ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015 р. Справа №914/471/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Білан О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ», м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області

до відповідача: Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал», м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області

про стягнення заборгованості.

За участю представників сторін:

від позивача: Будка І.І. - начальник юридичного відділу;

від відповідача: не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, за клопотанням присутнього представника позивача в судовому засіданні не проводилася технічна фіксація судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ» до Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» про стягнення основного боргу в сумі 366369грн. 50коп., пені у розмірі 19520грн. 74коп.; інфляційних втрат в розмірі 14166грн. 82коп. та 3% річних у розмірі 2136грн. 99коп.

Ухвалою суду від 13.02.2015р. порушено провадження у справі №914/471/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 24.02.2015р. З метою повного і всестороннього з'ясування всіх обставин спору, для забезпечення принципу змагальності, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача та невиконання сторонами в повному обсязі вимог попередньої ухвали суду, а також враховуючи подане представником позивача клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладався на 17.03.2015р.

В судове засідання 17.03.2015р представник позивача явку забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві і просить суд позов задоволити повністю. Крім цього, представник позивача, через канцелярію суду (вх.№11264/15 від 17.03.2015р.) подав клопотання №537 від 17.03.2015р. про долучення до матеріалів справи документів разом із додатками.

В судове засідання 17.03.2015р. відповідач явки повноважного представника не забезпечив, через канцелярію суду (вх.№11201/15 від 17.03.2015р.) подано заяву №153 від 16.03.2015р., в якій відповідач визнав суму основного боргу за спожиту електричну енергію за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 366369грн. 50коп., а в частині стягнення штрафних санкцій заперечив. Також в даній заяві відповідач просить суд розглянути справу без участі повноважного представника. Вимоги попередніх ухвал суду відповідач не виконав.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області, в с т а н о в и в:

01.02.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ» (постачальник електричної енергії) та Міським комунальним підприємством «Новояворівськводоканал» (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №95 (далі по тексту - договір).

Відповідно до розділу 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 526кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності згідно з актами.

Пунктами 2.2.3, 2.2.4. договору передбачено, що споживач зобов'язується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії»; здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з додатком «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Згідно із п.п.1-3 додатку №2 «Порядок розрахунків» до договору №98 від 01.02.2006р. розрахунок Споживача з Постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з договором про постачання електричної енергії. Споживач здійснює оплату вартості обсягу електричної енергії плановими платежами в розмірі з наступним перерахунком або оплатою, що провадиться за фактично відпущену електричну енергію. Розрахунковим періодом, за який визначається кількість спожитої електричної енергії вважається період часу, починаючи з 25 числа попереднього місяця по 25 число звітного місяця. Розрахунковий період прирівнюється до календарного місяця. Після закінчення розрахункового періоду здійснюється коригування обсягів оплати, що була здійснена протягом цього періоду, відповідно до фактичного обсягу спожитої електричної енергії протягом відповідного планового періоду. Розрахунки за електричну енергію проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії, зазначений у Договорі. Постачальник електричної енергії, відповідно до фактичного обсягу споживання електричної енергії, визначає величину необхідної оплати та виписує Споживачу рахунок для проведення остаточного розрахунку. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунку має не перевищувати операційних днів з дня отримання рахунку. Плата за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, плата за надання Споживачу додаткових послуг зараховується на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, зазначений у Договорі. За дату оплати приймається дата, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії за регульованим тарифом. Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається згідно з умовами Договору за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до Додатку №9 „Графік зняття показів обліку електричної енергії". При відсутності представника Постачальника на дату обумовлену „Графіком зняття показів засобів обліку електричної енергії", Споживач самостійно проводить зняття показів розрахункових приладів обліку, оформляє „Акт про обсяги спожитої електричної енергії" та надає його наручно Постачальнику не пізніше наступного робочого дня. У разі неможливості отримання Постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (незалежно від причин) визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період. Період розрахунку за середньодобовим-обсягом споживання електричної енергії до отримання показників розрахункових засобів обліку має не перевищувати один місяць, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється Постачальником електричної енергії за потужністю струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку. Відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акту, у якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до п.1 додатку №4 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» до договору №98 від 01.02.2006р. покази засобів обліку відповідно до переліку об'єктів і точок комерційного обліку споживача фіксуються 24 числа кожного місяця о 8 год. та оформляються актом про обсяги переданої споживачу електричної енергії у 2-х примірниках, по одному для кожної сторони. Покази засобів обліку фіксуються вручну.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем у період з серпня 2014 року по грудень 2014 року (включно) надані відповідачу послуги з електропостачання, що підтверджується підписаними обома сторонами актами про об'єми спожитої і переданої споживачу (субспоживачу) електричної енергії (в матеріалах справи), на підставі яких позивачем здійснено нарахування вартості за спожиту активну електричну енергію та за перетікання реактивної електричної енергії. На виконання своїх зобов'язань згідно укладеного між сторонами договору відповідач неналежним чином здійснював оплату за спожиту електричну енергію, оплачуючи надані послуги лише частково, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за спожиту активну та перетікання реактивної електричної енергії в сумі 366369грн. 50коп.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день прийняття рішення суду, відповідач у заяві №153 від 16.03.2015р. (вх.№11201/15 від 17.03.2015р.) визнав основну суму боргу у розмірі 366369грн. 50коп., доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості не представлено, відтак заборгованість відповідача перед позивачем становить 366369грн. 50коп., що підтверджується актами звірки розрахунків від 22.01.2015р. та від 16.03.2015р., підписаними та скріпленими печатками обох сторін.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 ст.218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 19520грн. 74коп. за період з 01.09.2014р. по 26.01.2015р., на підставі п.7 додатку №2 «Порядок розрахунків» до договору №98 від 01.02.2006р.

Згідно із п.4.2.1. договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3. - 2.2.4. цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі - % за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком. Пунктом 7 додатку №2 «Порядок розрахунків» до договору №98 від 01.02.2006р. сторони встановили, що у разі несвоєчасної оплати платежів обумовлених договором постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, а сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

У п.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини.

Як вбачається із змісту п.4.2.1. договору №98 від 01.02.2006р. та додатку №2 «Порядок розрахунків» до даного договору сторонами не визначено та не погоджено розміру пені, відсутні обґрунтування, щодо встановлення розміру пені визначеного законодавчим актом. З огляду на дані обставини, відсутні правові підстави для нарахування пені, а відтак в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені належить відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, на підставі ст.625 ЦК України за прострочення оплати нарахував відповідачу інфляційні втрати у розмірі 14166грн. 82коп. та 3% річних в розмірі 2136грн. 99коп. за період з 01.09.2014р. по 26.01.2015р.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача про стягнення основного боргу в сумі 366369грн. 50коп., інфляційних втрат в розмірі 14166грн. 82коп. та 3% річних у розмірі 2136грн. 99коп. є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню. В решті позовних вимог про стягнення з відповідача пені належить відмовити.

Судові витрати необхідно віднести на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4-3, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Новояворівськводоканал» (81054, Львівська область, Яворівський район, м.Новояворівськ, вул.Б.Пасічника, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ» (81053, Львівська область, Яворівський район, м.Новояворівськ, вул.Б.Пасічника, 1, ) 366003грн. 99коп. - основного боргу за спожиту активну електричну енергію, 365грн. 51коп. - основного боргу за перетікання реактивної електричної енергії, 14166грн. 82коп. - інфляційних втрат, 2136грн. 99коп. - 3% річних та 7653грн. 47коп. - судового збору.

Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

В задоволенні решти позовних вимог щодо пені відмовити.

Суддя Іванчук С.В.

Повне рішення складено 20.03.2015р.