ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"03" квітня 2015 р. Справа № 911/876/15

за позовом Малого приватного підприємства «Беркут»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група»,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Земюрконсалтинг»

третя особа Відділ державної виконавчої служби Васильківського районного управління юстиції Київської області

про визнання недійсними незалежної оцінки майна та рецензії на звіт з незалежної оцінки майна

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Мошук М.В. (керівник);

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Мале приватне підприємство «Беркут» (далі - МПП «Беркут») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група» (далі - ТОВ «Українська експертна група»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Земюрконсалтинг» (далі - ТОВ «Земюрконсалтинг») та просить суд визнати недійсними результати незалежної оцінки належного товариству нерухомого майна - нежитлових будівель площею 6415,20 мІ, розташованих по вул. Жовтнева,75 у смт. Гребінки Васильківського району, визначеної за результатами рецензування звіту про незалежну оцінку майна від 13.10.2014 ТОВ «Українська експертна група» (оцінювач - Антонов В.О.) згідно рецензії від 31.01.2015 ТОВ «Земюрконсалтинг» (рецензент - Плотницька О.В.).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» при проведенні експертної оцінки ринкової вартості будівлі. Позивач стверджує, що оцінка майна проведена відповідачем 1 та рецензована відповідачем 2 з істотним порушенням принципів, методичних підходів, методів оціночних процедур, на основі необґрунтованих припущень, що в свою чергу призвело до порушення майнових прав та інтересів підприємства (а.с. 3-10).

Відповідач у справі - ТОВ «Українська експертна група» відзиву на позов на надало.

Відповідач у справі - ТОВ «Земюрконсалтинг» відзиву на позов на надало.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.03.2015 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено - Відділ державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції (далі - ВДВС Васильківського МРУЮ, орган ДВС) (а.с.1-2)

Третя особа - ВДВС Васильківського МРУЮ письмового пояснення по суті заявлених вимог не надало.

У судове засідання 03.04.2015 представники відповідачів 1, 2 та третьої особи не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені шляхом направлення копій ухвали господарського суду Київської області від 10.03.2015 про порушення провадження у справі, отримання яких підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.86,89-90).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про те, що провадження у даній справі підлягає припиненню, оскільки вона не підлягає розгляду в господарських судах у позовному провадженні з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є дійсність результатів незалежної експертної оцінки вартості майна позивача, яка надано відповідачем 1 - ТОВ «Українська експертна група» (оцінювач - Антонов В.О.), звіт якого рецензований відповідачем 2 - ТОВ «Земюрконсалтинг» (рецензент - Плотницька О.В.) (а.с.20-71) .

Зазначена оцінка проведена на підставі постави ВДВС Васильківського МРУЮ від 12.09.2014, відповідно до якої призначено експерта для встановлення ринкової вартості майна МПП «Беркут» - ТОВ «Українська експертна група» в особі його директора Антонова В.О. (а.с.54), а рецензування відповідного звіту - на підставі постанови ВДВС Васильківського МРУЮ від 26.11.2014 (а.с. 72). Відповідні постанови прийнято у виконавчому провадженні, яке порушення на виконання рішення господарського суду м.Києва, на підставі наказу від 06.04.2012 №34/230.

Згідно ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Як визначено ч.3 ст.22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до ст.41 ГПК України, господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом; справи про банкрутство - у порядку провадження, передбаченому ГПК України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Перелік справ, підвідомчих господарським судам визначений ст.12 ГПК України, разом з тим, наведений перелік не є вичерпним, оскільки, в силу п.1 ч.1 вказаної норми, господарським судам підвідомчі також справи у спорах, що виникають з інших підстав, ніж ті, що визначені у даному пункті.

Отже, з огляду на положення вищевказаних норм, зважаючи на приписи ст.1 ГПК України, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер (також див. п. 2 постанови пленуму ВГСУ від 24.10.2011 №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам»).

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (п.3.1 постанови пленуму ВГСУ від 24.10.2011 №10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам»).

Склад учасників у даній справі відповідає положенням ст.ст.1,21 ГПК України, однак, між сторонами відсутні господарські правовідносини

Так, у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст. 3 ГК України.

Зокрема, в силу чч. 4,5,6,7 ст.3 ГК України, сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини; господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності; під організаційно-господарськими відносинами розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю; внутрішньогосподарськими є відносини, що складаються між структурними підрозділами суб'єкта господарювання, та відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами.

Між тим, таких відносин у сторін не виникло; оцінка вартості майна та її рецензування відповідачами здійснена не на підставі договору, укладеним між ними та позивачем у справі, а на підставі постанов державного виконавця, що прийняті у виконавчому провадженні, що відкрито на виконання рішення господарського суду.

Також, характерним для справ, які підлягають розгляду господарськими судами в порядку позовного провадження, є наявність у таких справах спору про право, за виключенням такої категорії справ як справи про банкрутство, які розглядаються у порядку, визначеному спеціальним Законом.

Спору у даній справі про право між позивачем та ТОВ «Українська експертна група», ТОВ «Земюрконсалтинг», як вбачається з позовної заяви, не має. Фактично позивач вважає наданий оцінювачем ТОВ «Українська експертна група» спірний звіт про оцінку та його рецензію недійсними, оскільки висновку щодо саме такої вартості предмета оцінки оцінювач дійшов, як вважає позивач, з порушенням принципів та порядку оцінки, використанням невірних методів та підходів тощо.

Разом з тим, відповідний звіт експерта не є актом, який безпосередньо породжує для позивача виникнення, припинення або зміну його прав чи обов'язків; він не спрямований на регулювання певних відносин, у зв'язку з чим його дійсність не може бути предметом розгляду (також див. постанову ВСУ від 07.10.2003 у справі №18/478(03/158); постанови ВГСУ від 14.12.2010 №22/85, від 03.10.2006 №13/231н, від 19.02.2009 №05/1128; постанови ВГСУ від 09.09.2010 № 14/174).

Так, правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні регулюється нормами Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ч.1 ст.12 вказаного Закону, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору; звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Положеннями ст.12 Закону передбачено рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності; підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Як визначено ч.1 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна; для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". При цьому, як встановлено ч.4 ст.58 Закону, у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна.

Виходячи із положень Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна є процесуальною дією державного виконавця, не залежно від того чи здійснено визначення вартості майна державним виконавцем самостійно чи для цього ним залучено суб'єкта оціночної діяльності, так само як і від того, ким здійснювалось рецензування звіту про оцінку майна (також. див. постанови ВГСУ від 09.09.2010 №14/174, 22.04.2014 №917/55/14, 07.10.2014 №27/217, 05.03.2015 №03/5026/846/2012, п.9.10 постанови пленуму ВГСУ від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Отже, сторона виконавчого провадження, яким є і боржник, що вбачається з положень ч.1 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», має право оскаржити дії державного виконавця щодо визначення вартості майна на підстави звіту про оцінку, який рецензовано, до господарського суду в порядку, передбаченому ст. 1212 ГПК України, якщо виконавче провадження здійснюється на підставі виконавчого документу, виданого господарським судом. При цьому, розгляд відповідної скарги здійснюється без порушення нового провадження, у межах справи, виконання рішення у який здійснювалось органом ДВС, тобто у даному випадку, зважаючи на прийняття рішення, яке виконувалось, господарським судом м. Києва (також див п.9.3 постанови пленуму ВГСУ від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

За таких обставин, позовні вимоги щодо оскарження звіту про оцінку майна та його рецензування, здійснених особами, залученими державним виконавцем в рамках виконавчого провадження по виконанню рішення на підставі виконавчого документу, виданого господарським судом, не підлягають розгляду господарським судом в порядку нового позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч.1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Провадження у справі №911/876/15 припинити.

2. Копію ухвали направити сторонам та третій особі.

Суддя Ейвазова А.Р.