КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа№ 910/23149/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Кобець М.О.

за участю представників:

від позивача: Мартинюк С.М. - представник за довіреністю від 08.01.2015 року;

від відповідача: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року

у справі № 910/23149/14 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна»

про відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 30 853, 17 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» подало на розгляд до Господарського суду міста Києва позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 30 853, 17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком виплачено страхувальнику страхове відшкодування внаслідок чого до позивача в порядку ст. 1191 Цивільного кодексу України та ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат та ліміту відповідальності до відповідача, як до особи, яка відповідальна за заподіяні збитки, оскільки саме з вини особи, яка керувала транспортним засобом, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача, сталася ДТП, наслідки якої визнано позивачем страховим випадком та здійснено виплату страхової суми.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 23 908, 38 грн. страхового відшкодування.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року та задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок № 20/20 про оцінку транспортного засобу від 29.01.2013 року є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що визначає розмір збитку. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А. та призначено до розгляду на 03.03.2015 року.

У судове засідання 03.03.2015 року представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 03.03.2015 року підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення в обгрунтування своєї правової позиції. Крім того, представник позивача надав висновок № 20/20/1 експертного автотоварознавчого дослідження від 14.02.2015 року та зазначив, що не мав можливості подати його до суду першої інстанції, оскільки висновок був виконаний експертом Меладзе В.І., місцезнаходженям якого є Донецька область, м. Макіївка, вул. Кіпренського, 20 та зберігався у останнього.

Водночас, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» УДППЗ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти з м. Макіївка.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийняла висновок № 20/20/1 експертного автотоварознавчого дослідження від 14.02.2015 року до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 року відкладено розгляд справи до 24.03.2015 року.

Представник позивача у судовоум засіданні 24.03.2015 року підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 24.03.2015 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 16.12.2012 року в м. Донецьку по вул. Панфілова сталася дорожньо - транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення автомобілів марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номерний знак 613 18 ЕН, під керуванням водія Ніколаєва Олександра Олександровича та автомобіля марки "Опель", реєстраційний номерний знак АН 3553 НН, під керуванням Рутиної Р.С.

Постановою Петровського районного суду м. Донецька від 30.01.2013 року Ніколаєва О.О. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 340, 00 грн.

В результаті вищезазначеної ДТП автомобілю марки «Опель», державний реєстраційний номер АН 3553 НН, були завдані механічні пошкодження.

Пошкоджений автомобіль був застрахований на підставі договору страхування № 202.12.2147175 від 14.11.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Донецьк - Авто» та Рутиним Романом Станіславовичем.

17.12.2012 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження по факту спричинення матеріального збитку власнику автомобіля № 20/20 від 29.01.2013 року, вартість відновлювального ремонту, автомобіля «Опель», д.н. АН 3553 НН в результаті його пошкодження в ДТП становить 23 908, 38 грн.

Позивачем на підставі рахунку-фактури СТО № СЧ - 0016905 від 24.12.2012 року та страхового акту № 3.12.7207-1 від 16.01.2013 року було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 19 685, 97 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1141 від 17.01.2013 року.

В результаті додаткового огляду пошкодженого транспортного засобу, який було проведено 08.02.2013 року було виявлено приховані недоліки.

Згідно із висновку експертного автотоварознавчого дослідження по факту спричинення матеріального збитку власнику автомобіля (додаткового) № 20/20/1 від 14.02.2013 року, вартість відновлювального ремонту, автомобіля «Опель», д.н. АН 3553 НН в результаті його пошкодження в ДТП становить 31 192, 86 грн.

На підставі калькуляції № КА-0000815 від 11.02.2013, складеного ПАТ «Донецьк-Авто» філією «Макіївський Авто-Центр» та страхового акту № 3.12.7207-2 від 18.02.2013 року позивачем було додатково виплачено страхове відшкодування у сумі 11 667, 20 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3018 від 20.02.2013 року.

Частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер 111280, яким скоєно ДТП, що спричинило нанесення шкоди автомобілю марки «Мітсубісі», державний реєстраційний номер АА 7257 ВО, належить Автогосподарству ГУМВС України в и. Києві. Останній уклав з Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АС/3971026, відповідно до якого застрахувала свою цивільно-правову відповідальність та відповідальність будь-якої особи, яка на законних підставах керувала вищевказаним транспортним засобом. Згідно зазначеного полісу, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50 000 грн. 00 коп., розмір франшизи - 0 грн.

Як зазначалося вище, частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Водночас, цивільна-правова відповідальність осіб, які на законних підставах керують транспортним засобом марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер 613 18 ЕН була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8391624, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000, 00 грн., франшиза - 500, 00 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суду не доведено, що вказані виявлені пошкодження при додатковому огляді, що відносяться до прихованих пошкоджень, зважаючи на те, що експертами під час перших оглядів були зафіксовані аналогічні пошкодження, що і при додатковому огляді.

Однак, як вбачається із наданого позивачем висновку експертного автотоварознавчого дослідження по факту спричинення матеріального збитку власнику автомобіля (додаткового) № 20/20/1 від 14.02.2013 року, додаткові пошкодження, а саме: фара передня права, кронштейн блока реле, кришка блока реле, підсилювач переднього бампера, сигнал звуковий, кронштейн кріплення звукового сигналу та правий поріг, не були зафіксовані у висновку експертного автотоварознавчого дослідження по факту спричинення матеріального збитку власнику автомобіля № 20/20 від 29.01.2013 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що визначає розмір збитку.

Колегія суддів зазначає, що згідно із матеріалів справи 11.02.2013 року, автомобіль «Опель» д.н.з. АН 3553 НН був прийнят ПАТ «Донецьк-Авто» філією «Макіївський Авто-Центр» для проведення відновлювального ремонту. Під час проведення ремонту і були виявлені додаткові пошкодження.

Так, згідно із статтею 1191 Кодексу особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Правила щодо регресного позову страховика до страхової компанії винної особи, у разі застрахування її відповідальності, регулюються нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме статтею 38 вказаного закону.

Приписами даної правової норми встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Отже, між позивачем і відповідачем в даному випадку виникли правовідносини з виплати відшкодування в порядку регресу, які регулюються законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим при визначенні збитків або розміру відшкодування, у випадках встановлених законом.

Суб'єктами оціночної діяльності є суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону (ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Таким чином, відповідач як страховик винної особи повинен здійснити виплату страхового відшкодування в порядку регресу в межах оціненої суб'єктом оціночної діяльності шкоди.

Як зазначалося вище, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по факту спричинення матеріального збитку власнику автомобіля (додаткового) № 20/20/1 від 14.02.2013 року, вартість відновлювального ремонту становить 31 192, 86 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у сумі 30 692, 86 грн. (вартість відновлювального ремонту мінус франшиза).

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року у справі № 910/23149/14 змінні.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року у справі № 910/23149/14 змінити.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 42-г, ідентифікаційний код 30636550) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Страхування» (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд 15/2, ідентифікаційний код 36086124) 30 692 (тридцять тисяч шістсот дев'яносто дві) грн. 86 коп. страхового відшкодування, а також 1 817 (одну тисячу вісімсот сімнадцять) грн. 50 коп. судового збору.

5. В іншій частині позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 42-г, ідентифікаційний код 30636550) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес Страхування» (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд 15/2, ідентифікаційний код 36086124) 908 (дев'ятсот вісім) грн. 75 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

8. Матеріали справи № 910/23149/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко