ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.04.2015 Справа № 907/234/15

За позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк " ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород

про стягнення 78611,79 грн. за кредитом в т.ч. 51889,33 грн. - заборгованість за кредитом; 22447,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2873,75 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 1401,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом

Представники, присутні в судовому засіданні:

від позивача - Урумбаєва Л.В., довіреність №1429-О від 29.04.2014р.;

від відповідача - не з'явився

Суть спору: публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ звернулось з позовною заявою до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород про стягнення 78611,79 грн. за кредитом в т.ч. 51889,33 грн. - заборгованість за кредитом; 22447,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2873,75 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 1401,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом

До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява від 02.04.2015р. згідно якої просить відкласти розгляд справи на інший термін у зв'язку з перебуванням на лікарняному.

Проте, уповноважений представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених у позові. Просить позов задоволити. На вимоги ухвал суду від 05.03.2015р., від 18.03.2015р. заявою від 02.04.2015р. подав Витяг з ЄДРЮОФОП стосовно відповідача.

Відповідач, письмового відзиву на позов не подав, явку уповноваженого представника для участі в судовому засіданні не забезпечив.

Разом з тим, до початку судового засідання до господарського суду повернуто поштову кореспонденцію, яка з ухвалами суду від 05.03.15р., від 18.03.2015р. надсилалися відповідачу за адресою, яка вказана у позовній заяві: 88000, АДРЕСА_1 та підтверджена даними, одержаними з Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 02.04.2015. На конверті органом поштового зв'язку зроблено відмітки про причини повернення - "за закінченням терміну зберігання".

За приписами ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності сторін за адресою, що зазначена в ЄДР, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, судом вчинено відповідно до вимог процесуального закону усі дії щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на вимогу суду письмового відзиву не подав, даний спір підлягає вирішенню по суті в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 02.04.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України .

Дослідивши наявні в матеріалах справи документальні докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Із матеріалів справи вбачається, що 20.09.2011р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком „Приватбанк" (позивачем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, м. Ужгород (відповідачем) був укладений договір банківського обслуговування без номеру, шляхом приєднання відповідача до „Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на відповідному сайті банку, на підставі поданої відповідачем заяви та у відповідності до ст. 634 Цивільного кодексу України.

Згідно з означеним договором позивач відкрив відповідачу поточний рахунок: НОМЕР_2, на якому, відповідно до договору, та при наявності вільних грошових коштів, банк здійснив обслуговування кредитного ліміту відповідача за рахунок власних коштів. Про операції на кредитному рахунку, банк повідомляв у спосіб, прописаний у договорі; - або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку між сторонами. Слід зауважити, що Порядок встановлення, змінення ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки, користування кредитним лімітом регламентується Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифів банку, розміщених у мережі Інтернет на сайті позивача, які разом з підписаною заявою відповідача про відкриття поточного рахунку в установі цього банку, складають вказаний вище договір банківського обслуговування.

Таким чином, позивач свої зобов'язання за договором банківського обслуговування б/н від 20.09.2011р. перед відповідачем виконав у повному обсязі, надавши йому кредитний ліміт в розмірі 62000 грн., про що свідчать довідка банку про встановлення кредитних лімітів від 13.02.2015р. №08.7.0.0.0/38, що міститься в матеріалах справи.

Натомість, відповідач, взяті на себе зобов'язання за цим кредитним договором не виконав в повному обсязі та не повернув отримані у кредит кошти у сумі 51889,33 грн. і не сплатив відсотки за користування коштами у сумі 22447,71 грн., що підтверджується матеріалами справи, зокрема поданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача по вказаному вище договору банківського обслуговування станом на 06.02.2015р. Внаслідок такої бездіяльності виник борг, який підлягає примусовому стягненню в силу наступного.

Наявність у відповідача зазначеної суми боргу перед позивачем підтверджується матеріалами справи, зокрема поданим позивачем розрахунком заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по вказаному вище договору банківського обслуговування станом на 06.02.2015р., довідкою банку про встановлення кредитних лімітів від 13.02.2015р. №08.7.0.0.0/38.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із абзацом 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, в строк та в порядку, що встановлені договором.

Нормами ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Окрім вимог про повернення отриманих у кредит коштів, позивач просить стягнути з відповідача, й нараховану згідно з п. 3.2.1.5.1 договору банківського обслуговування (Умов та правил надання банківських послуг), й пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу в розмірі 2873,75 грн., а також просить стягнути й заборгованість з комісії на суму 1401,00 грн.

Заслухавши представника позивача та вивчивши наявні у справі матеріали суд встановив, що вимоги позивача щодо стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу в розмірі 2873,75 грн. заявлено відповідно до п. 3.2.1.5.1 договору банківського обслуговування, у зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань по цьому договору, зокрема, зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п. п. 3.2.1.2.2.2; 3.2.1.4.1; 3.2.1.4.2; 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.1.1.8; 3.2.1.2.2.3; 3.2.1.2.3.4 та винагороди, передбаченої п. п. 3.2.1.2.2; 3.2.1.4.4; 3.2.1.4.5; 3.2.1.4.6. і відповідно до п. п. 3.2.1.5.4. договору банківського обслуговування та не заперечується відповідачем (письмові пояснення відповідача суду не надані).

Згідно з ст. ст. 230 - 232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому в договорі.

Згідно із ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, враховуючи те, що договором банківського обслуговування б/н від 20.09.2011р., зокрема п. п. 3.2.1.5.4. Умов та правил надання банківських послуг передбачено інший порядок нарахування неустойки, а саме нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п. п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом трьох років, з дня коли відповідне зобов'язання мало бути виконано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, відповідачу було нараховано пеню в розмірі 2873,75 грн. з урахуванням зазначених умов договору банківського обслуговування.

Також, оскільки таке зобов'язання передбачене умовами кредитного договору, до якого відповідач приєднався, слід визнати підставною і вимогу позивача про стягнення з відповідача суми 1401,00 грн. комісійної винагороди за користування кредитом.

Отже, з огляду на наведене вище, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору №б/н від 20.09.2011р. на загальну суму 78611,79 грн., в т.ч. 51889,33 грн. - заборгованість за кредитом; 22447,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2873,75 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 1401,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, документально підтвердженими, обґрунтованими і не спростованими відповідачем.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 1827,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (88000, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) суму 78611,79грн. (сімдесят вісім тисяч шістсот одинадцять грн. 79 коп.), в т.ч. 51889,33 грн. - заборгованість за кредитом; 22447,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2873,75 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 1401,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також суму 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Видати наказ .

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.04.15р.

Суддя Русняк В.С.