КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Справа№ 5011-71/17421-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Шлончаку Д.В.,

за участю представників сторін:

позивача: Гаркавенко С.В. (довіреність від 01.12.2014 № 91/2014/12/01-1);

відповідача: Бойков О.С. (довіреність від 21.10.2014 № б/н),

розглянувши матеріали апеляційної скарги

житлово-будівельного кооперативу «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3»

на рішення господарського суду міста Києва від 22.05.2013

у справі № 5011-71/17421-2012 (суддя головуючий суддя Нечай О.В., судді Цюкало Ю.В., Стасюк С.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО»

до житлово-будівельного кооперативу «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3»

про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 187 230,79 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.05.2013 у справі № 5011-71/17421-2012 позов задоволено повністю та вирішено стягнути з ЖБК «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3» на користь ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 176 452,26 грн, 3 % річних в розмірі 1 900,09 грн, пеню в розмірі 8 878,44 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 744,62 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 22.05.2013 у справі № 5011-71/17421-2012 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Дана справа апеляційною і касаційною інстанціями розглядалася неодноразово.

На виконання розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду 12.12.2014 № 02-15/423 здійснено повторний автоматичний розподіл справи № 5011-71/17421-2012, за наслідками якого вказану справу передано на розгляд головуючого судді Федорчука Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2014 у справі № 5011-71/17421-2012 прийнято апеляційну скаргу ЖБК «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3» до провадження та призначено її до розгляду за участю уповноважених представників сторін на 28 січня 2015 року.

В судових засіданнях 28 січня, 16 та 18 лютого 2015 року оголошувалися перерви до 16, 18 та 25 лютого 2015 року, відповідно.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.02.2015 продовжено строк розгляду апеляційної скарги в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

В судових засіданнях представник позивача надав пояснення, якими заперечив проти доводів, викладених в скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Представник відповідача надав усні пояснення, згідно з якими позовні вимоги визнав частково.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01 листопада 1999 року між акціонерною енергопостачальною компанією «КИЇВЕНЕРГО», найменування якого змінено на публічне акціонерне товариство «КИЇВЕНЕРГО», як енергопостачальною організацією та житлово-комунальним підприємством «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3», як абонентом, укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 810316 (далі - Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених Договором (п. 1.1 Договору).

Відповідно до 2.2.1. Договору енергопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до Договору.

Абонент зобов'язується додержуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до Договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії. Виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до Договору (п. п. 2.3.1., 2.3.2. Договору).

Згідно з п. 2 додатку № 4 до Договору абонент щомісячно з 12 по 15 число отримує в Районному відділі теплозбуту № 4 табуляграму фактичного споживання за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду та платіжну вимогу - доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Сплату за вказаними в п. 2 додатку № 4 до Договору документами абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця (п. 3 додатку № 4), при цьому п. 5.1. Договору передбачено, що облік споживання абонентом теплової енергії проводиться розрахунковим способом.

Відповідно до п. 5.5. Договору при відсутності приладів обліку або виходу його з ладу - кількість теплової енергії, що відпущена абоненту, визначається енергопостачальною організацією, як виняток, розрахунковим способом.

Договір, згідно з п. 8.1., набуває чинності з дня його підписання, та діє до 31 грудня 2000 року.

Припинення дії договору не звільняє абонента від обов'язку повної сплати спожитої теплової енергії. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. п. 8.3., 8.4. Договору).

Згідно п. 1. додатку № 3 до Договору розрахунки з абонентом за відпущену теплову енергію енергопостачальною організацією проводяться згідно з Тарифами, затвердженими Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 15.01.1999 № 47 за кожну відпущену Гігакалорію (1Гкал/грн.) без урахування ПДВ: для опалення 29,64 грн. (100 %), для гарячого водопостачання 29,64 грн. (100 %), а п. 3 цього додатку було передбачено можливе змінення тарифів в період дії договору.

