КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. Справа№ 5011-35/2276-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Бережна Н.П., Юр О.Ю., Беседін В.І., Липська Н.В.

від відповідача - Менюк С.А.

від прокуратури - Греськів І.І.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2015 (суддя Смирнова Ю.М.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем"

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського

суду міста Києва від 06.06.2012 по справі №5011-35/2276-2012

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-

імпортний банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем"

за участі Прокуратури міста Києва

про стягнення 21440485,43 доларів США та 1203668,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2015 по справі №5011-35/2276-2012 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2012 по справі №5011-35/2276-2012 за нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначену ухвалу та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при винесені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2015 прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду 17.03.2015.

13 березня 2015 року через відділ документального забезпечення суду, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

17 березня 2015 року, до початку судового засідання, через відділ документального забезпечення суду, від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2014 року відкладено розгляд справи до 31.03.2014.

31 березня 2015 року, до початку судового засідання, через відділ документального забезпечення суду, від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" арбітражного керуючого А.Ковези надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

В судове засідання 31.03.2015 з'явились представники позивача, відповідача та прокуратури.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2015.

Представники позивача та прокурор в судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просили залишити без змін оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2015.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та прокурора, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2012 по справі №5011-35/2276-2012, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2012 та Постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2013, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" прострочену заборгованість за кредитним договором №151107К77 від 10.12.2007 в розмірі 21440485,43 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ, станом на 17.02.2012, становить 171255877,38 грн. та 1203668,63 грн., в тому числі 11782356,10 доларів США - простроченої заборгованості за кредитом, 7251005,13 доларів США - простроченої заборгованості за процентами, 914152,91 доларів США - простроченої заборгованості по платі за управління Кредитом; 1554541,99 доларів США та 76969,59 грн. - пені, 852582,21 доларів та 42985,36 грн. - 3% річних, 169560,76 грн. - втрат від інфляції, 64380,00 грн. - судового збору.

08 лютого 2013 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2012 по справі №5011-35/2276-2012 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.03.2013, залишеною без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2013, відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «АТЕМ» про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 06.06.2012 по справі №5011-35/2276-2012 за нововиявленими обставинами, рішення господарського суду міста Києва від 06.06.2012 по справі №5011-35/2276-2012 залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Атем" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2012 по справі №5011-35/2276-2012 за нововиявленими обставинами.

Обґрунтовуючи вищезазначену заяву відповідач посилається на постанову Апеляційного суду Пуатье (Франція) від 05.12.2014, згідно з якою встановлено факт отримання ТОВ "Атем" свідоцтва про отримання вантажу експедитором FCR та факт неотримання ТОВ "Атем" обладнання, яке було предметом Контракту 119-01, з метою фінансування якого укладено відповідний Кредитний договір.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2015 по справі №5011-35/2276-2012 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2012 по справі №5011-35/2276-2012 за нововиявленими обставинами залишено без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України.

При винесенні вищезазначеної ухвали місцевий господарський суд виходив з того, що заявник без поважних причин не подав витребуваних судом доказів (копію постанови Апеляційного суду Пуатье (Франція) від 05.12.2014 з проставленим апостилем).

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" та дослідивши доводи, викладені в останній, не вбачає підстав для скасування вищезазначеної ухвали з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 112 ГПК України підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18 (далі - Постанова) письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК. Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу.

Статтею 2 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961 (далі - Конвенція) встановлено, що кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція, і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими аґентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Як вбачається з ч. 1 ст. 4 Конвенції передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред'явника документа. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ. (ч. ч. 1, 2 ст. 5 Конвенції).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожна Договірна держава призначає, зазначаючи їхні офіційні функції, ті органи, яким надаються повноваження на проставлення апостиля, згаданого в частині першій статті 3.

Згідно із Законом України "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів" Верховна рада України від імені України приєдналась до вказаної Конвенції 10.01.2002.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою місцевого господарського суду від 14.01.2015 витребувано у відповідача (заявника) копію постанови Апеляційного суду Пуатье (Франція) від 05.12.2014 з проставленим апостилем.

В судовому засіданні 28.01.2015 оголошувалась перерва до 10.02.2015.

В судовому засіданні 10.02.2015 оголошувалась перерва до 11.02.2015.

В той же час, незважаючи на неодноразове відкладення розгляду справи, з метою надання заявнику можливості надати суду копію постанови Апеляційного суду Пуатье (Франція) від 05.12.2014 з проставленим апостилем, відповідач так і не виконав вимоги ухвали суду від 14.01.2015.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Як зазначає апелянт, останній отримав копію постанови Апеляційного суду Пуатье (Франція) від 05.12.2014 з проставленим апостилем 13.02.2015, тобто після винесення оскаржуваної ухвали. Отже, при винесенні оскаржуваної в матеріалах справи була відсутня копія постанови Апеляційного суду Пуатье (Франція) від 05.12.2014 з проставленим апостилем

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що заявником не доведено суду належними та допустимими доказами неможливість надання витребуваних судом доказів до місцевого господарського суду (копію постанови Апеляційного суду Пуатье (Франція) від 05.12.2014 з проставленим апостилем), колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що судом першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, ухвала винесена відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 11.02.2015.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105,106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атем" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2015 року по справі №5011-35/2276-2012- без змін.

Матеріали справи №5011-35/2276-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови виготовлено та підписано 01.04.2015