КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2015 р. Справа№ 910/12120/13
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Рященко О.О. за дов.

від відповідача: Гайдар С.А. за дов.

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія Ді Сі» та Служби безпеки України

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2015

у справі № 910/12120/13

за позовом Служби безпеки України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія Ді Сі»

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 88 670, 40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Служба безпеки України (далі, позивач або СБУ) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом (із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16.07.2013; том 1, а.с. 43-46) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія Ді Сі» (далі, відповідач) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» на користь Служби безпеки України штрафних санкцій у розмірі 88 670, 40 грн., штрафу у розмірі 20 % від вартості неякісного товару у розмірі 126 672, 00 грн., грошових коштів, перерахованих на оплату судового збору у розмірі 4 307, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» порушило свої зобов`язання за Договором поставки товару № 12/59 від 08.06.2012 щодо здійснення поставки товару у строки, передбачені даним договором, у зв`язку з чим позивач здійснив нарахування штрафних санкцій за час прострочення поставки товару. Крім того, за твердженнями позивача, поставлені згідно Договору № 12/59 від 08.06.2012 забрала для шоломів не відповідають вимогам нормативно-технічних документів щодо їх якості, а тому, на підставі пункту 8.2. вказаного договору позивач просив також стягнути з відповідача штраф у розмірі 20% вартості поставленого неякісного товару 126 672,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.01.2015 у справі № 910/12120/13 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» на користь Служби безпеки України пеню у розмірі 3 592, 50 грн., штраф за прострочення поставки товару понад 30 днів у розмірі 44 335, 20 грн., штраф за поставку неякісного товару в розмірі 126 672, 00 грн. та судовий збір у розмірі 3492, 00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині поставки товару належної якості та у строки, встановлені договором, а відтак, позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі, визначеному у рішенні. В частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 40 743,00 грн. рішення суду обгрунтоване тим, що оскільки розмір пені, визначений сторонами в договорі, перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня лише у розмірі 3 592 грн. 50 коп. за загальний період прострочки виконання відповідачем його договірного грошового зобов`язання з 30.06.2012 по 16.10.2012 з урахуванням вимог статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», а також часткової оплати відповідачем пені в сумі 24 701 грн. 04 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № 09-08.1/1371/15 від 05.02.2015), відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2015 у справі № 910/12120/13 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Служби безпеки України про стягнення штрафних санкцій відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що за умовами пункту 5.3 Договору товар повинен бути поставлений відповідачем протягом 14 робочих днів з моменту отримання письмової заяви від замовника, але не пізніше 3-х місяців з моменту оплати товару замовником, відтак, оскільки оплата здійснена 18.06.2013, то граничний строк поставки закінчується 19.09.2012, а не 30.06.2012, як зазначає позивач. Крім того, відповідач наголошує на тому, що лист-заявку від 11.06.2012 він не отримував, оскільки 11.06.2012 було офіційним вихідним.

Також, відповідач у апеляційній скарзі заперечив щодо постачання за договором товару неналежної якості та зазначив, що забрала до шолома захисного титанового U-95 «ТІГ» за якістю та захисними властивостями відповідають вимогам ГСТУ 78-41-004-97 та умовам укладеного між сторонами договору, а висновок комплексного експертного дослідження від 10.04.2013 № 481/13-34/735/13-34/854/13-53, зроблений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, не є належним доказом з огляду на те, що об`єкти дослідження були надані військовою частиною Е 6117, як зацікавленою стороною, а тому неможливо встановити, чи надані на дослідження шоломи були поставлені відповідачем по спірному Договору, чи були отримані позивачем від іншого постачальника.

Також, не погодившись з прийнятим рішенням, Служба безпеки України звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № 09-08.1/1374/15 від 05.02.2015), відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2015 у справі № 910/12120/13 скасувати в частині відмови у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія Ді Сі» на користь Служби безпеки України пені у сумі 40 743, 00 грн. та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 40 743,00 грн., оскільки у даному випадку предметом спору є саме вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення строків поставки, а не за прострочення відповідачем грошових зобов`язань.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2014 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» та Служби безпеки України прийнято до провадження та об`єднано в одне апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 10.03.2015.

