ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р.Справа № 53/22-07

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом ФОП ОСОБА_1, смт. Мала Данилівка 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фізична особа ОСОБА_2
до 1) Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Прогрес" Харківської державної зооветеринарної академії, 2) Малоданилівської селищної ради, 3) Дергачівської районної державної адміністрації,Харківської області, 4) Реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору 1) Харківська державна зооветеринарна академія, 2) Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Харківській області, 3) Комунальне підприємство технічної інвентаризації "Інвенрос" 4)Відділ Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області м. Дергачі
про визнання права власності
за участю представників:

Представник позивача - ОСОБА_5,дов.№ 366565 від 19.01.2015р., ФОП ОСОБА_1 за паспортом

Представник 1-го відповідача - не з'явився

Представник 2-го відповідача - не з'явився

Представник 3-го відповідача - не з'явився

Представник 4-го відповідача - не з'явився

Представник 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Харківська державна зооветеринарна академія - Фірсова Н.В.,дов.№ б/н від 19.04.2012р.

Представник 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Харківській області - не з'явився

Представник 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство технічної інвентаризації "Інвенрос" - не з'явився

Представник 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області- Петров О.Ю. (дов №2614/13 від 14.10.2013року)

Представник 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фізична особа ОСОБА_2 - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У березні 2007 року суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про:

- визнання за нею права власності на самовільно збудоване нежитлове приміщення корівника літ. А-1, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 1884,6 м. кв.;

- зобов'язання Комунального підприємства "Дергачівське районне бюро технічної інвентаризації" зареєструвати право власності та видати відповідні правовстановлюючі документи на самовільно збудоване нежитлове приміщення корівника літ. А-1, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 1884,6 м. кв.

Позовні вимоги ФОП ОСОБА_1, посилаючись на норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Господарського кодексу України (далі - ГК України) обґрунтовувала тим, що нею було самовільно збудовано придатне до експлуатації нежитлове приміщення корівника. Клопотання ФОП ОСОБА_1 прийняти розпорядження про видачу свідоцтва на право власності на новозбудовану будівлю корівника Малоданилівською селищною радою залишено без відповіді та задоволення, тому право власності на цю будівлю має бути визнано за нею у судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.04.2007, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2013 позов ФОП ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.01.2014 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2013 та рішення Господарського суду Харківської області від 20.04.2007 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

03.06.2014 ФОП ОСОБА_1 звернулась з заявою про уточнення позовних вимог (т. 3, а.с. 8-10), якою змінила первісні позовні вимоги та просила суд:

- визнати дійсним договір купівлі-продажу від 02.03.2006 нежитлового приміщення корівника, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 1 806,6 м. кв.;

- визнати право власності за ФОП ОСОБА_1 на нежитлове приміщення корівника літ. А-1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 1 884,6 м. кв.;

- зобов'язати Реєстраційну службу Дергачівського районного управління юстиції Харківської області зареєструвати право власності та видати відповідні правовстановлюючі документи за ФОП ОСОБА_1 на нежитлове приміщення корівника літ. А-1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 1 884,6 м. кв.

Змінені позовні вимоги ФОП ОСОБА_1, посилаючись на ст. 182 ЦК України та ст. ст. 3, 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обґрунтовувала тим, що між нею та Державним підприємством "Навчально-дослідне господарство "Прогрес" Харківської державної зооветеринарної академії (далі - ДП "Прогрес") 02.03.2006 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення корівника який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 1 806,6 м. кв.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.06.2014 заяву позивача про уточнення позовних вимог від 03.06.2014 задоволено та прийнято до розгляду як остаточну редакцію позовних вимог. За клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості четвертого відповідача Реєстраційну службу Дергачівського районного управління юстиції Харківської області.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.08.2014 (суддя Аюпова Р.М.) позов задоволено.

