РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015Справа №910/1291/15-г

За позовомФізичної особи-підприємця Ситницького Артема Олександровича
до 1) Фізичної особи-підприємця Мужука Дмитра Вікторовича, 2) Фізичної особи-підприємця Водоп'янова Володимира Михайловича
простягнення 140 000,00 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Столяр В.І. - представник
від відповідача-1 не з'явились
від відповідача-2не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Ситницький Артем Олександрович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Мужука Дмитра Вікторовича заборгованості у розмірі 139500,00 грн, а також стягнення солідарно з Фізичної особи-підприємця Мужука Дмитра Вікторовича та Фізичної особи-підприємця Водоп'янова Володимира Михайловича заборгованості у розмірі 500,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач-1 неналежним чином виконав зобов'язання за договором про надання юридичних послуг від 01.06.2014 щодо здійснення повної та своєчасної оплати платежів за договором, право вимоги за яким позивач отримав згідно договору про відступлення права вимоги від 01.12.2014. Крім того, оскільки за договором поруки від 01.12.2014 відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання обов'язків відповідача-1, як боржника за договором від 01.06.2014, у сумі, що дорівнює 500,00 грн, та не виконав своїх зобов'язань за Договором поруки від 01.12.2014, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 500,00 грн.

Відповідач-1 повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов не надав.

Місцезнаходження відповідача-1 за адресою: 33003, м. Рівне, вул. Грушевського, 5-А, кв. 16, на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, в тому числі витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач-1 повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Відповідач-2 подав відзив на позов, в якому проти позову не заперечив та зазначив про неможливість сплатити позивачу заборгованість, у зв'язку з відсутністю зайвих грошових коштів.

Оскільки про час та місце судових засідань відповідач-1 був належним чином повідомлений, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 18.03.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В :

01.06.2014 між Фізичною особою-підприємцем Мужук Дмитром Вікторовичем (замовник, відповідач-1) та Фізичною особою-підприємцем Столяр Артемом Олексійовичем (виконавець) підписано договір про надання послуг (далі - Договір від 01.06.2014).

Відповідно до умов вказаного Договору виконавець зобов'язався надавати замовнику визначені цим Договором щомісячні юридичні послуги з юридичного обслуговування замовника щодо питань господарського, цивільного, адміністративного, трудового, кримінального та іншого законодавства, які виникають у замовника послуг в процесі господарської діяльності, надання консультаційних послуг з юридичних питань, ведення захисту інтересів останнього в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (далі - послуги), а замовник зобов'язується оплатити такі послуги.

Згідно з п. 1.2 Договору від 01.06.2014 на підтвердження факту надання виконавцем замовнику послуг відповідно до умов цього Договору складається щомісячний акт в останній день місяця в якому надаються відповідні послуги, який підписується сторонами.

За надані послуги замовник виплачує виконавцеві плату в розмірі 35000,00 грн в місяць. Яка визначається сторонами як абонентська плата, і сплачується замовником у будь-якому випадку, незалежно від обсягів замовлених послуг у відповідному місяці (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору від 01.06.2014 замовник здійснює оплату за цим Договором щомісячно в розмірі 35000,00 грн в місяць у строк до 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надаються послуги.

На виконання умов Договору від 01.06.2014 у період з червня по вересень 2014 року виконавцем було надано відповідачу-1 послуги на загальну суму 140000,00 грн, що підтверджується актами прийому передачі наданих юридичних послуг від 30.06.2014 на суму 35000,00 грн, від 31.07.2014 на суму 35000,00 грн, від 31.08.2014 на суму 35000,00 грн та від 30.09.2014 на суму 35000,00 грн.

Вказані акти підписано замовником та виконавцем і скріплено печатками обох сторін без зауважень.

Стаття 175 ч. 1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що зобов'язання сторін виникли в порядку статті 11 Цивільного кодексу України з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують зазначені права та обов'язки, а укладений між ними правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг та підпадає під правове регулювання норм статей 901-907 Цивільного кодексу України

До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оскільки відповідачем-1 підтверджено отримання наданих виконавцем послуг відповідно до вищезазначених актів прийому передачі наданих юридичних послуг, які підписані без будь-яких зауважень, оплата повинна здійснюватись згідно з умовами Договору від 01.06.2014, а тому виконавець отримав право вимоги оплати наданих послуг, а у відповідача-1 виник обов'язок щодо оплати отриманих послуг.

