ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2015 р.Справа № 922/802/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (м. Київ)
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м. Харків)
про стягнення 86020,26 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Мікуліна Т.О. (довіреність №1352/13 від 23.08.2013р.);

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на свою користь заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №011/1150/101939 від 16.11.2012 р. Відповідно вимог позовної заяви, заявлена до стягнення сума заборгованості становить 86020,26 грн., з яких: 65000,00 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом, 7160,29 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом, 13859,97 грн. - заборгованість за відсотками. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання передбачені кредитним договором №011/1150/101939 від 16.11.2012 р. щодо своєчасного повернення кредиту. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.02.2015 порушено провадження по справі та призначено до розгляду на 02.03.2015 о 10:30.

Ухвалами господарського суду від 02.03.2015 та 16.03.2015 розгляд справи відкладався.

Представник позивача в судовому засіданні 30.03.2015 підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у призначене судове засідання 30.03.2015 не з'явився, ухвала про порушення провадження у справі від 10.02.2015, що була направлена відповідачеві рекомендованим листом за його поштовою адресою, вказаною в позовній заяві, яка також співпадає з адресою в наданої позивачем роздруківки з інтернет ресурсу Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр" про пошук відомостей в ЄДР стосовно відповідача, повернулись до господарського суду з довідкою Укрпошти про закінчення терміну зберігання.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України N 01-8/1228, 02.06.2006 року "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

16 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (Банк) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Позичальник) було укладено Кредитний договір №011/1150/101939, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику можливість використання кредитної лінії (надалі - кредит) з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, НОМЕР_3, МФО 350589, шляхом здійснення платежів в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності (недостатності) на рахунку грошових коштів.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, максимальний ліміт кредиту за Кредитним договором складає 100 000,00 (сто тисяч) гривень. В межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт кредиту. На дату укладення Кредитного договору, поточний ліміт кредиту складає 50 000,00 гривень. В подальшому поточний ліміт встановлюється та визначається відповідно до ст. З Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, строк дії кредиту з дня підписання договору страхування у відповідності до умов статті 4 договору по 16 листопада 2016 року включно, далі - дата закінчення кредитування (може змінюватися в порядку, передбаченому договором).

Як вказує позивач в позові, 20.09.2013 відбулась зміна кредитного ліміту з 50 000,00 гривень на 65 000,00 гривень.

Протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця Банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 30 % річних (п. 2.1 Кредитного договору).

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору за умови наявності укладеного договору страхування, у разі ініціювання Позичальником операцій по рахунку з використанням спеціальних платіжних засобів та при відсутності (недостатності) на рахунку власних коштів Позичальника, Банк зобов'язується надати кредитні кошти шляхом їх безготівкового переказу з позичкового рахунку на рахунок в межах поточного ліміту та здійснити ініційовану Позичальником операцію.

Позичальник зобов'язаний протягом дії Кредитного договору здійснювати погашення заборгованості в порядку, визначеному Кредитним договором, шляхом зарахування на рахунок щомісячного обов'язкового платежу, розрахованого відповідно до п. 5.2 Кредитного договору, та здійснити повне (остаточне) погашення заборгованості не пізніше дати закінчення кредитування (п. 5.1 Кредитного договору).

Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору. Позичальник зобов'язаний до 10 (десятого) числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення цього Договору) датою розрахунку процентних платежів, забезпечити на рахунку наявність коштів для сплати щомісячного обов'язкового платежу в сумі не менше 15 (п'ятнадцяти) відсотків від залишку заборгованості за кредитом на дату розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідними тарифами кредитора. При цьому, залишок заборгованості за кредитом, що береться до розрахунку щомісячного обов'язкового платежу, включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісій та неустойок за всіма видами заборгованості, зменшену на суму не внесеного Позичальником щомісячного обов'язкового платежу попередніх періодів. В разі недостатності на рахунку коштів, належних до сплати Позичальником Банку за Кредитним договором в термін виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором. Позичальник вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором.

Підписанням Кредитного договору Позичальник доручає Банку здійснювати погашення кредиту, недозволеного овердрафту. процентів за користування ними, неустойки, погашення іншої заборгованості Позичальника перед Банком за Кредитним договором, а також здійснювати дострокове погашення заборгованості за кредитом, в т.ч. в розмірі сум страхового відшкодування, отриманих Позичальником за договорами страхування, укладеними відповідно до ст. 4 Кредитного договору, шляхом здійснення договірного описання коштів Позичальника (п. 5.5 Кредитного договору).

Відповідно до ст. 8 Кредитного договору, у разі настання обставин невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань (обов'язків) за Кредитним договором, обставин, передбачених пунктом 8.2 Кредитного договору, а також інших обставин, які свідчать про те, що зобов'язання Позичальника за Кредитним договором не будуть виконані, максимальний ліміт/поточний ліміт скасовуються, а дата закінчення кредитування є такою, що настала.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не виконуються вищезазначені умови Кредитного договору, а саме відповідачем порушено зобов'язання по поверненню кредиту та не виконуються умови п. 5.2. Кредитного договору щодо забезпечення наявності коштів на рахунку для сплати обов'язкового платежу.

За розрахунком позивача загальна заборгованість відповідача за кредитним договором №011/1150/101939 від 16.11.2012 р. становить 86020,26 грн. та складається з наступного:

65000,00 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом,

7160,29 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом,

13859,97 грн. - заборгованість за відсотками.

Виписка, що підтверджує відповідний рух коштів по рахунку відповідача та розрахунок заборгованості надані позивачем ( а.с. 22-33).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Згідно з положеннями ч. З от. 346 ГК України кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором (ст. 1048 ЦК України).

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором .

Якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із п. 11.2 Кредитного договору за кожний випадок прострочення виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором. Позичальник, на вимогу Банку, в дату розрахунку процентних платежів, сплачує останньому штраф у розмірі 100,00 гривень.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості, а в матеріалах справи такі докази також відсутні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" в частині стягнення заборгованості за дозволеним овердрафтом в розмірі 65000,00 грн., заборгованості за недозволеним овердрафтом в розмірі 7160,29 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 13859,97 грн., обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (61183, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_2; свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія НОМЕР_4 від 18.01.2008) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, Печерський р-н., вул. Лєскова, буд. 9; ) заборгованість за дозволеним овердрафтом в розмірі 65000,00 грн., заборгованість за недозволеним овердрафтом в розмірі 7160,29 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 13859,97 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.04.2015 р.

Суддя Г.І. Сальнікова