ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 910/17021/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Малетича М.М.

суддів Мамонтової О.М.

Круглікової К.С.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 (дов. № 01/123-56 від 02.01.15р.)

від відповідача не з'явилися

від третьої особи не з'явилися

розглянувши касаційну скаргу ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" на рішення господарського суду міста Києва від 29.10.14р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.01.15р.

у справі № 910/17021/14

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант", м. Київ

до ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія", м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, м. Київ

про стягнення 53129, 55 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.10.14р. у справі № 910/17021/14 ( суддя Сташків Р.Б.) позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 49000 грн. матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), 687,96 грн. інфляційних та 338,30 грн. 3% річних.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.15р. (головуючий Гончаров С.А., судді Самсін Р.І., Шаптала Є.Ю.) вказане рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить рішення від 29.10.14р. та постанову від 21.01.15р. скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення судами норм матеріального і процесуального права, зокрема, ч. 2 ст. 61 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 5,п. 5 ч.1 ст. 21, ст.ст. 33, 36, 38 Закону України "Про страхування", ст.ст. 524, 533, 612, 625, ч.1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187, ст.ст. 1194, 1212 ЦК України, ч. 2 ст. 214, ч.1 ст. 3607 ЦПК України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши застосування судами норм матеріального та процесуального права, в межах поданої скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на слідуюче.

29.11.12р. між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (Страховик) та ОСОБА_4 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави № 06-R/01-067-0102, яким застраховано легковий автомобіль "Mitsubishi Lancer", 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на суму 110000 грн. строком до 03.12.13р.

25.09.13р. на вулиці Якуба Колоса, 17 в місті Києві, в зв'язку з порушенням ОСОБА_3 пункту 12.1 Правил дорожнього руху сталася дорожньо - транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення автомобілів марки "Renault Megane", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, автомобіля марки "Mitsubishi Lancer", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, автомобіля "Fiat Punto", реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, яким керувала ОСОБА_6, внаслідок чого спричинено механічні пошкодження вказаних транспортних засобів, що підтверджується витягом з відомостей про ДТП № 9272679 (а.с. 45-46).

26.09.13р. ОСОБА_4 звернувся до позивача із заявою про настання події, звітом № 4608 про вартість матеріального збитку від 25.10.13р. (а.с. 61-69), яким визначено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Mitsubishi Lancer" (державний номер НОМЕР_1) внаслідок його пошкодження дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин та складає 107921, 43 грн.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 28.10.13р. у справі № 759/15342/13-п визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень та позбавлено його права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

29.11.13р. комісією Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" був складений страховий акт № СТ/13/0487 ( а.с. 88), здійснено розрахунок страхового відшкодування на суму 52041,67 грн., частину якої видатковими касовими ордерами від 11.12.13р. на суму 6200 грн., від 17.12.13р. на суму 4000 грн., від 19.12.13р. на суму 5000 грн., від 20.12.13р. на суму 2656, 67 грн. позивач через касу сплатив ОСОБА_4 готівкою (а.с. 91-94), а решту суми (34185 грн.) - зарахував в рахунок сплати чергових страхових платежів за іншими договорами добровільного страхування наземних транспортних засобів, укладеними ОСОБА_4 (№ 06-R/01-067-01201 від 14.11.13р. в розмірі 16335 грн. та № 06-R/01-067-01202 від 19.11.13р. в розмірі 17850 грн. (а.с. 89-90)).

Відповідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0089316 ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" застрахувало цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 на забезпечений транспортний засіб Renault Megane 1.6 н/з НОМЕР_2 строком з 29.12.12р. по 28.12.13р. з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну на суму 50000 грн., франшизою з урахуванням франшизи 1000 грн.

18.02.14р. позивач звернувся до відповідача із регресною вимогою про виплату 52041,67 грн. страхового відшкодування, яка була отримана останнім 18.02.14р. нарочно та залишена без відповіді і задоволення.

13.08.14р. Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулося з позовом до ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення 53129, 55 грн. боргу, з яких: 52041,67 грн - сума виплаченого страхового відшкодування, 728,58 грн - інфляційні втрати, 359,30 грн - 3% річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.10.14р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_3.

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.10.14р.у справі № 910/17021/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.15р. позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 49000 грн. матеріальної шкоди (страхового відшкодування), 687, 96 грн. інфляційних та 338,30 грн. 3% річних.

За приписами ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено , що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно частини шістнадцятої ст. 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку; франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (частина 16 вказаної статті).

Абзацом другим п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено судами, за договором добровільного страхування від 29.11.12р. позивач сплатив страхувальнику 52041,67 грн страхового відшкодування в зв'язку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП (17856,67 грн. - готівкою через касу, а решту суми - зарахував в рахунок сплати чергових страхових платежів за договорами від 14.11.13р. та від 19.11.13р.); вина водія автомобіля "Рено" ОСОБА_3 у скоєнні вказаного ДТП встановлена постановою Святошинського районного суду міста Києва від 28.10.13р. у справі № 759/15342/13-п, полісом № АС/0089316 відповідач застрахував цивільно-правову відповідальність вказаної особи на суму 50000 грн. За таких обставин, суди обґрунтовано стягнули з відповідача в порядку регресу 49000 грн страхового відшкодування за мінусом франшизи.

На думку колегії, суди попередніх інстанцій помилково застосували при вирішенні спору ч. 2 ст. 625 ЦК України, приписи якої не поширюються на правовідносини, що виникли у зв'язку із завданням шкоди, а тому безпідставно задовольнили вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Враховуючи викладене, колегія вважає, що оскаржені рішення і постанова підлягають скасуванню в частині задоволених вимог про стягнення інфляційних і 3% річних в зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, в решті - судові акти підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 29.10.14р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.01.15р. у справі № 910/17021/14 скасувати в частині стягнення 687,96 грн інфляційних втрат та 338,30 грн 3% річних. В задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В решті рішення господарського суду міста Києва від 29.10.14р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.01.15р. у справі № 910/17021/14 залишити без змін. Поновити виконання рішення господарського суду міста Києва від 29.10.14р. в цій частині.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, ) на користь ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145, ) 119,09 грн. (сто дев'ятнадцять грн дев'ять коп.) судового збору за розгляд касаційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя М.М. Малетич

Судді: О.М.Мамонтова

К.С. Круглікова