ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа № 922/615/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.

при секретарі Литвиновій К.О.

за участю представників:

заявника скарги - не з'явився,

ТОВ "Полімер-Столиця" - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області (вх. №1574 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 11.02.15 у справі № 922/615/15

за заявою Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області, м. Лисичанськ Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер - Столиця", м. Лисичанськ Луганської області

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.02.2015 р. у справі №922/615/15 (суддя Кононова О.В.) відмовлено Державній податковій інспекції у м. Лисичанську ГУ Міндоходів у Луганській області в порушенні провадження у справі про банкрутство.

Ініціюючий кредитор не погодився з зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин,що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 11.02.2015 р. у справі №922/615/15 про відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство та прийняти нове рішення, яким визнати майнові вимоги ДПІ у м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області до ТОВ "Полімер-Столиця" у розмірі 1387213,00 грн. та порушити справу про банкрутство ТОВ "Полімер-Столиця".

В обгрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що чинним законодавством, зокрема, Податковим кодексом України, передбачено окремий порядок примусового виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання, є Державні податкові інспекції - контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України.

Як контролюючий орган, ДПІ за рішенням суду, у відповідності до ст. 95 Податкового кодексу України, здійснює за платника податків на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу за такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Заявник вказує, що виконання Державною податковою інспекцією, як стягувачем, пункту З ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (№4212-УІ від 22.12.2011 р.) в частині наявності виконавчого документа, відповідно до якого здійснюється списання коштів з рахунків боржника, у таких випадках підтверджують інкасові доручення.

Отже, органи державної виконавчої служби до цієї процедури не залучаються.

Таким чином, скаржник зазначає, що ним були вжиті всі передбачені податковим законодавством заходи щодо примусового стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер - Столиця", а отже, наявні всі законні підстави для порушення провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 р. апеляційну скаргу ДПІ у м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.03.2015 р.

В судове засідання 24.03.2015 р. сторони у справі своїх представників не направили, ДПІ у м. Лисичанську надіслала пояснення у справі, в яких, зокрема, просить здійснити розгляд справи без участі її представника (вх. №4620 віцд 20.03.2015 р.).

Приймаючи до уваги встановлений ч. 2 ст. 102 ГПК України 15-денний термін для розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, вищевказане клопотання скаржника, та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ДПІ у м. Лисичанську за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та доказів на їх підтвердження, доводи апеляційної скарги, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права в межах вимог, передбачених статтею 101 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

30.01.2015 р. Державна податкова інспекція в м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області звернулась до господарського суду Харківської області з заявою про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер - Столиця" у порядку ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В заяві наведено, що згідно з п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду з позовами про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 29.02.2012 р. у справі №2а-709/12/2670 за адміністративним позовом ДПІ у Оболонському районі м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер - Столиця" про стягнення коштів з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують ТОВ "Полімер - Столиця" в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість, з податку на прибуток та з комунального податку у загальному розмірі 1431567,69 грн. вимоги ДПІ задоволено в повному обсязі.

Зазначена постанова окружного адміністративного суду міста Києва від 29.02.2012 р. у справі № 2а-709/12/2670 набрала законної сили та на виконання зазначеного рішення від 26.03.2012 р. виставлено до банку, що обслуговує боржника, інкасові доручення (розпорядження) за №№ 300, 301, 302, які повернуто без виконання згідно з п. 2.18 Глави 2 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ №22 від 21.01.2004 р., в зв'язку з відсутністю коштів на рахунку платника, оскільки їх залишок становить 0,00 грн.

Заявник вказував на те, що у даному випадку інкасові доручення підтверджують виконання ДПІ у м. Лисичанську як стягувача вимог Закону про банкрутство, який вступив в дію з 19.01.2013 р., в частині наявності виконавчого документа, відповідно до якого здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Таким чином, заявник зазначав про те, що, враховуючи наявність постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 29.02.2012 р. у справі №2а-709/12/2670 за адміністративним позовом ДПІ у Оболонському районі м.Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер - Столиця" про стягнення коштів розмірі 1431567;69 грн., що підтверджує безспірні вимоги ДПІ у м.Лисичанську у розмірі не менше 300 мінімальних заробітних плат на теперішній час, а також вжиті заходи для виконання вищевказаної постанови і передбачені вимогами ПК України заходи стосовно погашення боржником податкового боргу, відсутність майна у боржника, що підтверджується довідками Центру ДАІ4405, Держземагенства та реєстру прав власності, слід вважати боржника неспроможним виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання з податкового боргу у розмірі 1387213 ,00 грн. не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.02.2015 р. заяву Державної податкової інспекції в м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 11.02.2015 р.; визначено кандидатуру арбітражного керуючого Остапенко Р.В. (№ свідоцтва 168 від 07.02.2013 р.) на посаду розпорядника майна ТОВ "Полімер-Столиця".

Оскаржуваною ухвалою місцевого господарського суду від 11.02.2015 р. відмовлено Державній податковій інспекції в м. Лисичанську Головного управління Міндоходів у Луганській області у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Ухвала суду мотивована тим, що за приписами Закону про банкрутство (ст. ст. 10, 11) для порушення справи про банкрутство, як за загальною, так і за спрощеною процедурою грошові вимоги ініціюючого кредитора повинні мати безспірний характер, бути підтвердженими виконавчими документами, за якими, відповідно до законодавства, здійснюється списання коштів з рахунків боржника та які не виконані боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Отже, Закон про банкрутство встановлює єдиний шлях до порушення справи про банкрутство - лише через попереднє відкриття виконавчого провадження державною виконавчою службою.

До заяви про порушення справи про банкрутство не додано доказів безспірності вимог до кредитора, а саме: в поданих до суду документах відсутня постанова про відкриття виконавчого провадження, оскільки, на відміну від зазначеного порядку виконання судових рішень, для ДПІ законодавством встановлено інший порядок стягнення грошових вимог з податків і зборів (податкового боргу), який не передбачає звернення ДПІ до державної виконавчої служби, якщо боржником є юридична особа.

Відповідно, в даному випадку немає підстав для відкриття виконавчого провадження в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

З огляду на це, у адміністративних судів відсутні підстави для видачі виконавчих листів про примусове виконання судових рішень у порядку статей 257 та 258 КАС України, тому що процедура погашення податкового боргу є самостійною процедурою, яка регулюється окремими нормами, а саме Податковим кодексом України, а не законодавством про виконавче провадження.

На підставі зазначеного господарським судом зроблено висновок про те, що Державна податкова інспекція не може бути ініціатором справи про банкрутство, оскільки перешкодою є відсутність виконавчого документа та виконавчого провадження, яке здійснюється державною виконавчою службою.

Проаналізувавши правові підстави винесення ухвали у сукупності з матеріалами справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" справа про банкрутство порушується судом, якщо безспірні вимоги кредитора до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до заяви про порушення справи про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до заяви кредитора додається, зокрема, копія виконавчого документа.

За Законом про банкрутство факт безспірності вимог кредиторів виникає з моменту, коли грошові вимоги кредитора підтверджуються виконавчими документами або іншими розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів.

Тобто, вказані докази повинні надаватися заявником на момент подання заяви про порушення справи про банкрутство.

Як свідчать матеріали справи, на момент подачі заяви на підтвердження безспірності вимог кредитора до суду кредитором виконавчих документів або інших розрахункових документів надано не було.

До матеріалів заяви надано копії податкових повідомлень-рішень № від 15.08.2011 р. та № від 10.03.2010 р., копію податкової вимоги №2644 від 02.09.2011 р., копію постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 29.02.2012 р. №2а-709/12/2670 за позовом ДПІ у Оболонському районі м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер - Столиця" про стягнення коштів з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують ТОВ "Полімер - Столиця" в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість, з податку на прибуток та з комунального податку у загальному розмірі 1431567,69 грн. про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

На підтвердження відсутності майна боржника надано: копію довідки ДАІ №4405 від10.12.2014 р., копію довідки управління Держземагентства від 03.12.2014 р., інформацію з реєстру прав власності від 06.12.2014 р.

Також надано інкасові доручення (розпорядження) за №№ 300, 301, 302, які були повернуті без виконання в зв'язку з відсутністю коштів на рахунку платника.

Заявник скарги вказує на те, що ДПІ в м. Лисичанську були вжиті всі передбачені податковим законодавством заходи щодо погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер - Столиця", а надані докази свідчать про безспірність суми податкового боргу та зазначає, що місцевим господарським судом не надано належної оцінки поданим доказам у справі.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати на наступне.

Відповідно до п.1.3. Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

За таких обставин посилання заявника на те, що Державною податковою інспекцією ПІ були вжиті всі передбачені податковим законодавством заходи з погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер - Столиця" є необґрунтованим, а надання до матеріалів заяви лише судового рішення за відсутності виданого на його підставі виконавчого документа та постанови органу Державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження не може бути підтвердженням безспірності грошових вимог у розумінні приписів Закону про банкрутство.

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, посилання кредитора на інкасові доручення №№ 300, 301, 302 від 26.03.2012 р., які були повернуті без виконання, не можуть слугувати підтвердженням відсутності грошових коштів на рахунках боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону про банкрутство господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо, зокрема, заявник-кредитор не подав доказів неспроможності боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами в розмірі, визначеному частиною третьою статті 10 цього Закону, протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо того, що враховуючи, що заявник не надав суду постанову органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження у відношенні Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер - Столиця" про стягнення податкового боргу, кредитору слід відмовити у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали у даній справі, тому ухвалу господарського суду Харківської області від 11.02.2015 р. у справі № 922/615/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, п. 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Лисичанську ГУ Міндоходів у Луганській області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 11.02.2015 р. у справі № 922/615/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 30.03.2015 р.

Головуючий суддя Гетьман Р.А.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Лакіза В.В.