РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015Справа №910/2192/15-г
За позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит Систем"

про стягнення 352 154,34 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники :

Від позивача: Кашканова Н.Г. за дов.

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Пред'явлені вимоги про стягнення з відповідача 352 154,34 грн. заборгованості, з яких: 298 876,53 грн. основного боргу за договором на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу № від 16.04.14 р., 15 942,81 грн. пені, 20 921,36 грн. 7 % штрафу, нарахованих на підставі ч.2 ст. 231 ГК України, 14 644,95 грн. інфляційних втрат, 1 768,69 грн. 3% річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

У судовому засіданні 17.03.2015р. представником позивача подано письмові пояснення по справі з доданими до них документами.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та надав документи для долучення до матеріалів справи.

Відповідач свого представника у засідання суду 17.03.2015р., 31.03.2015р. не направив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Ухвала суду про порушення провадження у справі від 05.02.2015р. отримана представником відповідача - 12.02.2015р., ухвалою від 17.03.2015р. у зв'язку з неявкою відповідача у засідання суду, розгляд справи було відкладено на 31.03.2015р., що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду, подання заперечень та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, тому справа розглядається за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

16.04.2014р. між позивачем (виконавець за договором) та відповідачем (замовник) був укладений договір на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу № , за умовами якого виконавець зобов'язався протягом строку, визначеного договором, зберігати в підземному сховищі газу природній газ, у тому числі страховий запас газу, переданий йому замовником, та повернути замовнику газ у кількості, визначеній у договорі, а замовник - внести плату за послуги із зберігання (закачування, зберігання, відбору) у встановлені договором строки.

Відповідно до п.2.1 договору, замовник передає виконавцю газ на зберігання, у тому числі страховий запас газу, у таких обсягах: 16 000,00 тис.куб.м. - обсяг газу замовника, що закачується в ПСГ у поточному сезоні зберігання (період з 16 квітня 2014р. по 15 квітня 2015 року). У випадку наявності в ПСГ невикористаної частини (залишку) обсягу газу замовник на кінець минулого сезону зберігання, що оформлюється сторонами відповідно до п.2.15 договору.

Умовами п.2.8 договору визначено, що приймання-передача газу при закачуванні або відборі в/із ПСГ здійснюється сторонами в загальному потоці на газовимірювальних станціях ПСГ.

Згідно п.2.12 договору, обсяг газу, що передається сторонами при його закачуванні або відборі в/із ПСГ, у відповідному місяці оформлюється актом прийому-передачі газу. Акти прийому-передачі газу підписуються сторонами та скріплюються печатками сторін до 15-го числа місяця, наступного за звітним. В актах прийому-передачі газу вказується обсяг газу, у тому числі страхового запасу газу, закачаний або відібраний і/із ПСГ. Акти прийому-передачі газу є підставою для проведення розрахунків замовника із виконавцем.

Розділом 3 договору сторони визначили тарифи за надані послуги по договору.

Позивач вказує, що в квітні 2014 року до ПСГ позивача було закачано 6 366,729 тис.куб.м. природного газу відповідача, в травні 2014р. - 2571,656 тис.куб.м. природного газу, всього 8938,385 тис.куб.м., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу за вказаний період № 131/01-14 від 30.09.2014р., № 91/03-14 від 30.09.2014р., які підписані та скріплені печатками сторін без зауважень, та копії яких долучені до матеріалів справи.

Пунктом 4.1 договору встановлено порядок здійснення розрахунків за договором, зокрема погоджено, що замовник сплачує послуги із закачування газу в ПСГ та його зберігання шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця до 20-го числа місяця, наступного за звітним місяцем закачування газу. Вартість послуг із закачування газу в ПСГ та частина вартості послуг з його зберігання визначаються на підставі тарифу на закачування газу, зазначеного в п.3.1 договору. 50% тарифу на зберігання газу, зазначеного в пункті 3.2 договору, та обсягу закачаного газу в ПСГ, зазначеного в акті приймання-передачі газу за звітний місяць закачування газу (п.2.12 договору) за визначеною формулою.

За послуги із закачування в ПСГ 8938,385 тис.куб.м. газу відповідач зобов'язаний оплатити позивачу суму 298 876,53 грн., вказане зобов'язання відповідачем виконане не було.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Доказів оплати відповідачем суми 298 876,53 грн. основного боргу, в тому числі в установлені договором строки, суду не надано.

Несплата відповідачем вартості отриманих послуг по договору № від 16.04.14 р., є порушенням договірних зобов'язань та вимог ст. ст. 525, 526, 903 ЦК України.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нараховані позивачем 14 644,95 грн. інфляційних втрат, 1 768,69 грн. 3% річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України за період з 01.09.2014р. по 31.12.2014р. прострочення виконання зобов'язання, є обґрунтованими.

Вимоги позивача в частині стягнення 15 942,81 грн. пені, 20 921,36 грн. 7 % штрафу, нарахованих на підставі ч.2 ст. 231 ГК України за період з 01.09.2014р. по 31.12.2014р. прострочення виконання зобов'язання, судом не задовольняються, виходячи з наступних підстав.

Частиною другою статті 231 ГК України, на яку посилається позивач, передбачено відповідальність за порушення господарського зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором.

У п.2.2 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Тобто, застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом 3 частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, можливо за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом; якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 04.02.2014р. по справі №3-14гс14.

Пунктом 1.1 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що грошовим зобов'язанням - є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Позивачем нараховано штраф та пеню у даному випадку за порушення відповідачем зобов'язання з оплати отриманих послуг по договору (грошового зобов'язання), що виключає можливість визначення розміру штрафу та пені на підставі ст.231 Господарського кодексу України.

Умовами договору на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу № від 16.04.14 р., відповідальності замовника у вигляді пені та штрафу за несвоєчасну оплату отриманих послуг, не передбачено.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 298 876,53 грн. основного боргу 14 644,95 грн. інфляційних втрат, 1 768,69 грн. 3% річних. В решті позову належить відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України, судові витрати покладається на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит Систем" (03151, м.Київ, вул.Ушинського, буд.40, оф.219) на користь Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (01021, м.Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 298 876 (двісті дев'яносто вісім тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 53 коп. основного боргу, 14 644 (чотирнадцять тисяч шістсот сорок чотири) грн. 95 коп. інфляційних втрат, 1768 (одну тисячу сімсот шістдесят вісім) грн. 69 коп. 3 % річних, 6305 (шість тисяч триста п'ять) грн. 80 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

2. В решті позову відмовити.

Суддя О.М.Ярмак