УХВАЛА

30.03.2015Справа № 6/49

За скаргою публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

На дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві

У справі за позовом акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго»

До публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

Про стягнення

Суддя Ковтун С.А.

Представники учасників процесу:

від скаржника Данько Л.Л. (за дов.)

від стягувача Алавердян Т.О. (за дов.)

від органу виконання рішень не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулася з позовом акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» до відкритого акціонерного товариства «Київводоканал» про стягнення.

Ухвалою суду від 21.01.2008 порушено провадження у справі № 6/49.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.04.2010 позов задоволено повністю.

29.09.2010 на виконання рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2010, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2010, видано наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2010 вказані рішення місцевого суду та постанова апеляційної інстанції залишені без змін.

Ухвалою суду від 27.06.2015 відстрочено виконання рішення господарського суду міста Києва № 6/49 від 15.04.2010 до 01.01.2015.

Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до суду зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, в якій просить: визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві з винесення постанови від 19.02.2015 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду міста Києва № 6/49 від 29.09.2010; скасування постанови від 19.02.2015 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва № 6/49 від 29.09.2010. Підставою для скасування постанови органу виконання рішень скаржник вважає зазначення в ній суми до стягнення в розмірі 9621532,45 грн., тоді як наразі заборгованість боржника становить 3742541,79 грн..

Ухвалою суду від 19.03.2015 розгляд скарги призначено на 30.03.2015.

У вказане судове засідання представник органу виконання рішень не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, що, відповідно до положень ст. 121-2 ГПК України, не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників стягувача та боржника суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного

На час видачі наказу (29.09.2010) вимоги до виконавчих документів визначалися у статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

Зокрема, у виконавчому документі повинні бути зазначені: назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ, найменування для юридичних осіб стягувача і боржника, їх місцезнаходження, ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності, резолютивна частина рішення, дата набрання чинності рішенням, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою.

Відповідно до частини третьої статті 105 ГПК України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Одночасно частиною першою статті 116 ГПК України передбачено, що наказ господарського суду на виконання судового рішення видається стягувачеві або надсилається йому після набрання цим рішенням законної сили.

Отже, рішення господарського суду, залишене без змін постановою апеляційної інстанції, набирає законної сили з моменту прийняття цієї постанови.

Відповідно Закону України від 04.11.2010 № 2677-VI «Про винесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» з 09.03.2011 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності з 09.03.2011, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Згідно із статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом та пред'явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у триденний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За заявою стягувача від 14.02.2015 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві 19.02.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду № 6/49 від 29.09.2010.

Підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження скаржник визначає зазначення в ній суми до стягнення більшої, ніж є зараз.

Згідно з п. 1.5.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 в постанові органу виконання рішень зазначається зміст виконавчого документа.

Так, державний виконавець в оскаржуваній постанові зазначив загальну суму заборгованості боржника, визначену у виконавчому документі.

Оскільки наказ господарського суду міста Києва № 6/49 від 29.09.2010 відповідав вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, строк його пред'явлення до виконання не закінчився, наказ пред'явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення, державний виконавець в порядку ст. 25 Закону постановою від 19.02.2015 відкрив виконавче провадження з примусового виконання наказу № 6/49 від 29.09.2010, зазначивши в постанові зміст виконавчого документа, як це передбачено Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Відтак, відкриваючи виконавче провадження, орган виконання рішення діяв у спосіб та в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Як зазначено у постанові Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (п. 9.13) за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на викладене, суд відхиляє скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на дії підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління Міністерства юстиції у місті Києві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

У ХВ А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на дії підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління Міністерства юстиції у місті Києві.

Суддя С. А. Ковтун