номер провадження справи 24/28/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 Справа № 908/804/15-г

за позовом: Державне підприємство "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр-т. Карла Маркса, 108, ) в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень"

до відповідача: Державне підприємство "Макіїввугілля" (пл. Радянська, буд. 2, м. Макіївка, Донецька область, 86157; )

про стягнення 8 415,00 грн.

Суддя Азізбекян Т.А.

Представники сторін:

від позивача: Хлабистін Д.М., довіреність від 01.01.2015р. № 26

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

09.02.2015р. до господарського суду Запорізької області звернулося Державне підприємство "Придніпровська залізниця" з позовною заявою до Державного підприємства "Макіїввугілля" про стягнення з відповідача 8 415,00 грн. штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу.

Ухвалою від 09.02.2015р. судом порушено провадження у справі № 908/804/15-г, присвоєно провадженню номер 24/28/15, справу призначено до розгляду на 26.02.2015р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи.

Ухвалою від 26.02.2015р. розгляд справи відкладений на 02.04.2015р.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

У засіданні суду 02.04.2015р. оголошено вступна та резолютивна частини рішення.

Позивач підтримав вимоги у повному обсязі та зазначив, що в серпні 2014 року відповідачем, за залізничною накладною № 51371987 зі станції Макіївка Донецької залізниці було відправлено вантаж (вугілля кам'яне) на станцію Росія Донецької залізниці. При проходженні вагону через станцію Павлоград -1 Придніпровської залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць України було перевірено маси вантажу у вагонах та встановлено, що маса вантажу в вагоні № 65348831, вказана в залізничній накладній № 51371987 складає 68000 кг, фактично ж встановлено, що маса ватажу складає 70100 кг, що на 2100 кг більше, ніж вказано в накладній та 1100 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону. В зв'язку з чим складено акт загальної форми № 750 від 06.08.2014р. та Комерційний акт АА № 043778/25 від 06.08.2014р. Позивачем на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України нараховано відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати, що становить 8 415,00 грн. На підставі ст. 307 ГК України, ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту Залізниць України позивач просить позов задовольнити.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до суду не надав. Представник відповідача до судових засідань не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У відповідності до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014р. "Про внесення змін і доповнень до Інформаційного листа ВГСУ від 12.09.2014р. № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО", інформація про час і місце судових засідань (зміст ухвал суду) була розміщена, на сторінці господарського суду Запорізької області офіційного веб - порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.

За таких обставин, судом вжиті усі можливі і достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/6378/14, внаслідок чого відповідач вважається повідомленим належним чином.

У відповідності до ст. 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу по суті спору за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998р. № 457 (надалі Статут) визначено, що Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до абзацу 8 ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998р. № 457, накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За приписами ст. 23 Статуту, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

У пункті 28 Правил приймання вантажів до перевезення зазначено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як вбачається з матеріалів справи, в серпні 2014 року відповідачем, за залізничною накладною № 51371987 зі станції Макіївка Донецької залізниці було відправлено вантаж (вугілля кам'яне) на станцію Росія Донецької залізниці.

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

06.08.2014р. на станції Павлоград -1 Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу в вагоні № 65348831, вказана в залізничній накладній № 51371987 складає 68000 кг, фактично ж встановлено, що маса ватажу складає 70100 кг, що на 2100 кг більше, ніж вказано в накладній та 1100 кг більше, ніж вантажопідйомність вагону.

Переважування проводилось на 150-тоних вагонних вагах № 7 повірених 10.04.2014 року. Перевантаження здійснювалося двічі, вага брутто не змінилася. Завантаження у вагоні нижче бортів на 0,3-0,5 м., холмообразна, зі скосами до торцевих сторін вагону на 0,2 0,4 м. Вагон у технічному відношення справний, бездвірний, люки щільно закриті. Течі та слідів течі вантажу немає. За вказаними обставинами було складено акт загальної форми № 750 від 06.08.2014 року.

За наслідками перевірки, складений Комерційний акт АА № 043778/25 від 06.08.2014р., згідно до якого фактично у вагоні № 65348831 маса брутто - 93200кг., тара з брусу - 23100кг., нетто - 70100кг., що більше, ніж по документам.

У підтвердження наведених обставин позивачем також надано до матеріалів справи Виписку з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах.

Як свідчить ст. 122 Статуту залізниць, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до п. 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно, стаття 118 Статуту залізниць визначає, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно зі ст. 129 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений відповідно до Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.

Таким чином, комерційний Акт АА № 043778/25 від 06.08.2014р. є підставою для покладання відповідальності, передбаченої ст. 122 Статуту, на відправника - відповідача у справі.

У розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту. У застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки (п.п. 6.1., 6.2. роз'яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.05.2002 № 04-5/601).

Із змісту накладної № 51371987 вбачається, що сума провізної плати нарахованої відправнику по станції відправлення складає за вагон № 65348831 - 1683,00 грн.

Згідно розрахунку позивача, штраф за невірно зазначену масу вантажу у накладній № 51371987, нарахований у відповідності до ст. 118 Статуту залізниць, складає суму 8 415,00грн. Таким чином, розрахунок штрафу позивачем здійснено вірно, а вимоги про його стягнення, на підставі зазначеного вище, є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 129 Статуту залізниць України визначено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

У відповідності до вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України, ст. 24, 122 Статуту залізниць, п. 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644, позивач надав належні і допустимі докази невідповідності маси вантажу, вказаного у накладній, фактичній масі вантажу, який знаходився у спірних вагонах, а саме: Акт загальної форми, Комерційний акт, Виписку з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах.

Вказані обставини у їх сукупності свідчать про наявність підстав для задоволення позову. Позов слід задовольнити.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Макіїввугілля" (пл. Радянська, буд. 2, м. Макіївка, Донецька область, 86157; ) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр-т. Карла Маркса, 108, ідентифікаційний код 01073828) в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" - 8 415 (вісім тисяч чотириста п'ятнадцять) грн. 00 коп. штрафу та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.А. Азізбекян

Повне рішення складено 03.04.2015р.