Сторонами Договору також було підписано додаток № 4 «Порядок розрахунків за теплову енергію» відповідно до п. 3 якого сплату за вказаними п. 2 цього додатку документами, абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця, а п. 3.2. додатку № 4 до договору було передбачено, що абонентам, які не мають приладів обліку щомісячно виставляється до сплати кількість теплової енергії згідно до договірних навантажень з урахуванням середньомісячної розрахункової температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та фактичного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду; кількість фактично спожитої теплової енергії визначається згідно договірних навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання абонента в розрахунковому періоді.

Договірні навантаження погоджені сторонами в додатку № 1, а саме: на гаряче водопостачання по середньогодинному тепловому навантаженню 0,051 Гкал/годину або 1,210 Гкал/добу на ГВП.

Кількість годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання, яку повинен використовувати позивач при визначенні обсягів споживання теплової енергії на потреби гарячого водопостачання складає 24 годин на добу та погоджена сторонами у зверненні-дорученні до укладеного договору.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Частинами 1 і 2 ст. 275 Господарського кодексу України встановлено за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Так, спір між сторонами даного судового процесу виник у зв'язку з тим, що ЖБК «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3» допустило порушення у його грошовому зобов'язанні за Договором. Відповідач в термін, встановлений п. 3 додатку № 4 до Договору, спожиту теплову енергію за період часу з 01 жовтня 2010 року по 01 листопада 2012 року в повному обсязі не сплатив. Наведена обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості та звернення ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача основної заборгованості за Договором в сумі 176 452,26 грн, пеню в сумі 8 878,44 грн та три відсотки річних в сумі 1 900,09 грн.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище обставин, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з частинами 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, при регулюванні господарської діяльності суб'єктів відносин у сфері теплопостачання, крім систем з теплоелектроцентралями, ТЕС, АЕС, іншими когенераційними установками та установками, що використовують нетрадиційні або поновлювані джерела енергії, належать, зокрема, встановлення тарифів на теплову енергію суб'єктам природних монополій у сфері теплопостачання, ліцензування діяльності яких здійснюється Комісією.

Суд першої інстанції, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 11.12.2012 у справі № 3-59гс12, вірно зазначив, що з 22 липня 2010 року Київська міська державна адміністрація не має повноважень на встановлення тарифів на теплову енергію для суб'єктів природних монополій, а НКРЕ в межах повноважень, наданих законом, 14 грудня 2010 року затвердила тарифи на теплову енергію ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Розпорядженням КМДА від 29.12.2010 № 1222 було встановлено нові тарифи на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення саме на виконання постанови НКРЕ від 14.12.2010 № 1729.

Таким чином, місцевий суд прийшов до вірного висновку, що позивачем правильно застосовано тарифи, затверджених розпорядженням КМДА № 329 від 31.05.2010, на теплову енергію за грудень 2010 рік, а з 01 січня 2011 року за тарифами, встановленими НКРЕ.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вірно відхилив заперечення відповідача щодо неправильності застосування позивачем тарифів на теплову енергію.

Крім того, колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що ЖБК «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3», як абонент позивача, не має приладу обліку споживання теплової енергії на потреби гарячого водопостачання, а тому згідно з п. 5.5. Договору кількість відпущеної теплової енергії повинна визначатися розрахунковим способом, який погоджено у п. 3.2. додатку № 4 до Договору.

З урахуванням наведеного, відповідач зазначає, що матеріали даної справи не містять доказів, які підтверджують фактичну температуру теплоносія від теплових джерел ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». У зв'язку з викладеним, відповідачем заявлено суду апеляційної інстанції клопотання про призначення комплексної судової експертизи з метою встановлення фактичного об'єму та розміру спожитої ЖБК «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3» у спірний період теплової енергії на потреби гарячого водопостачання. Клопотання відповідача було задоволено ухвалою суду апеляційної інстанції від 08.07.2013.

