номер провадження справи 14/4/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 Справа № 908/48/15-г

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» (адреса - 71112, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, 13/7)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромекспорт» (адреса - 71112, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, 2)

про стягнення заборгованості

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Мастеров О.В., довіреність №2/40-19 юр від 09.01.2015р.

від відповідача: Каменюк Л.М., договір про надання правової допомоги від 20.01.2015р.

Чайка Д.І., довіреність б/н від 02.02.2015р.

Суть спору:

05 січня 2015 року Позивач - Державне підприємство «Бердянський морський торговельний порт» (далі за текстом ДП «Бердянський морський торговельний порт») звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромекспорт» (далі за текстом ТОВ «Агропромекспорт») про стягнення заборгованості.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.01.2015р. порушено провадження у справі №908/48/15-г, судове засідання призначено на 27.01.2015р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.01.2015р. у відповідності до ст. 69 ГПК України, на підставі клопотання Позивача, продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 20.03.2015р. Розгляд справи відкладено до 03.03.2015р.

В судовому засіданні 03.03.2015р. оголошено перерву до 18.03.2015р.

18.03.2015р. справу розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, за згодою представників Сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про час складання повного рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що всупереч умовам Договору №27К від 02.01.2014р., укладеного між Сторонами, Відповідач систематично допускав порушення договірних зобов'язань, яке полягає у несвоєчасній сплаті рахунків за надані послуги. Відповідно до діючого законодавства України та умов Договору у Позивача виникає право на стягнення з Відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

З урахуванням зазначених обставин, Позивач просить стягнути з ТОВ «Агропромекспорт» на користь ДП «Бердянський морський торговельний порт» 26 970,41 грн. 3% річних, 95 917,31 грн. інфляційних збитків, 131 464,27 грн. пені та покласти на Відповідача судові витрати.

03.03.2015р. від Позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій останній просить стягнути з ТОВ «Агропромекспорт» на користь ДП «Бердянський морський торговельний порт» 26 801,37 грн. 3% річних, 118 137,31 грн. інфляційних збитків, 130 433,37 грн. пені та покласти на Відповідача судові витрати.

Заява судом не приймається, оскільки Позивачем не сплачено судовий збір за збільшені вимоги, розглядаються первісні позовні вимоги ДП "БМТП".

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та доповненні до відзиву. В обґрунтування заперечень посилається на те, що Позивачем заявлені вимоги про стягнення пені, інфляції та 3% річних з посиланням на ст. 625 ЦКУ та п. 5.24 договору. Тобто заявлені позовні вимоги є похідними (вторинними) до основного грошового зобов'язання. Разом із тим позов не містить ані вимог про стягнення основного боргу, ані обґрунтування виникнення такого грошового зобов'язання та настання його строку, ані належних доказів існування такого основного зобов'язання.

Грошове зобов'язання Експедитора - Відповідач по справі по сплаті рахунків Портового оператора - Позивач по справі починає свій перебіг з моменту надання Експедитору акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та підписання його Експедитором без заперечень.

Позовна заява не містить доказів, що підтверджують дати направлення Позивачем Відповідачу актів виконаних робіт (наданих послуг) за Договором, що унеможливлює з'ясування чіткої дати виникнення такого грошового зобов'язання та, відповідно, настання строку його виконання.

З викладених підстав Відповідач просить відмовити в задоволенні позову ДП «Бердянський морський торговельний порт» в повному обсязі.

За клопотанням представників Сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

02.01.2014р. між ДП «Бердянський морський торговельний порт» - Портовий оператор та ТОВ «Агропромекспорт» - Експедитор укладено Договір №27К (далі за текстом Договір).

Предметом Договору є надання Портовим оператором послуг по перевалці експортного коксу (коксовий горіх, коксовий дріб'язок), далі по тексту - Вантаж, що надходить для фірм, з якими Експедитор має Договори (п. 1.1. Договору).

Даний Договір за своїм змістом є змішаним (ст. 628 ЦКУ) та може містити в собі елементи Договорів підряду, послуг, транспортного експедирування, зберігання та інш., в яких до правовідносин сторін застосовуються відповідні положення цивільного та господарського законодавства України (п. 1.2. Договору).

Згідно пункту 5.23. Договору за фактом виконаних робіт (наданих послуг) Портовим оператором складається акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) у двох примірниках та направляється Експедитору разом з остаточним рахунком. Експедитор зобов'язаний протягом 10-ти банківських днів підписати акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), повернути підписаний примірник акта Портовому оператору і провести взаєморозрахунки з Портовим оператором за остаточним рахунком, з урахуванням здійсненої передоплати за попереднім рахунком.

Згідно пункту 5.24 Договору при відсутності оплати за остаточним рахунком від Експедитора у повному обсязі у строк, вказаний у пункті 5.23, Портовий оператор починаючи з 11-го банківського дня має право нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати.

Цей договір набуває чинності з 01 січня 2014 року і діє до 31 грудня 2014 року, а в частині зобов'язань за договором - до повного їх виконання сторонами Договору (п. 9.1.1 Договору).

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

ДП «Бердянський морський торговельний порт» звернувся до суду з вимогою про стягнення з ТОВ «Агропромекспорт» 26 801,37 грн. 3% річних, 118 137,31 грн. інфляційних збитків, 130 433,37 грн. пені з підстав систематичного порушення Відповідачем строків оплати наданих послуг, передбачених п. 5.23 Договору.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначає що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто закон не передбачає стягнення інфляції та 3% річних за відсутності грошового зобов'язання (боргу).

