РІШЕННЯ

"27" березня 2015 р. Справа № 921/53/15-г/11

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М. Розглянув справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Уктрансгаз", вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ в особі філії "Управління магістральних газопроводів"Київтрансгаз" публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", просп. Космонавта Комарова, 44, м. Київ

до відповідача: Державного науково-виробничого підприємства "ПолімерСервісМаш", вул. Козацька, 19, м. Тернопіль

про стягнення збитків в розмірі 18 194 грн. 07 коп..

За участю представників сторін

Позивача: Попова Л.І. - провідний юрисконсульт юридичного відділу;

Відповідача: Котик В.Г. - представник, Мельничук І.І. - представник.

Суть справи: Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ в особі філії "Управління магістральних газопроводів"Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз", просп. Космонавта Комарова, 44 звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до державного науково-виробничого підприємства "ПолімерСервісМаш", вул. Козацька, 19, м. Тернопіль про стягнення збитків в розмірі 18 194 грн. 07 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір № від 15 червня 2012 року по ремонту кранів № 40 і № 40-А. На виконання умов договору відповідач виконав, а позивач прийняв роботи на загальну суму 94 705 грн. 00 коп. Однак, відповідно до акту Державної фінансової інспекції України виявлено порушення державним науково-виробничим підприємством "ПолімерСервісМаш", в наслідок чого виявлено завищення останнім підрядних робіт в сумі 18 194 грн. 07 коп.. На виконання вищезазначеного акту відповідачу надіслано вимогу щодо усунень порушень шляхом сплати в семиденний строк коштів у сумі 18 194 грн. 07 коп.

Однак, відповідачем не вчинено жодних дій щодо усунення порушень та не повернуто кошти позивачу в сумі 18 194 грн. 07 коп.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 21 січня 2015 року порушено провадження у справі та розгляд даної справи призначено на 10 лютого 2015 року.

В порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 24 лютого 2015 року, 17 березня 2015 року та 27 березня 2015 року відповідно; зобов'язано відповідача надати суду обґрунтований відзив на позов.

16 березня 2015 року на адресу господарського суду Тернопільської області від відповідачаДержавного науково-виробничого підприємства "ПолімерСервісМаш" надійшов відзив на позов (вх. № 8118 від 16.03.2015 р.), в якому відповідач заперечує щодо заявлених позовних вимог. Вважає позов безпідставним та необгрунованим з наступних підстав: між сторонами у справі 15 червня 2012 року укладено договір по ремонту кранів № 40 і № 40-А. На виконання умов даного договору, сторонами складено, підписано та скріплено печатками акти приймання виконаних робіт № 1 за жовтень 2012 року та № 2 за листопад 2012 року. Відповідно до складених, підписаних та скріплених печатками сторін актів виконаних робіт № 1 та № 2, сторони погодили вартість, ціну та якість виконаних робіт. Позивач прийняв та оплатив в повному обсязі виконані роботи, не заявивши при цьому про недоліки, як того вимагають положення ст. 853 ЦК України. Разом з тим стверджує, що акт ревізії № 05-21/132 від 17.09.2014 р. не є належним доказом порушення відповідачем зобов"язань за договором та спричинення збитків позивачу, а лише доказом можливого порушення самим позивачем вимог бюджетного законодавства, що виключає вину відповідача та підстави для притягнення його до відповідальності. Такий акт не є підставою для стягнення з відповідача суми збитків.

26 березня 2015 року на адресу господарського суду Тернопільської області від відповідача надійшла заява (вх. 8969 від 26.03.2015 р.) про долучення до матеріалів справи оригіналу та завіреної копії договору № від 15.06.2012 р. з додатками, оригінал та завірену копію статуту підприємства, оригінал та завірену копію акту № 1 приймання виконаних підрядних робіт за жовтень 2012 р. та довідка про вартість робіт, оригінал та завірену копію акту № 2 приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2012 р. та довідка про вартість робіт, оригінал та завірену копію виписки з рахунку підприємства за 26.12.2012 р. та за 15.03.2012 р..

Представник позивача в судовому засіданні 27 березня 2015 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні 27 березня 2015 року заперечив щодо позовних вимог із підстав наведених у відзиві на позов та просив суд в задоволені позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши доводи представників сторін, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Майново -господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами -юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько -договірними зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

15 червня 2012 року між ДП "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" в особі начальника Красилівського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії УМГ "Київтрансгаз" /далі - Замовник/ та державним науково-виробничим підприємством "ПолімерСервісМаш" /далі - Виконавець/ укладено договір № , відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов"язання власними силами і засобами виконати роботи по "ремонту кранів № 40 і № 40-А (камери запуску ОП) Ду1200 мм. BLANSKO" (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору погоджена загальна вартість робіт складає 94 705 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ - 15 784 грн. 17 коп.. Розрахунок за виконані роботи Замовник здійснює протягом 30 календарних днів після їх завершення і підписання відповідних актів (п. 2.3. договору).

Відповідно до додатку № 1 до договору № від 15.06.2012 р., а саме протоколу погодження договірної ціни на виконані роботи, де сторонами досягнуто згоди про розмір договірної ціни на виконання ремонтних робіт в сумі 94 705 грн. 00 коп. Даний протокол є основою для проведення взаємних розрахунків і платежів між Виконавцем і Замовником. Даний протокол підписано та скріплено печатками підприємств.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Зі змісту вищенаведеного слідує, що між позивачем і відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору підряду, згідно якого, в силу ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (п. 1 ст. 843 ЦК України).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту звернення позивача до відповідача з ініціативою внести зміни до укладеного договору щодо ціни чи умов оплати в передбаченому ст. 188 Господарського кодексу України порядку.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За наслідками виконання робіт сторонами підписані та скріплені печатками акт приймання виконаних підрядних робіт № 1 за жовтень 2012 року на суму 47 353 грн. 20 коп. та акт приймання виконаних підрядних робіт № 2 за листопад 2012 року на суму 47 352 грн. 00 коп. (копії актів знаходяться в матеріалах справи).

Відповідно до п. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Оплата підрядних робіт здійснювалося за виконані роботи згідно платіжного доручення № 2242 від 26.12.2012 р. платником (позивачем) перераховано на рахунок отримувача (відповідача) 47 000 грн. 00 коп. та згідно платіжного доручення № 505 від 15.03.2013 р. платником (позивачем) перераховано на рахунок отримувача (відповідача) 47 705 грн. 00 коп..

Матеріали справи свідчать про належне виконання відповідачем умов договору, оскільки відсутні зави про порушення ним умов договору. Разом з тим, позивачем як замовником повністю оплачені виконані відповідачем підрядні роботи по вищезазначених актах приймання виконаних підрядних робіт, що, в свою чергу, підтверджено відповідачем та не заперечується позивачем.

Згідно ст. 2 Закону України від 26.01.1993, № 2939-XII "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" (надалі -Закон № 2939-XII) головними завдання органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 7 ст. 10 даного Закону органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства

Як зазначено в акті Державної фінансової інспекції України планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ "Укртрансгаз" у т.ч. фінансово-господарської діяльності управлінь магістральних газопроводів УМГ "Київтрансгаз" за період з 01.10.2012 р. по 31.05.2014 р., підрядником в недотримання норм р. 4.2 Порядку визначення загальновиробничих витрат ДБН Д.1.1-2000, із врахуванням роз"яснень наданих листом Держбуду України № 7/7 - 630 від 09.07.2002 р. "Про структуру загально-виробничих та адміністративних витрат, які враховані усередненими указниками Держбуду України" при розрахунку загально виробничих витрат не застосовано відповідних понижуючих коефіцієнтів (до першого блоку К = 0,4123, до третього блоку К = 0,7821), що призвело до завищення вартості виконаних робіт форми КБ-2в за жовтень та листопад 2012 року на загальну суму 5 238 грн. 87 коп. (без ПДВ), яка оплачена замовником в повному обсязі.

В акті приймання виконаних робіт по ремонту кранів розмір кошторисного прибутку прийнятий як для нового будівництва особливо складних інженерних споруд в розмірі 7,76 грн./люд-год. та адміністративних витрат в розмірі 1,79 грн./люд-год. (відповідно п. 1 додатку № 12 та п. 1 додатку № 13 ДБН Д.1.1.-1-2000), а треба відповідно до п. 3.1.18.2 ДБН Д.1.1.-1-2000 для зазначеного виду будівництва необхідно приймати в розмірі 2,5 грн./люд-год., згідно п. 16 додатку № 12 "монтаж технологічних трубопроводів та технологічного устаткування" та адміністративні витрати в розмірі 1,23 грн./люд-год. Відповідно до вимог п. 3.1.18.4 ДБН Д.1.1.-1-2000 згідно п. 4 додатку № 13 "…об"єкти інженерної інфраструктури (інженерні мережі та споруди) в міській зоні та в сільській місцевост".

Вищезазначене призвело до завищення вартості виконаних робіт на суму 12 955 грн. 20 коп. з ПДВ, чим порушено п. 3.1.18.2, п. 3.1.18.4, п. 3.2.12 та п. 3.2.12.1 ДБН Д.1.1.-1-2000.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 листопада 2014 року філією "Управління магістральних газопроводів" Київтрансгаз" ПАТ "Уктрансгаз" на адресу ДНВПФ "ПолімерСервісМаш" надіслано вимогу № 5814/10-05 про повернення коштів в сумі 18 194 грн. 07 коп. в семиденний строк з дня отримання даної вимоги.

