РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015Справа №910/5240/15-г

За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛАВ КОМПАНІ»

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу

Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 170 845,04 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача: Богданевич Ю.В. - по дов. №155/1/03048 від 12.01.2015р.

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛАВ КОМПАНІ" про стягнення з відповідача 158 035,13 грн. - заборгованості, 12 809,91 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати орендної плати за договором №860 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 23.11.2012 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2015 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 01.04.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Суд відзначає, що відповідач повідомлявся ухвалою суду про час та місце розгляду даної судової справи, проте відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання своїх представників не направив, заявлені позовні вимоги не заперечив.

Так, частиною 2 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

З наявного в матеріалах справи спеціального витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України станом на 01.04.2015 р. вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 02660, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, письмових пояснень на позов не надав. Про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 01.04.2015 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна" об'єктом оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) (п. 1 ст. 4 Закону) орендодавцями є органи, уповноважені органами місцевого самоврядування, управляти нерухомим майном, яке перебуває у комунальній власності (ст. 5 Закону).

23.11.2012 р. між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СЛАВ КОМПАНІ" (орендар) укладено договір №860 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, за умовами якого орендодавець на підставі рішення КМР від 22.09.2011 р. №66/6282 передає, а відповідач приймає в оренду нерухоме майно, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, об'єкт оренди, який знаходиться за адресою: вул. Мате Залки, буд. №6, літ. А для розміщення кафе з реалізацією підакцизних товарів - 150,30 кв.м., більярдної - 60 кв.м., виробництва продуктів харчування - 701,70 кв.м.

Згідно п. 2.1. договору, об'єктом оренди є нежитлове приміщення, загальною площею 912,00 кв.м.

Відповідно до п. 3.1. договору, за користування об'єктом оренди відповідач сплачує плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва. Розмір орендної плати згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору за жовтень 2012 р. становить 47 696,23 грн.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що крім орендної плати відповідач сплачує компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою на якій розташований об'єкт оренди, яка за жовтень 2012 р. складає 1 481,59 грн. на місяць.

Згідно п. 3.6. договору, орендна плата та компенсація витрат підприємства сплачується відповідачем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача) - позивача, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати та компенсації витрат підприємства є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

У пункті 3.7. договору передбачено, що орендна плата та компенсація витрат підприємства сплачується відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності відповідача щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до п. 9.1. договору, цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 23.11.2012 р. по 21.11.2015 р.

23.05.2013 р. між сторонами підписано додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору №860 від 23.11.2012 р., за якою сторони погодили, що розмір орендної плати згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору за січень 2013 р. становить 23 871,93 грн.

08.11.2013 р. між сторонами підписано додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору №860 від 23.11.2012 р., за якою сторони погодили, що об'єкт оренди становить 508,70 кв.м., а орендна плата за серпень місяць 2013 року становить 16 987,64 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 23.11.2012 р. Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради передало відповідачеві у користування орендоване майно площею 912,0 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Мате Залки, 6, літ. А, що підтверджується актом прийому-передачі від 23.11.2012 р., а відповідач 08.11.2013 р. повернув Департаменту комунальної власності м. Києва частину майна площею 403,3 кв.м. з користування згідно акту прийому-передачі нерухомого майна, залишивши в користуванні 508,70 кв.м. (копії в матеріалах справи).

Як вказує позивач та вбачається із рішення господарського суду міста Києва від 06.08.2014р. №910/10640/14 позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" задоволені.

Даним рішенням розірваний договір оренди від 23.11.2012 р. № 860, укладений між Головним управлінням комунальної власності міста Києва (Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Товариством з обмеженою відповідальністю "СЛАВ КОМПАНІ" та Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація".

Виселено Товариство з обмеженою відповідальністю "СЛВА КОМПАНІ" (02660, м. Київ, вул. Магінтогорська, 1, ) з нежилих приміщень загальною площею 508,70 кв.м в будинку № 6 літ. "А" по вул. Мате Залки та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "СЛАВ КОМПАНІ" (02660, м. Київ, вул. Магінтогорська, 1, ) передати Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ) нежилі приміщення загальною площею 508, 70 кв. м. будинок № 6 літ. "А" по вул. Мате Залки.

Згідно акту державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 16.12.2014р. відповідач був виселений із орендованих приміщень.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, за період з 01.06.2014 р. по 16.12.2014 р. позивачем було нараховано відповідачеві орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою на суму 158 035,13 грн.

При цьому, відповідач вказаної суми не оплатив.

29.01.2015 р. позивачем була направлена вимога відповідачеві №155/1/493 від 29.01.2015 р. про сплату заборгованості за оренду нежитлового приміщення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує зобов'язання щодо оплати орендної плати та компенсації за користування землею, у зв'язку з чим останній заборгував позивачеві 158 035,13 грн. Крім того, позивач просить стягнути 12 809,91 грн. 3% річних.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що за надані позивачем орендні послуги за період з 01.06.2014 р. по 16.12.2014 р. відповідач не розрахувався, в результаті чого за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 158 035,13 грн.

Як встановлено ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору №860 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 23.11.2012 р., а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 158 035,13 грн. визнається судом обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути 12 809,91 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку 3% річних, суд встановив, що останнім було вірно проведено розрахунок 3% річних, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарській суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача: при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЛАВ КОМПАНІ" (02660, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1, ідентифікаційний код - 35322437) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01034, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А, ідентифікаційний код - 03366500) 158 035 грн. 13 коп. основного боргу, 12 809 грн. 91 коп. - 3% річних, та 3 416 грн. 00 коп. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським су

Повне рішення складено 03.04.2015р.

СуддяТрофименко Т.Ю.