Як зазначено в п. 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013р., з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

В пункті 5.1. Постанови зазначено, що кредитор вправі вимагати, в отому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Судова практика Верховного Суду України дає розуміння правової природи вимог про сплату інфляції та 3% річних на підставі ст. 625 ЦКУ.

Так в Постанові від 14 листопада 2011 року по справі №6-40цс11 Верховний Суд України визначає «...ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання». Тобто ця відповідальність можлива виключно за умови наявності простроченого грошового зобов'язання.

Також, в Постанові від 14 листопада 2011 року по справі №3-116гс11 Верховний Суд України доходить до висновку, що «... наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові».

Незважаючи на певну відмінність від вищезазначеного правового аналізу, висновок Верховного Суду України по цій справі є таким же - право на позов про стягнення інфляції та 3% річних є виключно за умови наявності простроченого грошового зобов'язання.

Згідно з абзацом другим пункту 2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88 господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999р. підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно частини 5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Згідно частини 1 статті 13 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» звітним періодом для складання фінансової звітності є календарний рік.

Крім того, з аналізу п. 5.23. Договору вбачається, що обов'язковою умовою є направлення Портовим оператором Експедитору разом з рахунком Акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг), який повинен бути підписаний Експедитором протягом 10-ти банківських днів.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до переконання, що грошове зобов'язання Експедитора по сплаті рахунків Портового оператора починає свій перебіг саме з моменту надання Портовим оператором Експедитору Акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який повинен бути направлений на адресу Експедитора разом з остаточним рахунком та підписання цього Акту Експедитором без заперечень.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, ДП «Бердянський морський торговельний порт» на підтвердження прострочення виконання грошового зобов'язання ТОВ «Агропромекспорт» за Договором надано наступні Акти виконаних робіт (наданих послуг):

- від 09.01.2014р. на суму 2 472 457,20 грн.;

- від 16.01.2014р. на суму 855 754,07 грн.;

- від 20.01.2014р. на суму 414 420,32 грн.;

- від 21.01.2014р. на суму 5 212,18 грн.;

- від 21.01.2014р. на суму 18 231,22 грн.;

- від 04.02.2014р. на суму 98 653,25 грн.;

- від 21.03.2014р. на суму 12 328,34 грн.;

- від 31.03.2014р. на суму 14 787,87 грн.;

- від 11.04.2014р. на суму 13829,03 грн.;

- від 11.04.2014р. на суму 5 157,74 грн.;

- від 22.04.2014р. на суму 1 299 540,37 грн.;

- від 22.04.2014р. на суму 453 551,15 грн.;

- від 22.04.2014р. на суму 1 839,60 грн.;

- від 22.04.2014р. на суму 4 292,40 грн.;

- від 21.10.2014р. на суму 4 231,81 грн.,

які підписані уповноваженими представниками Сторін та скріплені печатками Підприємств.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження дати направлення ДП «Бердянський морський торговельний порт» цих Актів ТОВ «Агропромекспорт» та із вказаних Актів виконаних робіт не вбачається коли саме зазначені Акти були підписані Відповідачем, як то передбачено п. 5.23. Договору.

Крім того, у книгах обліку вихідної документації Позивача відсутнє підтвердження того, що разом з остаточними рахунками Відповідачеві були направлені і вищезазначені Акти приймання-здачі виконаних робіт. З наданого Позивачем журналу вбачається отримання Відповідачем лише рахунків, що є предметом в даній справі, а також Актів виконаних робіт за інші дати.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази належного виконання Позивачем умов п. 5.23 Договору, щодо направлення Відповідачеві разом з рахунками Актів приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг), якими Позивач обґрунтовує позовні вимоги, що в свою чергу унеможливлює з'ясування та встановлення судом конкретної дати виникнення грошового зобов'язання ТОВ «Агропромекспорт» перед ДП «Бердянський морський торговельний порт» за Договором та настання строку його виконання.

Крім того, ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.01.2015р. у ДП «Бердянський морський торговельний порт» було витребувано належні докази на підтвердження виконання Відповідачем грошових зобов'язань за Договором у спірний період (банківські виписки, платіжні доручення тощо).

Однак, Позивачем вимог ухвали господарського суду Запорізької області від 27.01.2015р. не виконано, не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, що у Відповідача перед Позивача, згідно до умов Договору, наявна заборгованість, а також не доведено період виникнення простроченої заборгованості, на яку Позивачем нараховані суми 3% річних, індексу інфляції та пені.

Натомість, Позивачем надана Відомість взаємних розрахунків між Сторонами за період з 28.11.2011р. по 21.11.2014р., що не є первинною бухгалтерською документацією, яка підтверджує своєчасність/несвоєчасність виконання Відповідачем зобов'язання.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» передбачено, що рішення з господарського спору повинно прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, с достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Пунктом 4 зазначеної Постанови передбачено, що, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні в мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування й ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відтак, Сторонами надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

За викладених обставин, позовні вимоги ДП «Бердянський морський торговельний порт» до ТОВ «Агропромекспорт» про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на Позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромекспорт» про стягнення заборгованості відмовити.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 23.03.2015р.