На виконання вказаної ухвали суду, судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса та експертом, фахівцем в галузі теплопостачання було зроблено такі висновки (висновок від 16.06.2014 № 4196 (а.с. 199-207 том 2)): перше питання: з урахуванням того, що позивач повинен був обрахувати теплову енергію на потреби гарячого водопостачання у відповідності до п. 3.2 додатку № 4 до Договору об'єм та розмір спожитої ЖБК «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3» за період з 01 жовтня 2010 року по 01 листопада 2012 року теплової енергії на потреби гарячого водопостачання підтверджується в розмірі 554,576 Гкал та її вартість складає 107 884,87 грн з ПДВ. Друге питання: документами ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», які наявні в матеріалах справи, середньомісячна температура теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації, з урахуванням якої він повинен визначити кількість теплової енергії «розрахунковим способом», у відповідності до п. 3.2. додатку № 4 до Договору документально не підтверджується. Третє питання: документами ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», які наявні в матеріалах справи, складова формули Q міс гвп = Qдоб*м*к, Гкал документально не підтверджує середньомісячну фактичну температуру теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації.

Так, з висновку від 16.06.2014 № 4196 вбачається, що відомості обліку споживання теплової енергії (а.с. 46-52 том 1) визначають показники для сплати вартості обсягів споживання теплової енергії на опалення, а показники нарахувань за гаряче водопостачання в наданих відомостях відсутні.

Експертом зазначено, що знижуючий коефіцієнт «К» не враховує температуру теплоносія від теплових джерел ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», що у відповідності до п. 3.2. додатку № 4 до Договору передбачено як складова розрахункового способу, та не відображена в жодній графі довідок про нарахування за теплову енергію. Первинні бухгалтерські документи та відомості обліку температури мережевої води у подавальному трубопроводі на гаряче водопостачання ЖБК «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3» від теплових джерел ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в матеріалах справи відсутні. Отже, первісними бухгалтерськими документами ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», які наявні в матеріалах справи, температура мережевої води у подавальному трубопроводі, з урахуванням якої визначається кількість теплової енергії «розрахунковим способом», як це передбачено в п. 3.2. додатку № 4 до Договору, документально не підтверджена.

Позивач проти наведених вище висновків експерта заперечує та зазначає, що ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» було надано інформацію про середньомісячну фактичну температуру теплоносія від джерел енергопостачальної організації.

Проте, наведені твердження позивача колегією суддів відхиляються з урахуванням наступних висновків, зроблених фахівцем в галузі теплопостачання. Так, позивачем додано до матеріалів справи довідку (а.с. 167, том 2) про середньомісячну температуру у подавальному трубопроводі тепломережі від РК «М. Борщагівка» за спірний період, що відповідає затвердженому температурному графіку теплової мережі. Але для системи гарячого водопостачання будинку, що розташований за адресою пр. Леся Курбаса, 9-Ж під теплоносієм від теплових джерел енергопостачальної організації середньомісячна фактична температура якого повинна прийматися до уваги при розрахунках фактично спожитої теплової енергії є гаряча вода, що йде від водопідігрівача і не є теплоносієм теплових мереж, середня температура якого наводиться в вищезазначеній довідці. Температура гарячої води, що йде на потреби системи гарячого водопостачання на відміну від температури теплоносія в теплових мережах є величиною сталою і незалежною ні від середньої температури навколишнього середовища, ні від температурного графіку теплової мережі і повинна складати 55 С. Згідно п. 2.3.12. Договору «Енергопостачальна організація» повинна додержувати температуру гарячої води на виході з водопідігрівача не нижче 50 °С. Згідно з Правилами користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, у разі відхилення параметрів теплоносія в бік зменшення від затвердженого температурного графіка, передбаченого договором, споживачеві проводиться відповідний перерахунок. У зв'язку із відсутністю даних щодо активної температури гарячої води від водопідігрівача, не надається можливим виконати розрахунок фактично спожитої теплової енергії на потреби гарячого водопостачання відповідно до умов п. 3.2 додатку №4 до Договору.

При цьому, п. 21. Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, встановлено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, зокрема, з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Таким чином, враховуючи відсутність у ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та в матеріалах даної справи фактичних даних температури мережевої води у подавальному трубопроводі, середньодобове теплове навантаження може визначатися у відповідності до вимог КТМ 204 України 244-94 "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні", затверджених Державним комітетом України по житлово-комунальному господарству 14.12.93.

На підставі КТМ-204 фахівцем в галузі теплопостачання Ленькиним О.В. по першому питанню висновку були визначені нормативні величини для розрахунку 1,059 Гкал/добу і 1,045 Гкал/добу з урахуванням опалювального та неопалювального періодів.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що матеріали даної справи не містять доказів, які б підтверджували дані щодо температури мережевої води у подавальному трубопроводі, чи як зазначено в п. 3.2. додатку № 4 до Договору, середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації. Також, будь-яких інших показників, які необхідно застосувати при обчисленні середньодобового річного теплового навантаження на потреби гарячого водопостачання, ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» суду не надано.

Таким чином, колегія зазначає, що середньодобове теплове навантаження на потреби гарячого водопостачання у розмірі 1,059 Гкал/добу і 1,045 Гкал/добу є нормативною величиною, яка має бути застосована для визначення обсягу теплової енергії на потреби гарячого водопостачання у відповідності до формул розрахунку, передбачених (КТМ-204). Відтак, середньодобове теплове навантаження на потреби гарячого водопостачання, визначене додатком № 1 до Договору, що складає 1,210 Гкал/добу, не може прийматися до розрахунку.

Отже, висновком експертів підтверджується, що позивач не довів свій позов в частині об'єму та розміру спожитої ЖБК «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3» за період з 01 жовтня 2010 року по 01 листопада 2012 року теплової енергії на потреби гарячого водопостачання, які позивач повинен був обрахувати у відповідності до п. 3.2. додатку № 4 до Договору.

В той же час, фахівцем в галузі теплопостачання під час проведення комплексної судової експертизи було встановлено розмір та вартість теплової енергії на потреби гарячого водопостачання у спірний період, а визначена згідно експертизи заборгованість в розмірі 107 884,87 грн визнана відповідачем.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судовим експертом та фахівцем в галузі теплопостачання обґрунтовано використано розрахунковий спосіб обчислення кількості спожитої відповідачем за спірний період теплової енергії та здійснено розрахунок її вартості.

Так, позивачем за теплову енергію на потреби гарячого водопостачання (згідно наданих табуляграм) нараховано за спірний період з 01 жовтня 2010 року по 01 листопада 2012 року 125 908,98 грн. Таким чином, завищення вартості теплової енергії на потреби гарячого водопостачання по Договору складає: 125 908,98 грн - 107 884,87 грн = 18 024,11 грн.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Договором складає 158 428,15 грн (176452,26 грн (заявлено позивачем) - 18 024,11 грн (завищена вартість) = 158 428,15 грн.).

Водночас колегія суддів зазначає, що позивач, як на підтвердження своїх позовних вимог, посилається на обставини, які встановлені в рішеннях господарського суду міста Києва від 26.05.2009 у справі № 42/274 та від 13.10.2010 у справі № 48/428. Позивач вважає, що вказані судові акти мають преюдиційне значення для даної справи.

Предметом спору у зазначених справах є стягнення з ЖБК «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3» на користь ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» заборгованості, яка виникла на підставі Договору від 01.11.1999 № 810316. З наведеного слідує, що підстава у справах № 42/274, № 48/428 і в даній є аналогічна.

Так, позивач стверджує, що порядок нарахування спожитої відповідачем теплової енергії на потреби гарячого водопостачання відбувався однаково у всіх господарських справах, зокрема, і в цій, - розрахунковим способом. Також позивач зазначає, що відповідач не заперечував проти обсягу нарахованої теплової енергії на потреби гарячого водопостачання, спожитої ним у періоди, за які заявлялися позовні вимоги у справах № 42/274 і № 48/428. Крім того, відповідач не оскаржував вказані рішення місцевого суду.

Колегія суддів, дослідивши рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2009 у справі № 42/274 та від 13.10.2010 у справі № 48/428, дійшла висновку, що обставини, встановлені у вказаних справах, не мають преюдиційного значення для даної справи, оскільки судом у справах № 42/274, № 48/428 не досліджувалося питання щодо відповідності порядку нарахувань спожитої теплової енергії пункту 3.2. додатку № 4 до Договору. Крім того, заборгованість стягувалася у справах № 42/274 і № 48/428 за попередні періоди часу, тобто інші предмети спору.

З урахуванням матеріалів справи та висновку комплексної судової експертизи із залученням фахівця в галузі теплопостачання від 16.06.2014 № 4196 колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2010 року по 01 листопада 2012 року підлягають задоволенню в розмірі 158 428,15 грн, а в іншій частині вимог щодо стягнення заборгованості в розмірі 18 024,11 грн слід відмовити, враховуючи невірний розрахунок позивачем обсягу спожитої відповідачем теплової енергії та її вартості.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем зобов'язання щодо оплати спожитої теплової енергії, позивачем заявлено вимоги про стягнення 8 878,44 грн пені та 1 900,09 грн 3 % річних.

Пунктом 3.5. додатку № 4 до Договору сторони передбачили, що у випадку несплати теплової енергії до кінця розрахункового періоду (п. 3 цього додатку), енергопостачальна організація нараховує абоненту пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5 % за кожний день прострочення платежу по день фактичної сплати, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами 1 і 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Також, ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи те, що відповідачем допущено порушення виконання грошового зобов'язання за Договором та часткову обґрунтованість суми основної заборгованості, колегія суддів, здійснивши перерахунок позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені і 3 % річних, дійшла висновку про їх часткове задоволення, а саме: пеня підлягає задоволенню в сумі 7 971,95 грн, а 3 % річних - 1 706,09 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, є обґрунтованими, а тому скарга підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 22.05.2013 у справі № 5011-71/17421-2012 підлягає частковому скасуванню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається у спорах на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу житлово-будівельного кооперативу «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3» задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 22.05.2013 р. у справі № 5011-71/17421-2012 скасувати частково і прийняти нове, яким позов публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» задовольнити частково.

3. Стягнути з житлово-будівельного кооперативу «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3» (03194, м. Київ, пр-т. 50-річчя Жовтня, 9-Ж, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, р/р 1 у ВАТ "Ощадбанк" у м. Києві та Київській області, МФО322669, код 00131305) 158 428,15 (сто п'ятдесят вісім тисяч чотириста двадцять вісім) грн 15 коп. основного боргу; 7 971,95 (сім тисяч дев'ятсот сімдесят одну) грн 95 коп. пені; 1 706,09 (одну тисячу сімсот шість) грн 09 коп.; 3 % річних; 3 362,13 (три тисячі триста шістдесят дві) грн. 13 коп. судового збору за подання позовної заяви.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, р/р 1 у ВАТ "Ощадбанк" у м. Києві та Київській області, МФО322669, код 00131305) на користь житлово-будівельного кооперативу «ПРИЛАДОБУДІВНИК-3» (03194, м. Київ, пр-т. 50-річчя Жовтня, 9-Ж, ) 191,25 (сто дев'яносто одну) грн. 25 коп. за подання апеляційної скарги; 751,78 (сімсот п'ятдесят одну) грн. 78 коп. витрат, сплачених за проведення судової експертизи.

6. Доручити господарському суду міста Києва видати накази.

7. Матеріали справи № 5011-71/17421-2012 повернути до господарського суду міста Києва.

8. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич

Повний текст постанови складено 16 березня 2015 року.