Відповідач-1 отримані за вищевказаними послуги не оплатив, заборгованість у розмірі 140000,00 грн визнав у повному обсязі, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між виконавцем та відповідачем-1 від 10.10.2014.

01.12.2014 між Фізичною особою-підприємцем Столяр Артемом Олексійовичем (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Ситницьким Артемом Олександровичем (новий кредитор) підписано договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до умов вказаного Договору первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором про надання юридичних послуг від 01.06.2014, укладеним між первісним кредитором та відповідачем-1.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за право чином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 514 Цивільного кодексу України).

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. (ст. 516 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, судом встановлено, що в результаті укладення Договору про відступлення права вимоги, до позивача перейшло право вимоги Фізичної особи-підприємця Столяра Артема Олексійовича від відповідача-1 сплати заборгованості по Договору від 01.06.2014.

Статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-1 свої зобов'язання з оплати вартості отриманих послуг по Договору від 01.06.2014 не виконав, доказів перерахування коштів відповідач-1 не надав.

У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується існування у відповдача-1 заборгованості перед позивачем у розмірі 140000,00 грн.

01.12.2014 в забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за Договором від 01.06.2014 між Фізичною особою-підприємцем Водоп'яновим Володимиром Михайловичем (поручитель, відповідач-2) та позивачем (кредитор) підписано Договір поруки (далі - Договір поруки), за яким поручитель частково поручився перед кредитором за виконання обов'язків відповідача-1, як боржника за Договором від 01.06.2014.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до положень Договору поруки у разі невиконання боржником обов'язків щодо оплати вартості послуг за Договором від 01.12.2014 поручитель відповідає перед кредитором в межах суми 500,00 грн.

Згідно зі ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Позивач звернувся до відповідача-2 з вимогою від 15.12.2014, яка отримана відповідачем-2 нарочно 15.12.2014, в якій вимагав у відповідності до умов Договору поруки виконати взяті на себе зобов'язання, сплативши на користь позивача 500,00 грн.

Однак, як свідчать матеріали справи, вказана вимога залишена відповідачем-2 без виконання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачі доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надали. Належних доказів погашення заборгованості станом на час вирішення спору відповідачами суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів основної заборгованості за послуги у розмірі 500,00 грн та стягнення з відповідача-1 основної заборгованості за надані послуги у розмірі 139500,00 грн підлягають задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідачів та підлягає стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мужука Дмитра Вікторовича (33003, м.Рівне, вул. Грушевського, 5-А, кв. 16, ідентифікаційний номер ) на користь Фізичної особи-підприємця Ситницького Артема Олександровича (04074, м. Київ, вул. Мостицька, 12, кв. 37, ідентифікаційний номер ) заборгованість у розмірі 139500 (сто тридцять дев'ять тисяч п'ятсот) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2789 (дві тисячі сімсот вісімдесят дев'ять) грн 92 коп.

3. Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Мужука Дмитра Вікторовича (33003, м. Рівне, вул. Грушевського, 5-А, кв. 16, ідентифікаційний номер ) та Фізичної особи-підприємця Водоп'янова Володимира Михайловича (02225, м. Київ, вул. Каштанова, 10, кв. 88, ідентифікаційний номер ) на користь Фізичної особи-підприємця Ситницького Артема Олександровича (04074, м. Київ, вул. Мостицька, 12, кв. 37, ідентифікаційний номер ) заборгованість у розмірі 500 (п'ятсот) грн 00 коп.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Водоп'янова Володимира Михайловича (02225, м. Київ, вул. Каштанова, 10, кв. 88, ідентифікаційний номер ) на користь Фізичної особи-підприємця Ситницького Артема Олександровича (04074, м. Київ, вул. Мостицька, 12, кв. 37, ідентифікаційний номер ) судовий збір у розмірі 10 (десять) грн 08 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 27.03.2015

Суддя Ю.М. Смирнова