягнення з відповідача грошових коштів у вищевказаній сумі, на думку суду, є адекватною санкцією за порушення ним договірного зобов'язання та відповідає інтересам обох сторін.

Разом з тим суд апеляційної інстанції, не погоджується із тим, що розмір штрафної санкції зменшено до 50%.

Як зазначив представник апелянта у судовому засіданні - зазначена сума штрафних санкції нарахована позивачем за період з 16.09.14р. по 30.09.14р. (лише тільки за 15 днів) становить 45000грн. Якщо така тенденція збережеться і надалі, то позивач за 31 день жовтня місяця та 13 днів листопада 2014 року може нарахувати ще біля 132000грн. Це при тому, що за період введення у дію АСКОЕ (14.11.14р.) до кінця 2014 року обсяг виробленої електричної енергії із альтернативних джерел - сонячної енергії у грошовому еквіваленті становив не більше 10000грн.

На думку представників відповідача, застосований розмір штрафних санкцій є не лише не співрозмірний до даних правовідносин, а й направлений на знищення електростанції, яка на даний момент, хоч і не у великих об'ємах, однак все ж поставляє електроенергію на енергетичний ринок України. Така "державницька" політика сприятиме не розширенню виробництва електроенергії із альтернативних джерел, а навпаки його згортання.

Оцінивши зазначені обставини, врахувавши при цьому як умови договору та додаткової угоди, так і вимоги чинного законодавства (статтю 17-1 Закону України "Про електроенергетику"; статтю 22 Закону України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України»; Енергетичну стратегію України на період до 2030р., схвалену розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 № 1071; Указів Президента України:

- № 876/2014 від 14 листопада 2014 року "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року "Про стан забезпечення енергетичної безпеки держави та невідкладні заходи щодо сталого проведення опалювального сезону 2014/15 року";

- № 448/2014 від 1 травня 2014 року "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2014 року "Про стан забезпечення енергетичної безпеки у зв'язку з ситуацією щодо постачання природного газу в Україну";

- № 317/2013 від 5 червня 2013 року "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 5 червня 2013 року "Питання розвитку атомно-промислового комплексу та створення ядерно-паливного циклу в контексті гарантування енергетичної безпеки України";

- № 681/2009 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 5 червня 2009 року «Про розвиток ринків паливно-енергетичних ресурсів в рамках реалізації Енергетичної стратегії України на період до 2030 року»), а також враховуючи, що жодних збитків ні позивачу, ні державі нанесено не було - підтверджуючі документи у даній справі відсутні, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за можливе та доцільне зменшити розмір нарахованого штрафу до 10%, відмовивши при цьому у стягненні 90%, змінивши при цьому рішення суду першої інстанції.

Разом з тим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу представників відповідача (вони ж представники апелянта), що питання чинності Додаткової угоди у суді першої інстанції не було предметом розгляду по даній справі. Намагання представників апелянта нав'язати суду апеляційної інстанції позицію, що судове рішення першої інстанції прийняте в порушення норм процесуального та матеріального права, оскільки Додаткова угода суперечить як вимогам закону так і укладена під певним тиском, а відтак перевести розгляд скарги в площину незаконності такої додаткової угоди, є безпідставними.

На це ж звернув у вагу і суд першої інстанції у оспорюваному рішенні.

В силу частини 3 статті 101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід змінити в частині стягнення та відмовити у стягненні суми штрафу, шляхом викладення пунктів 2, 3 резолютивної частини в наступній редакції:

"2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина" (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кременецька, буд. 38, ) на користь державного підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, ) 4500 (чотири тисячі п'ятсот гривень) грн. штрафу та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) грн. - витрат по сплаті судового збору.

3. У позовних вимогах державного підприємства "Енергоринок" до товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина" в частині стягнення 40 500 грн. штрафу - відмовити".

Витрати по сплаті судового збору в сумі 730,80 грн. за розгляд апеляційної скарги слід стягнути з державного підприємства "Енергоринок" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина", пропорційно зменшеній та стягнутій сумі штрафу по відношенню до оспореної апелянтом. Розмір такої пропорції становить 20% (4500грн./22500грн.*100%).

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю від 26.01.14р. задоволити частково.

Рішення господарського суду Волинської області від 14 січня 2015 року у справі №903/1214/14 змінити в частині стягнення та відмовити у стягненні суми штрафу, шляхом викладення пунктів 2, 3 резолютивної частини в наступній редакції:

"2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина" (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кременецька, буд. 38, ) на користь державного підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, ) 4500 (чотири тисячі п'ятсот гривень) грн. - штрафу та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) грн. - витрат по сплаті судового збору.

3. У позовних вимогах державного підприємства "Енергоринок" до товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина" в частині стягнення 40 500 грн. штрафу - відмовити".

Стягнути з державного підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Галичина" (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кременецька, буд. 38, ) 730,80 грн. - судових витрат за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Волинської області видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №903/1214/14 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І. Ю.