04.03.2015 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив у задоволенні апеляційної скарги Служби безпеки України відмовити.

10.03.2015 представник позивача подав у судовому засіданні відзив на апеляційну скаргу, у якому просив у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» відмовити, задовольнити апеляційну скаргу Служби безпеки України у повному обсязі.

У судовому засіданні, призначеному на 10.03.2015, було оголошено перерву до 17.03.2015.

Представник позивача у судових засіданнях підтримав доводи, викладені ним у апеляційній скарзі, просив її задовольнити, скасувати рішення в частині відмови у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія Ді Сі» на користь Служби безпеки України пені у сумі 40 743, 00 грн. та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі; у задоволенні апеляційної скарги відповідача просив відмовити.

Представник відповідача у судових засіданнях підтримав доводи, викладені ним у апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити повністю; у задоволенні апеляційної скарги позивача просив відмовити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановила наступне.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, 08.06.2012 за результатами проведеної процедури відкритих торгів на закупівлю товарів між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» (постачальник) та Службою безпеки України в особі Військової частини НОМЕР_1 (замовник) було укладено Договір поставки товарів № 12/59 (далі, Договір) (том 1, а.с. 13-15), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, зобов`язався поставити та передати у власність замовника забрала до шолома захисного титанового U-95 «ТІГ», а замовник зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 1.2 Договору асортимент товару визначається специфікацією, яка додається до даного договору (додаток № 1) та є його невід`ємною частиною.

Згідно з пунктом 4.2 Договору розрахунок за товар здійснюється у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2006 № 1404 шляхом попередньої оплати замовником протягом 10 днів з моменту підписання цього договору на рахунок постачальника 100 % вартості товару.

Товар повинен бути поставлений постачальником протягом 14 робочих днів з моменту отримання письмової заявки від замовника, але не пізніше трьох місяців з моменту оплати товару замовником (пункт 5.3 Договору).

У відповідності до положень пункту 8.3. Договору за порушення строку поставки Товару постачальник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. А за прострочення понад тридцяти днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Відповідно до пункту 11.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2012 року, але до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Специфікацією до Договору № 12/59 від 08.06.2012 (додаток № 1 до договору) постачальник зобов`язався поставити замовнику забрала до шолома захисного титанового U-95 «ТІГ» в кількості 80 шт.: Забрало: поєднання скла і синтетичних матеріалів. Забезпечує куленепробивність 9 мм куль. Забрало кріпиться на шолом захисний титановий U-95 типу «ТІГ». Вартість товару з податком на додану вартість, транспортуванням та іншими витратами складає 633 360 грн. 00 коп.

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання пункту 5.3 Договору Військовою частиною НОМЕР_1 було направлено відповідачу письмову заявку від 11.06.2012 № 28/3219 на поставку товару (том 1, а.с. 18), відповідно до якої позивач просив здійснити постачання товару за Договором до 28.06.2012 та у разі неспроможності поставити товар вчасно просив письмово повідомити. Вказану заявку отримано Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» 11.06.2012 та зареєстровано за вх. № 143.

Також, на виконання умов даного договору позивач 18.06.2012 на підставі платіжного доручення № 260 від 14.06.2012 (том 1, а.с. 17) перерахував відповідачу грошові кошти за договором на загальну суму 633 360 грн. 00 коп. із призначенням платежу: «авансування за спец. товар згідно дог. №12/59 від 08.06.2012»

Як вбачається із матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями від 03.07.2012 № 28/3778, від 10.08.2012 № 28/4397, від 10.10.2012 № 28/5507 (том 1, а.с. 22, 24, 27) з вимогами сплатити на користь Позивача пеню у розмірі 0,1% вартості товару за кожен день прострочення в сумі 61 435 грн. 92 коп. та за прострочення постачання товару понад 30 днів - штраф у розмірі 7% вартості товару у сумі 44 335 грн. 20 коп.

На виконання умов Договору поставки товарів № 12/59 від 08.06.2012 відповідач на підставі заявки позивача від 11.06.2012 №28/3219, яка отримана відповідачем 11.06.2012 за № 143, поставив позивачу товар лише 17.10.2012 на загальну суму 633 360 грн. 00 коп., що підтверджується видатковими накладними від 17.10.2012 № 1941 на суму 625 443 грн. 00 коп. (том 1, а.с. 20) та від 17.10.2012 № 3646 на загальну суму 7 917 грн. 00 коп. (том 1, а.с. 21), які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач, подавши 11.06.2012 відповідачу заявку та перерахувавши грошові кошти у повному обсязі в сумі 633 360 грн. 00 коп., що підтверджується відміткою банківської установи на платіжному дорученні № 260 від 14.06.2012, належним чином виконав свої зобов`язання за Договором поставки.

Отже, 11.06.2012 у відповідача виникло зустрічне зобов`язання за Договором поставки товару № 12/59 від 08.06.2012 в частині здійснення поставки товару протягом 14 робочих днів, тобто до 29.06.2012 включно, з урахуванням святкових та вихідних днів. Однак, як уже зазначалося вище, відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 633 360 грн. 00 коп. лише 17.10.2012, порушивши строки поставки, встановлені Договором. Відтак, прострочення відповідача строків поставки товару складає з 30.06.2012 по 16.10.2012.

Заперечення відповідача, викладені у апеляційній скарзі, щодо непорушення ним строків здійснення поставки товару, передбачених пунктом 5.3. договору, оскільки вказаним пунктом Договору передбачено поставку товару у строк не пізніше 3-х місяців з моменту оплати товару замовником, тобто, за переконанням відповідача граничний строк поставки закінчується 19.09.2012, не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Як підтверджується матеріалам справи, Договір поставки товару № 12/59 від 08.06.2012 укладений сторонами за результатами проведеної процедури відкритих торгів, переможцем яких є саме відповідач у даній справі. У своїй пропозиції конкурсних торгів Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» визначило, що товар на загальну суму 633 360 грн. 00 коп. буде поставлений протягом 14 робочих днів з моменту отримання письмової заявки від замовника, такий же термін поставки (14 робочих дів) визначений і в повідомленні про акцепт пропозиції конкурсних торгів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, надіславши пропозицію позивачу та уклавши з ним вказаний Договір поставки, взяв на себе зобов`язання поставити товар протягом 14 робочих днів з моменту отримання письмової заявки від замовника, що в повному обсязі узгоджується з документацією конкурсних торгів, пропозицією відповідача та частиною 5 статті 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Також, колегія суддів вважає необгрунтованими посилання відповідача на неотримання ним заявки позивача на поставку товару 11.06.2013, оскільки постачальником жодного разу, у відповідь на претензії позивача, не висувалось зауважень стосовно неотримання ним письмової заявки СБУ від 11.06.2012.

Крім того, підтвердженням отримання відповідачем письмової заявки СБУ саме 11.06.2012 є факт задоволення відповідачем претензій СБУ від 03.07.2012 № 28/3778 та від 10.08.2012 № 28/4397. Так, відповідач перерахував на користь позивача пеню в загальній сумі 24 701 грн. 04 коп., що підтверджується випискою з рахунку № 4387 за 25.07.2012 на суму 1900 грн. 08 коп. із зазначенням призначення платежу: «оплата пені згідно договору 12/59 від 08.06.2012р.», а також випискою з рахунку № 4387 за 19.10.2012 на суму 22800 грн. 96 коп. із зазначенням призначення платежу: «неустойка по договору № 12/59 від 08.06.2012р.», а загалом на суму в розмірі 24 701 грн. 04 коп.

Тобто, відповідач, задовольняючи вимоги СБУ по вищевказаним претензіям та здійснюючи перерахування коштів, фактично визнав факт отримання 11.06.2012 письмової заявки СБУ та погодився із нарахуванням періодів прострочення поставки товару, починаючи з 30.06.2012.

Посилання відповідача на розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.11.2011 № 1210-р «Про перенесення робочих днів у 2012 році» в обґрунтування того, що відповідач 11.06.2012 не працював, а тому не міг отримати заявку СБУ, оцінюються судом критично, оскільки вказане розпорядження мало рекомендаційний характер та не було обов`язковим для керівників підприємств, установ та організацій щодо перенесення робочих днів, а системний аналіз доказів, наявних у матеріалах справи, беззаперечно свідчить про факт отримання відповідачем заявки СБУ саме 11.06.2012, про що зазначалося вище.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, постачальник допустив прострочення з 30.06.2012, поставивши фактично товар 17.10.2012, що підтверджується видатковими накладними № 1941 та № 3646.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами статті 230 Господарського кодексу України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Так, у відповідності до положень пункту 8.3. Договору за порушення строку поставки товару постачальник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. А за прострочення понад тридцяти днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення поставки належного товару, яке складає більше 30 днів, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пункту 8.3 договору, позивачем нараховано пеню в розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, за період прострочення з 30.06.2012 по 16.10.2012 у розмірі 69 036 грн. 24 коп., з урахуванням часткової оплати відповідачем пені в розмірі 24 701 грн. 04 коп., та штраф у розмірі 7% вартості товару, що складає 44 335 грн. 20 коп.

При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності і в межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 28.02.2011 у справі №23/225 та від 27.04.2012 у справі № 06/5026/1052/2011.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог СБУ у частині стягнення з відповідача на підставі пункту 8.3. Договору 44 335 грн. 20 коп. штрафу за прострочення поставки товару понад тридцять днів, що становить 7% вартості поставленого товару.

Водночас, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача пені за прострочення строків поставки товару у сумі 40 743,00 грн., застосував до договірних правовідносин між СБУ та ТОВ «ВП «Компанія ДіСі» положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Зокрема, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки розмір пені, визначений сторонами у Договорі, перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 3 592,50 грн., тобто на 40 743,00 грн. менше, ніж було заявлено позивачем, що на думку суду першої інстанції відповідає вимогам статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та вважає, що Господарський суд міста Києва, приймаючи оскаржуване рішення, неправильно застосував до спірних правовідносин положення статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», оскільки обов`язок відповідача щодо поставки товару не є грошовим зобов`язанням, а та обставина, що за порушення строку поставки за Договором постачальник зобов`язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1% вартості не поставленого в строк товару за кожен день прострочення, не перетворює визначену договором пеню у пеню за порушення грошового зобов`язання. Відтак, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», яким передбачено застосування відповідальності за невиконання виключного грошового зобов`язання.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга Служби безпеки України є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, що становить 44 335, 50 грн., підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі, так як їх розрахунок є обґрунтованим, вірним та відповідає фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства. Рішення суду першої інстанції у цій частині відповідно підлягає зміні.

Також, із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач на підставі пункту 8.2. Договору просив суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 126 672 грн. 00 коп. за поставку товару, що не відповідає за якістю вимогам, які до нього ставляться. Оскаржуваним рішенням позовні вимоги СБУ у цій частині задоволені повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач у апеляційній скарзі наголошує на тому, що забрала до шолома захисного титанового U-95 «ТІГ» за якістю та захисними властивостями відповідають вимогам ГСТУ 78-41-004-97 та умовам укладеного між сторонами Договору, а наявні у матеріалах справи висновки експертних досліджень, проведених згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 25.09.2013 у справі № 910/12120/13, не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки не відомо зразки забрал для шоломів якої саме партії були відібрані для досліджень.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає позовні вимоги СБУ у цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, безпідставними з огляду на наступне.

Згідно пункту 7.3 Договору постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, встановленим розділом 2 цього Договору

Відповідно до пункту 2.1 Договору товар, що постачається, повинен відповідати національним стандартам України (ДСТУ), санітарним заходам і технічним регламентам, передбаченим чинним законодавством, бути безпечним, придатним до споживання, правильно маркованим, його якість повинна підтверджуватись відповідними документами (сертифікатами якості тощо).

Згідно зі Специфікацією до Договору (додаток № 1 до договору) забрала до шоломів мають бути виготовлені з поєднання скла і синтетичних матеріалів та забезпечувати куленепробивність 9 мм кулями.

На підтвердження своїх позовних вимог СБУ було надано висновок комплексного експертного дослідження від 10.04.2013 № 481/13-34/735/13-34/854/13-53 (том 1, а.с. 48-58), зробленого Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на замовлення позивача, згідно якого зовнішні та треті зверху шари зразків забрал до шоломів титанових типу «ТІГ» U-95 виготовлені з полі метилметакрилату; внутрішні шари всіх досліджувальних зразків виготовлені з полікарбонату; другий та четвертий зверху тонкі склеювальні шари зразків виготовлені з уретанового каучуку; надані на дослідження вироби мають різного роду показники якості, сукупність яких не відповідає вимогам нормативно-технічних документів.

