ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 910/19673/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіМалетича М.М.,
суддів:Круглікової К.С. (доповідача),
Мамонтової О.М.,
розглянувши касаційну скаргу
Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 року
у справі№ 910/19673/14 Господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Галактика-Тест"
доДержавного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"
простягнення 1618818,46 грн.
за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Храпійчук В.В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва із позовом про стягнення на свою користь з відповідача, з урахуванням остаточних уточнень до позовних вимог, 1618818,46 грн. заборгованості за неналежне виконання зобов'язань за Договором № П3/П-132855/НЮ від 26.12.2013..

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.11.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015, позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Галактика-Тест" 1618818,46 грн.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 та рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2014 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 26.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Галактика-Тест" (виконавець) та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (замовник) укладено договір №П3/П-132855/НЮ, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується виконати послуги по поточному ремонту вагонів-дефектоскопів ВД-1МТ5К №№43,45, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити ці послуги на умовах даного договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 договору загальна вартість послуг по поточному ремонту вагонів-дефектоскопів ВД-1МТ5К № №43, 45 по договору складає 1795621,68 грн. Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Термін надання послуг орієнтовно складає 1 місяць з дня погодження в письмовій формі сторонами письмової заявки замовника. Місце надання послуг - Дарницька дистанційна колія: 02099, м. Київ, вул. Приколійна, 1 (п. 5.1 договору).

Згідно з пунктами 5.2., 5.3. договору по завершенні послуг виконавець надає замовникові акт здачі-приймання наданих послуг та дефектну відомість. Замовник не пізніше 5 банківських днів від дати одержання акту здачі-приймання наданих послуг направляє виконавцю підписаний акт.

Замовник здійснює оплату наданих послуг протягом 20 банківських днів з дня підписання сторонами акту наданих послуг (пункт 4.3 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Частиною 1 статті 854 ЦК України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Таким чином, законодавець покладає на підрядника обов'язок виконати роботу, а замовник зобов'язаний її прийняти і оплатити.

Судами встановлено, що факт виконання позивачем умов договору по наданню послуг з поточного ремонту вагонів-дефектоскопів ВД-1МТ5К №№ 43, 45, підтверджується актами приймання-здачі №08/12 ПЗЗ від 30.12.2013 та №09/12 ПЗЗ від 30.12.2013, фактичною калькуляцією на загальну суму 1618818,46 грн., накладними вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів №29 від 30.12.2013, №27 від 30.12.2013, №30 від 30.12.2013 та №28 від 30.12.2013, підписаним представниками позивача та відповідача.

Відтак, підписавши вказані акти приймання-здачі без будь-яких зауважень, відповідач взяв на себе зобов'язання оплатити виконані роботи.

Як встановлено судами, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату вартості виконаних позивачем робіт не здійснив, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість 1618818,46 грн.

Позивач направив на адресу відповідача претензію № 41 від 04.07.2014. Матеріали справи не містять відповіді відповідача на вказану претензію.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем не надано суду доказів в порядку статтей 33, 34 ГПК України на підтвердження здійснення розрахунку з позивачем за надані останнім послуги, та матеріали справи даних доказів не містять.

Оскільки розмір невиконаного відповідачем зобов'язання за договором є доведеним та підтверджується матеріалами справи, суди дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог в розмірі 1618818,46 грн.

При цьому посилання відповідача на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на погодження сторонами письмової заявки замовника відповідно до пункту 5.1 договору, правомірно не взяті судами до уваги, оскільки, не погодження письмової заявки не є істотним порушенням даного договору, та не звільняє відповідача від обов'язку здійснити оплату за прийняті роботи.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не впливають на них, а тому підстави для її задоволення і скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 року, прийнятої з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 у справі № 910/19673/14 - без змін.

ГоловуючийМ. Малетич
Судді:К. Круглікова
О. Мамонтова