Вказане рішення прийнято з мотивів, викладених ФОП ОСОБА_1 у заяві про уточнення позовних вимог від 03.06.2014. При цьому, місцевий господарський суд визнав ФОП ОСОБА_1 добросовісним набувачем спірного нерухомого майна на підставі укладеного 02.03.2006 між нею та ДП "Прогрес" договору купівлі-продажу нежитлового приміщення корівника, який судом за сукупністю матеріалів справи, в порядку ч. 2 ст. 220 ЦК України визнано дійсним.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.09.2014 (колегія суддів: Могилєвкін Ю.О., Пушай В.І., Барбашова С.В.) апеляційну скаргу Харківської державної зооветеринарної академії задоволено, рішення Господарського суду Харківської області від 14.08.2014 скасовано та прийнято нове рішення про відмову в позові. Апеляційну скаргу ДП "Прогрес" залишено без розгляду.

Постановою Вищого господарського суду від 10.12.2014року , касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.09.2014 та рішення Господарського суду Харківської області від 14.08.2014 у справі № 53/22-07 скасувано. Справу передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду від 12.01.2015року призначено матеріали справи до розгляду в судовому засіданні 03.02.2015року.

02.02.2015року від позивача , через канцелярію господарського суду надійшла заява про зміну предмету позову (вх.№3799) в якій позивач просив суд :

1. Визнати право власності за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на самовільно перебудоване нежитлове приміщення корівника літ. А-1, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 1884,6 м2.

3. Зобов'язати Реєстраційну службу Дергачівського районного управління юстиції Харківської області зареєструвати право власності та видати відповідні правовстановлюючі документи за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на самовільно перебудоване нежитлове приміщення корівника літ. А-1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 1884,6 м2.

Також позивачем, через канцелярію господарського суду(вх.№3801 від 02.02.2015 року) надійшло пояснення в яких позивач просить суд розглядати справу за первісним позовом позивача від 15.03.2007 року разом з поданою заявою від 02.01.2015року про зміну предмету без зміни підстав позову , щодо уточненої заяви від 15.03.2007 року позивач просить суд залишити її без розгляду .

Господарський суд Харківської області, з врахуванням вказівок Вищого господарського суду від 10.12.2014року у справі№53/22-07 , розглянувши клопотання позивача не вбачає правових підстав для його задоволення, разом з цим, суд вважає, що подана позивачем заява від 03.06.2014року, підлягає залишенню без задоволення як така, що подана з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки, вказаною заявою позивач фактично одночасно змінила і предмет, і підстави позову.

При цьому, розгляд справи продовжується по суті первісно заявлених позовних вимог, з у рахуванням заяви про зміну предмету позову ( вх.№3799 від 02.02.2015року).

Ухвалою господарського суду від 03.02.2015року, прийнято заяву позивача про зміну предмету позову (вх.№18641). Розгляд справи відкладено до 19.02.2015року.

Ухвалою господарського суду від 19.02.2015року залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Відділ Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області (62303, м. Дергачі, пл. Перемоги, буд.2,), Фізичну особу ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1) в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача по справі№53/22-07 . Розгляд справи відкладено до 12.03.2015року.

Ухвалою господарського суду від 12.03.2015року, заяву представника позивача про продовження строку розгляду спору по справі №53/22-07 задоволено, продовжено строк розгляду спору по справі №53/22-07 до 27.03.2015року. Відмовлено в задоволенні клопотань (вх.7459 від 25.02.2015року, вх.№7456 від 25.02.2015року, вх.№7457 від 25.02.2015року, вх.№7458 від 25.02.2015року) про витребування доказів в порядку ст.38 ГПК України від Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Прогрес" Харківської державної зооветеринарної академії, Харківської державної зооветеринарної академії, Дергачевської міжрайонної державної податкової інспекції Харківської області. Відмовлено в задоволенні клопотання (вх.№9568 від 12.03.2015року) щодо витребування документів в порядку ст.38 ГПК України від Дергачівської районної державної адміністрації та Відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області. Відмовлено в задоволенні клопотання позивача щодо залучення до участі у справі, в якості третьої особи , яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Благодійний фонд Іпотерапевтичний центр "Кентавр"(61174, Харківська область, м. Харків, проспект Перемоги, буд.76, кв.516). Розгляд справи відкладено до 24.03.205року .