Листом № 29/12 від 02.12.2014 р. ДНВПФ "ПолімерСервісМаш" повідомило філію "Управління магістральних газопроводів"Київтрансгаз" ПАТ "Уктрансгаз", що підприємство згідне із неправильним застосуванням в актах виконаних робіт понижуючих коефіцієнтів при розрахунку загальновиробничих витрат, коефіцієнта при обрахунку маси кошторисного прибутку та коефіцієнта при обрахунку адміністративних витрат. Разом з тим в даному листі відповідач зазначає про те, що при складанні акта ревізії і визначенні матеріальної шкоди (збитків), фахівці Державної фінікової інспекції України в м. Києві не врахували той факт, що підприємством понесено витрати на перевезення працівників і обладнання, а також витрати з відрядження працівників на об"єкт ремонту.

Даний лист оцінюється судом критично, оскільки спростовується матеріалами справи, та тим, що сторонами погоджено усі істотні умови договору, а саме кількість, ціна та якість виконаних робіт. Розбіжностей між вартістю виконаних робіт, зазначеною у договорі, з вартістю виконаних робіт, яка зазначена в актах приймання виконаних підрядних робіт, а їх вартість, яка відображена в цих актах, не виходить як за межі, визначені в протоколі погодження договірної ціни на виконання робіт, так і за межі загальної твердої ціни зазначеної в п. 2.1. договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

В позовній заяві позивач посилається як на основний доказ в обґрунтування позовних вимог на акт ревізії фінансово -господарської діяльності публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" у т.ч. фінансово-господарської діяльності управлінь магістральних газопроводів УМГ "Київтрансгаз" за період з 01.10.2012 р. по 31.05.2014 р.. Суд зазначає, що акт ревізії - документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта. Фінансово-господарська діяльність об'єкта контролю - сукупність рішень, дій та операцій, які об'єкт контролю приймає та здійснює в частині володіння, використання та розпорядження фінансовими ресурсами, необоротними та іншими активами (п. 3 Постанови КМ України, від 20.04.2006, № 550 "Про затвердження Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами ").

З акту ревізії фінансово - господарської діяльності публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" у т.ч. фінансово-господарської діяльності управлінь магістральних газопроводів УМГ "Київтрансгаз" за період з 01.10.2012 р. по 31.05.2014 р. слідує, що проводилася саме ревізія фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю - публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" у т.ч. фінансово-господарської діяльності управлінь магістральних газопроводів УМГ "Київтрансгаз" шляхом документальної перевірки.

В свою чергу акт ревізії не має обов'язкового характеру та не може оспорюватися в господарському суді (Роз'яснення, Вищий арбітражний суд, від 26.01.2000, № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів").

Так, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. (ст. 1212 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами договір не носять ознаки нікчемного правочину та не визнаній недійсним повністю або частково на вимогу будь-якої із сторін або третьої особи, а тому відсутні підстави для стягнення грошових коштів, які були отримані в оплату за виконані підрядні роботи. Таким чином, наявність чи відсутність невірного застосування кошторисних норм щодо вартості підрядних робіт та норм для визначення розміру прибутку, які були узгоджені обома сторонами, не створює для позивача, який прийняв ці роботи без зауважень, підстав для примусового стягнення з відповідача зазначених грошових коштів.

З огляду на обґрунтування позовних вимог позивача зроблених із посиланням на ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено (ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України).

З вказаних норм законодавства України випливає, що особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було порушено іншою особою, тобто у разі належного виконання зобов'язання іншою особою.

Проте, притягнення до цивільно -правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно -правової відповідальності. При цьому, складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб'єкт та об'єкт правопорушення, а також суб'єктивна та об'єктивна сторони.

Суб'єктом цивільного правопорушення є боржник, а об'єктом правопорушення -зобов'язальні правовідносини кредитора та боржника. Суб'єктивну сторону становить вина боржника, а об'єктивну -протиправна поведінка боржника (невиконання або неналежне виконання обов'язку), наявність збитків у майновій сфері кредитора, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності реальних збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Приписи вказаних статей є спеціальною нормою, тобто передбачають особливості відшкодування шкоди, які відрізняють її від загальних правил деліктної відповідальності.

Отже, оскільки позивачем не доведено факт неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача і заподіяння ним шкоди, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Крім того, відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

З матеріалів справи вбачається , що вимоги позивача ґрунтуються виключно на підставі проведеної Державною фінансовою інспекцією України перевірки та складеного в її результаті акту.

Господарський суд зазначає, що Акт ревізії може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами щодо порушника, однак не позбавляє відповідну особу процесуального зв'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами. Акт ревізії є одним з доказів, який оцінюється судом в сукупності з іншими доказами на підставі приписів ст.43 ГПК України. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; жодні докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України при відмові у позові судовий збір покладається на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його прийняття /підписання - 03 квітня 2015 року/ через місцевий господарський суд.

Суддя А.М. Сидорук