ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 904/9540/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючого (доповідач),
Жукової Л.В., Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши матеріали касаційної скаргитовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Трест №17"
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року
у справі господарського судуДніпропетровської області
за позовомприватного підприємства "АЛЬТЕРНАТИВА ИНЖИНЕРИНГ"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Трест №17"
прозобов'язання повернути орендоване майно
за участю представників сторін:

позивача:не з"явився,
відповідача:не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року приватне підприємство "АЛЬТЕРНАТИВА ИНЖИНЕРИНГ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Трест №17" повернути орендоване майно: елементи будівельних риштувань в кількості 380 штук відповідно до договору оренди №20111130/1 від 30.11.2011 року та актів приймання-передачі майна в оренду від 01.12.2011 року згідно переліку, наведеного в позовній заяві.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2014 року по справі №904/9540/14 (суддя Панна С.П.) позовну заяву приватного підприємства "АЛЬТЕРНАТИВА ИНЖИНЕРИНГ" повернуто без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що позивачем не сплачений судовий збір у встановленому законом розмірі, оскільки заявлені вимоги є майновими, в той час як позивачем сплачено судовий збір, за ставкою, як за подання позовної заяви немайнового характеру.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року (колегія суддів у складі: Пархоменко Н.В. - головуючого, суддів: Коваль Л.А., Чередко А.Є.) ухвалу місцевого господарського суду від 08.12.2014 року скасовано, а справу направлено на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ТОВ "Будівельна компанія Трест №17" подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року скасувати, ухвалу господарського суду від 08.12.2014 року з даної справи залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2.1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір мінімальної заробітної плати (пункт 2.2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

На підставі пункт 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 зазначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Як встановлено судом апеляційної інстанції приватне підприємство "АЛЬТЕРНАТИВА ИНЖИНЕРИНГ" у позовній заяві просить зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Трест №17" повернути орендоване майно відповідно до договору оренди №20111130/1 від 30.11.2011 року.

Отже, спір між сторонами виник у зв'язку з невиконанням умов договору оренди №20111130/1 від 30.11.2011 року, його предметом у даній справі є зобов'язання відповідача виконати умови договору, що не стосуються стягнення коштів та витребування майна. Таким чином, позовні вимоги не підлягають вартісній оцінці та мають немайновий характер.

З огляду на положення наведених норм, враховуючи при цьому, що позовна заява відповідача містить вимогу про зобов'язання повернути орендоване майно відповідно до договору оренди №20111130/1 від 30.11.2011 року, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про те, що даний спір справляється за ставкою, встановленою для позовів немайнового характеру, що становить один розмір мінімальної заробітної плати, а отже підставно скасував ухвалу місцевого господарського суду від 08.12.2014 року про повернення позовної заяви позивача у даній справі без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, як таку, що суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, постанова апеляційного суду є законною, обґрунтованою, прийнятою у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а тому, відсутні підстави для її зміни чи скасування.

Щодо доводів скаржника, викладених у касаційній скарзі, то вони не приймаються судом касаційної інстанції до уваги, оскільки не спростовують висновків суду, покладених в основу оскаржуваної постанови, а лише зводяться до переоцінки досліджених судом доказів та встановлених обставин справи, що не віднесено до компетенції суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Трест №17" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 року у справі №904/9540/14 залишити без змін.

Головуючий М.М.Черкащенко

Судді Л.В.Жукова

Н.М.Нєсвєтова