Представник позивача в судовому засіданні 24.03.2015року підтримує заявлені змінені позовні вимоги, через канцелярію господарського суду супровідним листом (вх.№10886 від 19.03.2015року, вх.№10083 від 19.03.2015року ) звернувся до суду з наступними клопотаннями :

- щодо продовження терміну розгляду справи на розсуд суду посилаючись на практику Європейського суду з прав людини , зокрема, посилаючись на те, що чинне законодавство дозволяє суддям розглядати спір у більш триваліший строк ніж це передбачено ст.69 ГПК України, господарський суд відмовляє в його задоволенні , виходячи із наступного.

Згідно з частиною 3 статті 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Неподання або несвоєчасне подання доказів з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Крім того, господарським суд розглянуто клопотання позивача про, витребування від Дергачівської районної державної адміністрації, Відділу Держемагенства у Дергаічвському районі Харківської області, Харківської державної зооветеринарної академії інформації чи підтверджуючи документи , стосовно того , чи здійснювалась інвентаризація земель, згідно державного акту про право постійного користування землею ХР-№10-00-03076 виданого Харківській державній зооветеринарній академії у період з 1998 року по 2015 рік , чи вносилися зміни в даний акт та чи здійснювалися на нього якісь надписи.

Розглянувши клопотання позивача та додані до нього документи, суд відмовляє в його задоволенні, оскільки, вважає недоведеним факт неможливості самостійного отримання витребуваних доказів шляхом направлення запиту, здійсненого без додержання вимог Закону України "Про інформацію та "Про захист персональних даних", а також належності цих доказів обставинам справи та предмету доказування у даній справі.

Представник Державного підприємства "Навчально-дослідне господарство "Прогрес" Малоданилівської селищної ради, Дергачівської районної державної адміністрації, Харківської області, Реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області (відповідачів) в та перша і друга треті, четверті, п'ята особи у судове засідання 24.03.2015р. не з'явились, про причину неявки суд не повідомили.

Представник Малоданилівської селищної ради (другого) відповідача , в судове засідання 24.03.2015року не з'явився, в процесі розгляду справи , через канцелярію господарського суду (вх.№7055 від 23.02.2015року) надав пояснення стосовно заявлених позовних вимог, в яких вказував на те, що відповідно до проекту формування території та встановлення меж Малоданилівської селищної ради та проекту встановлення меж населених пунктів, що входять до складу Малоданилівської селищної ради розроблених Харківським філіалом інституту землеустрою Укрнііземпроект в 1992 році, а також відповідно до проекту індивідуальної забудови в смт Мала Данилівка, розробленого інститутом "Харківпроект", нежитлове приміщення корівника, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, літ. А-1, загальною площею 1884,6 м. кв., знаходиться за межами населеного пункту. Згідно інформації, яка міститься в Малоданилівській селищній раді дана земельна ділянка знаходиться в постійному користуванні Харківської державної зооветеринарної академії. Отже, розпорядження даною земельною ділянкою не входить в повноваження селищної ради.

Також, представник Малоданилівської селищної ради (другого) відповідача звернувся до суду з клопотанням(вх.№7055 від 23.02.2015року) щодо розгляду справи без участі представника другого відповідача .

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (Харківська державна зооветеринарна академія) в процесі розгляду справи заперечувала проти заявлених позовних вимог, через канцелярію господарського суду (вх.№9169 від 10.03.2015року) надала письмові пояснення в яких, зокрема, вказувала на те, що земельна ділянка на якій знаходиться самочинне будівництво відноситься до державної власності та закріплена на праві постійного користування за Харківською державною зооветеринарною академією як правонаступника Харківського зооветеринарного інституту згідно Рішення Дергачівської районної ради від 19.08.1998 року та Державного акту на право постійного користування землею серії ХР 10-00-003076.

Представник Відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області, через канцелярію господарського суду (вх.№ё1619 від 24.03.2015року ) надав письмові пояснення стосовно заявлених позовних вимог, в яких зокрема , вказував на те, що у відділі відсутня будь-яка інформація стосовно того, що позивачці було відведено земельну ділянку для здійснення будівництва за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с.Караван.

Враховуючи те, що норми ст.38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступне.

Звертаючись до господарського суду Харківської області із позовом про визнання права власності, позивач вказував на те, що останнім було самовільно збудовано та реконструйовано (перебудовано) нежитлове приміщення корівника , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, літ.А-1,загальною площею 1884,6 кв.м.

В технічному висновку про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації будівлі корівника в с. Караван Дергачівського району Харківської області, проведеного НПФ ТОВ "ЛЕВЕЛ" на підставі ліцензії № 109928 серії АВ,З зазначено, що стан реконструйованої конструкції задовільний та дана будівля придатна до експлуатації. Надано рекомендації щодо виконання певних заходів для подальшої успішної експлуатації приміщення.

Як зазначає позивач, після закінчення будівництва він звернувся до виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району з проханням винести розпорядження про видачу свідоцтва на право власності.

Проте, селищна рада не задовольнила таке звернення і не надала мотивованої відповіді щодо відмови у його задоволенні, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на приписи ст. 376 ЦК України, якою визначено право суду визнати за особою право власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Згідно ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до листа Вищого господарського суду України від 01.01.2010 р. -Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов'язаних із земельними правовідносинами, - відповідно до приписів статті 375 ЦК право зводити на земельній ділянці будівлі та споруди, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам має власник земельної ділянки.

Згідно з вимогами статті 125 ЗК право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує це право, та його державної реєстрації.

Отже, при вирішенні подібних спорів суд має досліджувати питання наявності дозвільної документації на будівництво спірних об'єктів і документів про виділення земельної ділянки для їх будівництва.

Відповідно до частин 1, 3 статті 376 ЦК України будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердження проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Водночас, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, лише за умови надання особі земельної ділянки в установленому порядку під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо під час вирішення спору судом буде встановлено, що позивач не має належного дозволу, а також належно затвердженого проекту, які передбачені законодавством, на будівництво об'єкта містобудування, то такі обставини є підставою для висновку, що позивачем здійснено самочинне будівництво на спірній земельній ділянці, а відтак, вказане майно відповідно до чинного законодавства підлягає знесенню.

У разі встановлення факту відсутності у позивача визначених законом правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку суди мають виходити з того, що згідно із статтею 212 ЗК зазначені вище дії особи кваліфікуються як самовільне зайняття земельної ділянки, а тому, остання підлягає поверненню власнику землі або законному землекористувачу.

Для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт суд також має встановити, що спірні споруди завершені будівництвом (введені в експлуатацію в установленому законом порядку), а також те, що земельна ділянка, яка не була відведена позивачу для цієї мети, надана йому в установленому порядку під уже збудований об'єкт.

При цьому суди мають з'ясовувати, до якої власності належить спірна ділянка і, відповідно, повноваження органів державної влади щодо розпорядження нею.

Отже, судам слід з'ясовувати хто є власником земельної ділянки, на якій розташований спірний об'єкт; чи надано власником земельної ділянки письмовий дозвіл на будівництво об'єктів нерухомості на орендованій земельній ділянці; чи дотримано порядок будівництва спірних об'єктів нерухомості, зокрема, чи наявна дозвільна документація на будівництво цих об'єктів; чи здавались об'єкти нерухомості в експлуатацію.

У випадках, коли у зазначених спорах йдеться про визнання права власності на об'єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці державної чи комунальної форми власності, до розгляду відповідних справ в обов'язковому порядку мають залучатись не лише виконком, а й, власне, орган місцевого самоврядування, оскільки такий спір безпосередньо стосується його інтересів як розпорядника земель.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка на якій знаходиться самочинне будівництво відноситься до державної власності та закріплена на праві постійного користування за Харківською державною зооветерринарною академією , як правонаступника Харківського зооветеранирарного інституту згідно Рішення Дергачівської районної ради від 19.08.1998 року та Державного акту на право постійного користування землею ХР 10-00-003076. В матеріалах справи відсутні письмові докази того, що позивач зверталася з питанням щодо оформлення земельної ділянки до Дергачівської районної державної адміністрації, порядок будівництва будівлі позивачем не дотриманий, так як у Позивача відсутня дозвільна документація на будівлю (перебудову) нежитлового приміщення корівника , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, літ.А-1,загальною площею 1884,6 кв.м.

В матеріалах справи ,відсутні письмові докази, стосовно того, що позивачу було відведено земельну ділянку для здійснення будівництва, а також відсутні документи ,які свідчили про надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно .

Як пояснив у засіданні суду представник позивача , він звертався в усному порядку до Малоданилівської селищної ради, Дергачівської районної державної адміністрації, Харківської області, щодо оформлення земельної ділянки, про те отримав відмову, тому позивач використав своє право за змістом ст. 376 ЦК України звернутись до суду із даним позовом .

З доводами позивача суд не погоджується, позивач дійсно має право зводити будівлі та споруди, але згідно затвердженої відповідно до вимог законодавства проектною документацією, тобто, спочатку будівництва слід отримати від власника та розпорядника земель в установленому законом порядку дозвіл на будову, узгодити проектну документацію і лише після цього будувати.

Вирішуючи спір судом враховується, що процесуальні відносини є похідними від матеріальних. Тобто зверненню до суду мають передувати взаємовідносини сторін врегульовані нормами матеріального права. В даному випадку між позивачем та відповідачами не було матеріальних відносин пов'язаних з предметом спору. Відповідачі не вчинили відносно позивача будь-яких неправомірних дій та не допустили неправомірної бездіяльності.

Судом під час розгляду не встановлено наявність спору між позивачем та відповідачами.

З урахуванням викладеного та з огляду на приписи ст. 376 Цивільного кодексу України, наявною судовою практикою щодо визнання права власності на самочинно побудовані будівлі, що приведена вище, господарський суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Що стосується позовної вимоги позивача, про зобов*язання Реєстраційну службу Дергачівського районного управління юстиції Харківської області зареєструвати право власності та видати відповідні правовстановлюючі документи за Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на самовільно перебудоване нежитлове приміщення корівника літ. А-1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 1884,6 м2, господарський суд враховує наступне.

Частинами 1 та 4 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною 4 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Відповідно до частини другої статті 30 даного закону дії або бездіяльність державного реєстратора можуть бути оскаржені до суду.

Пунктом 1 Положення про Державну реєстраційну службу України встановлено, що державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, та входить до системи органів виконавчої влади.

У свою чергу, Реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції Харківської області діє у складі Харківського міського управління юстиції, є його структурним підрозділом, що забезпечує реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Згідно зі ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відтак, Реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції Харківської області є суб'єктом владних повноважень в розумінні вищезазначеної статті, у зв'язку з чим спори про реєстрацію права власності повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства та не є підвідомчими господарським судам.

В той же час, суд вважає, що у випадку, коли вимога про реєстрацію права власності є похідною від основного способу захисту цивільного права, то такий спір належить розглядати господарським судам. При цьому, оскільки така вимога з огляду на встановлену безпідставність позовних вимог є передчасною в її задоволенні також слід відмовити.

Аналогічну позицію викладено в Постанові ВГС України по справі № 904/6173/13 від 24.07.2014 року.

З урахуванням вищевикладеного у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст.49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача, при відмові в позові - на позивач; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на Позивача.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 35, 49, 66, 67, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 27.03.2015 р.

Суддя О.О. Присяжнюк