Також, за клопотанням відповідача ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2013 у справі було призначено судову експертизу: балістичну експертизу і експертизу матеріалів, речовин та виробів щодо забрал до шоломів захисних титанових U-95 типу «ТІГ», поставлених підставі спірного Договору.

За результатами експертиз, призначених ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2013, експертами КНДІСЕ надано Висновок судової балістичної експертизи № 11122/13-33 від 10.09.2014 (далі, Висновок-1) (том 1, а.с. 202-208) та Висновок за результатами проведення криміналістичної експертизи речовин хімічних виробництв та товарознавчої експертизи від 23.10.2014 № 11120/11121/13-34/11123/13-53 (далі, Висновок-2) (том 1, а.с. 211-215).

Колегія суддів зазначає, що відібрання зразків забрал до шоломів для проведення експертних досліджень здійснювалось у присутності представників позивача, КНДІСЕ та відповідача, про що зазначено у самих експертних висновках (стор. 2-3 Висновку-1 та стор. 3 Висновку-2).

Під час огляду та відібрання зразків забрал для проведення судових експертиз відповідачем жодних зауважень стосовно можливості їх підміни на забрала інших постачальників не висувалось. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Отже, наявні в матеріалах судової справи письмові докази підтверджують факт надання для проведення судових експертиз забрал, поставлених ТОВ «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» згідно з Договором та спростовують як таке, що не відповідає дійсності, твердження відповідача про те, що забрала для проведення судових експертиз відбирались тільки позивачем.

ТОВ «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» після передачі товару СБУ надало на поставлені забрала відповідні паспорти виробника та технічні умови.

У вказаних паспортах, зокрема, зазначено, що «виробник гарантує відповідність якості виробу вимогам «Теchnische Richtlinie Durchschusshemmender Helm und Vizier, 1997», а також, що «забрало до шолому захисного титанового 118-95 типу «ТІГ» відповідає технічним умовам «Теchnische Richtlinie Durchschusshemmender Helm und Vizier, 1997». Інших документів, підтверджуючих якість товару, відповідачем не надано.

Надані СБУ до Державного науково-дослідного інституту МВС України для балістичного випробування зразки забрал з метою перевірки їх якості та відповідності технічним умовам «Теchnische Richtlinie Durchschusshemmender Helm und Vizier, 1997», які були поставлені відповідачем, випробування не пройшли, що підтверджується протоколом випробувань від 20.11.2012 № 20.077.

При цьому, за результатами комплексного експертного дослідження КНДІСЕ, яке проводилось по замовленню СБУ (висновок від 10.04.2013 № 481/13-34/735/13-34/854/13-53) забрали, поставлені відповідачем згідно з Договором (з маркуванням на прозорій частині забрала «4112» та з маркуванням на утримуючій частині «>РА6 GF15), не відповідають вимогам нормативно-технічних документів, про що докладно зазначено у висновку дослідження.

Також, як уже зазначалося вище, з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору й вирішення питань, що потребують спеціальних знань, ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2013 призначено у справі судову експертизу, проведення якої доручено КНДІСЕ.

Як вбачається зі змісту Висновку-1 в результаті проведених балістичних випробувань забрал до шоломів захисних титанових U-95 типу «ТІГ», поставлених на підставі Договору поставки товару № 12/59 від 08.06.2012, із застосуванням методів і за програмою зазначеними в ГСТУ 78-41-004-97 встановлено, що забрала до шоломів захисних титанових U-95 типу «ТІГ», поставлених на підставі Договору поставки товару №12/59 від 08.06.2012, вимогам ГСТУ 78-41-004-97 «Шоломи для захисту від куль» не відповідають.

