РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015Справа №52/725
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр інфотехнологій" до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про стягнення заборгованості 411 582,82 грн., за участю представників позивача - Гогітідзе В.Ф., довіреність №ЦИТ-10/04 від 01.10.2014 року, відповідача - Турченка Д.Л., довіреність №47-5 від 05.01.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 411 582,82 грн. боргу за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 430023 від 01.01.2002 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.12.2009 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.01.2010 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.04.2010 року провадження у справі було зупинено до вирішення іншої пов'язаної з нею справи №2а-57/09.

03.03.2015 року позивач звернувся до суду з клопотанням про поновлення провадження у справі № 52/725 у зв'язку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.03.2015 року поновлено провадження у справі замінено позивача з Закритого акціонерного товариства "Енергогенеруюча компанія "ДАРтеплоцентраль" на його процесуального правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр інфотехнологій" та призначено до розгляду на 25.03.2015 року.

25.03.2015 року через канцелярію суду позивач надав клопотання про припинення провадження у справі на підставі ч.1 п.1-1 ст.80 ГПК України, в задоволенні якого судом відмовлено за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.01.2002 року між Закритим акціонерним товариством «Енергогенеруюча компанія «Укр-Кан Пауер», правонаступником якого є позивач (енергопостачальна організація) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (покупець) було укладено договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води № 430023, відповідно до умов якого енергопостачальна організація зобов'язується виробляти, систематично поставляти та передавати у власність покупцю, згідно переліку, товар - теплову енергію у вигляді гарячої води в період з 01.01.2002 року по 01.01.2003 року, а покупець зобов'язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного договору (п.п. 1.1., 1.2 договору).

Даний договір укладений на термін з 01.01.2002 року до 01.01.2003 року і вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін даного договору не заявить іншій стороні протилежне. В частині розрахунків дія договору триває до повного їх завершення (п. 10.1. договору).

Доказів припинення дії договору матеріали справи не містять.

Відповідно до п.п. 6.4, 6.5 договору покупець (відповідач) щомісяця з 12 по 14 число отримує в енергопостачальній організації оформлені бланки актів звірки розрахунків за прийняту теплову енергію за поточний місяць. Один примірник підписаного акту покупець повертає в енергопостачальну організацію не пізніше 15 числа поточного місяця. Покупець (відповідач) самостійно сплачує за прийняту теплову енергію згідно отриманого платіжного доручення не пізніше 28 числа поточного місяця.

Поясненнями позивача та відповідача, поданим позивачем розрахунком, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору на підставі зазначених даних облікових карток (табуляграм), відомостей обліку теплової енергії стверджується факт поставки позивачем відповідачу протягом указаного періоду за спірним договором теплової енергії на суму 411 582,82 грн. (в т.ч. ПДВ), а також факт користування відповідачем цією тепловою енергію.

Проте, до звернення позивача з позовною заявою до суду відповідачем було сплачено на рахунок позивача 510 186,54 грн., що підтверджується актом звіряння від 01.11.2009 року, який міститься в матеріалах справи та поясненнями сторін в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги, що станом на день розгляду справи відповідач сплатив заборгованість до звернення позивача з позовною заявою до суду в сумі 510 186,54 грн., суд вважає, що в позові про стягнення основного боргу у сумі 411 582,82 грн. слід відмовити у зв'язку зі сплатою цієї суми до подання позову.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 27.03.2015 р.

Суддя С.О. Чебикіна