Відповідно до Висновку-2, надані екрани забрал до шоломів, що представлені на експертизу як «шоломи захисні титанові U-95 типу «ТІГ», поставлені на підставі Договору поставки товару № 12/59 від 08.06.2012», виготовлені з трьох склеєних між собою шарів органічного скла. Внутрішній та зовнішній шари наданих екранів забрал до шоломів, що представлені на експертизу як «шоломи захисні титанові U-95 типу «ТІГ», поставлені на підставі Договору поставки товару №12/59 від 08.06.2012», виготовлені з поліметилметакрилату, середній шар - з полікарбонату. Три шари поєднуються між собою із застосуванням клеючої речовини на основі уретанового каучуку. Забрала до шоломів захисних титанових U-95 типу «ТІГ», поставлені на підставі Договору поставки товару №12/59 від 08.06.2012, мають різного роду показники якості, сукупність яких не відповідає вимогам нормативно-технічних документів (пунктам 1, 2 паспорту, частині Б пункту 1 технічних умов «Теchnische Richtlinie Durchschusshemmender Helm und Vizier, 1997», пункту 2.1. Договору, ГСТУ 78-41-004-97 «Шоломи для захисту від куль»).

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно прийняв до уваги висновки експертів -1 та -2, складені Київським науково дослідним інститутом судових експертиз, які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі висновку, оскільки висновки судової експертизи узгоджені між собою, обґрунтовані, не суперечать іншим матеріалам справи і не викликають сумнівів у їх неправильності. Крім того, проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу», а тому, за таких підстав, вказані висновки експертів є належними та допустимими доказами відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім цього, у судове засідання суду першої інстанції від 21.01.2015 також викликався судовий експерт КНДІСЕ Сорокіна В.О., яка надала усні і письмові пояснення по суті висновку експертизи та зазначила, що до нормативно-технічної документації відноситься: паспорт на товар; технічне керівництво; будь-які документи, де вказуються характеристики товару.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено факт поставки відповідачем неякісного товару згідно з умовами Договору, а твердження відповідача про невідповідність висновків судових експертиз обставинам справи є безпідставними, необгрунтованими та спростовуються наявними письмовими доказами.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Так, пунктом 8.2 Договору передбачено, що при виявленні замовником неякісного (некомплектного, зіпсованого, дефектного) товару постачальник сплачує штраф у розмірі 20% вартості некомплектного, зіпсованого, дефектного товару, а також здійснює заміну його на аналогічний товар належної якості та кількості протягом 5 календарних днів з моменту повідомлення Постачальника про виявлені недоліки.

Таким чином, враховуючи доведеність факту поставки позивачу неякісного товару, колегія суддів, перевіривши правильність розрахунку штрафу у відповідності до пункту 8.2. Договору, прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову СБУ про стягнення з ТОВ «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» штрафу за поставку неякісного товару у розмірі 126 672 грн. 00 коп. є правомірним, обґрунтованим, ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів в їх сукупності, а висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають чинному законодавству, є вичерпними та підтверджуються достовірними доказами.

Відповідач під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі», викладені у запереченнях на позов та апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача у частині стягнення з відповідача пені згідно пункту 8.3. Договору, помилково застосував до спірних правовідносин положення статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Служби безпеки України такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає зміні в частині розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача згідно умов Договору; позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. В іншій частині рішення суду є обґрунтованим та підлягає залишенню без змін. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2015 у справі № 910/12120/13 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Служби безпеки України на рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2015 у справі № 910/12120/13 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2015 у справі № 910/12120/13 змінити в частині стягнення пені, в іншій частині рішення залишити без змін.

Викласти пункти 1, 2 резолютивної частини рішення у наступній редакції:

« 1. Позов Служби безпеки України задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» (12160, м.Київ, просп. Воз`єднання , будинок 1; ) на користь Служби безпеки України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 33; ) пеню у розмірі 44 335 (сорок чотири тисячі триста тридцять п`ять) грн. 20 коп., штраф за прострочення поставки товару понад 30 днів у розмірі 44 335 (сорок чотири тисячі триста тридцять п`ять) грн. 20 коп., штраф за поставку неякісного товару в розмірі 126 672 (сто двадцять шість тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 00 коп. та судовий збір за подання позовної у розмірі 4 306 (чотири тисячі триста шість) грн. 85 коп.»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Компанія ДіСі» (12160, м. Київ, просп. Воз`єднання , будинок 1; ) на користь Служби безпеки України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 33; ) 913 (дев`ятсот тринадцять) грн. 00 коп. судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Видати наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи № 910/12120/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко