номер провадження справи 33/17/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015 Справа № 908/573/15-г

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (04073, м. Київ, пр. Московський, 9, корп. 5, офіс 101)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 2)

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Студенніков Д.М., довіреність №23-12/14-1 від 23.12.2014р.;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» звернулось в господарський суд Запорізької області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» про витребування з незаконного володіння та передачі позивачеві наступного майна: Тандемний каток HD 90 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1810377.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. 22.03.2007р. між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль», в якості лізингодавця, і ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком», в якості лізингоодержувача, був укладений договір фінансового лізингу № L374-03/07, на виконання умов якого позивач придбав предмет лізингу (Тандемний каток HD 90 фірми НАММ) за договором купівлі-продажу та, відповідно, передав його у тимчасове володіння та користування відповідачу за актом приймання-передачі від 09.10.2007р. У графіку сторони погодили, що строк лізингу за договором складається з 60 періодів лізингу з листопада 2007р. по жовтень 2012р. Всупереч умовам договору, відповідач до теперішнього часу предмет лізингу позивачеві не повернув та продовжує використовувати його без належної правової підстави, порушуючи право власності лізингодавця. Посилаючись на приписи ст.ст. 10, 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 387, 391, 400, 509, 806, 1212 ЦК України, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.01.2015р. порушено провадження у справі № 908/573/15-г, розгляд якої призначено на 24.02.2015р.

02.02.2015р. господарським судом Запорізької області складено акт про те, що поштове відправлення - ухвала у справі №908/573/15-г від 29.01.2015р. не прийнято до пересилання УДППЗ «Укрпошта» та повернулось до господарського суду Запорізької області 02.02.2015р. на підставі листа Запорізької дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 20.01.2015р. №04-16-83. Враховуючи викладене, у господарського суду Запорізької області відсутня можливість відправлення ухвали суду від 29.01.2015р. у справі №908/573/15-г, яка адресована ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» за адресою: 83060, м. Донецьк, вул. Шахтарів Донбасу, 163 (вказана адреса була визначена у позовній заяві).

Згідно телефонограми суду № 33/02-17/14 від 16.02.2015р. на ім'я ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком», особа, яка відповіла на дзвінок від прийняття телефонограми відмовилась, проте повідомила суду офіційну електронну адресу відповідача для направлення процесуальних документів суду - .

Згідно витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції електронною поштою, господарським судом 17.02.2015р. на електронну адресу ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» - - була відправлена ухвала від 29.01.2015р. у справі № 908/573/15-г (з інформацією про час та місце судового засідання).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.02.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи № 908/573/15-г було відкладено на 17.03.2015р. Зобов'язано сторін надати певні матеріали і вчинити певні дії.

Ухвала суду від 24.02.2015р. була направлена на адресу відповідача: 87525, м.Маріуполь, Донецької області, вул. Бахчиванджи, буд. 2, тобто на адресу, визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (Спеціальний витяг з ЄДР наявний у матеріалах справи) і до господарського суду не повернулась.

Крім того, у відповідності до вимог Інформаційного листа ВГСУ від 01.12.2014р. №01-06/2052/14 «Про внесення змін і доповнень до Інформаційного листа ВГСУ від 12.09.2014р. № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО», ухвала суду від 24.02.2015р. (з інформацією про час та місце наступного судового засідання) була розміщена на сторінці господарського суду Запорізької області офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет, доказом чого є Витяг з веб-сторінки офіційного сайту.

Згідно витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції електронною поштою, господарським судом 02.03.2015р. на електронну адресу ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» - - була відправлена ухвала від 24.02.2015р. у справі № 908/573/15-г.

16.03.2015р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнає і просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відповідач посилається на наступне. Відповідач є законним володільцем предмету лізингу, оскільки набув право володіння та користування ним на підставі договорів купівлі-продажу та договору лізингу. Згідно положень укладеного з позивачем договору фінансового лізингу, він набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та сплати лізингоодержувачем авансового платежу згідно графіку і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором. Відповідач фактично сплатив вартість предмету лізингу, але позивач не здійснив його передачу у власність, мотивуючи тим, що лізингові платежі отримані не в повному обсязі. Спір з цього приводу знаходиться на вирішенні господарського суду Донецької області, який розглядає відповідну справу. Договір лізингу є діючим. Звернувшись з віндикаційним позовом, позивач не довів, що відповідач є незаконним та недобросовісним володільцем предмету лізингу. На момент звернення до суду лізингові договірні зобов'язання, як і сам договір між позивачем та відповідачем, є діючими, і відповідно ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» правомірно володіє та користується предметом лізингу.

17.03.2015р. від позивача до суду надійшли додаткові документи по справі.

Ухвалою господарського суду від 17.03.2015р. на підставі ст. 69 ГПК України за письмовою заявою відповідача (вих. № 13/03-03 від 13.03.2015.) строк розгляду справи № 908/573/15-г було продовжено на 15 днів; цією ж ухвалою від 17.03.2015р. було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи і на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 30.03.2015р. Зобов'язано сторін надати певні матеріали і вчинити певні дії. Вказана ухвала направлена на адресу відповідача і до суду не повернулась.

Крім того, у відповідності до вимог Інформаційного листа ВГСУ від 01.12.2014р. №01-06/2052/14 «Про внесення змін і доповнень до Інформаційного листа ВГСУ від 12.09.2014р. № 01-06/1290/14 «Про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО», ухвала суду від 17.03.2015р. була розміщена на сторінці господарського суду Запорізької області офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет, доказом чого є Витяг з веб-сторінки офіційного сайту.

Згідно витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції електронною поштою, господарським судом 24.03.2015р. на електронну адресу ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» - - була відправлена ухвала від 17.03.2015р. у справі № 908/573/15-г.

Таким чином відповідач був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи.

В судових засіданнях присутній представник позивача підтримав доводи, викладені в позовній заяві та додаткових поясненнях.

Відповідач законним правом на участь свого представника в судових засіданнях не скористався. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

30.03.2015р. від відповідача до суду надійшло повторне клопотання (заява вих. № 26/03-10 від 26.03.2015р.) про продовження строку розгляду справи № 908/573/15-г на 15 днів та відкладення розгляду справи, мотивоване триванням на маріупольському напрямку бойових дій, що призвело до ускладнення транспортного сполучення м. Маріуполь, де знаходиться ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком», з іншою частиною України, в т.ч. з м. Запоріжжя, внаслідок чого відповідач не має об'єктивної можливості направити повноважного представника до господарського суду.

Представник позивача заперечив проти вищевказаного клопотання відповідача, вказавши, що дії відповідача спрямовані на затягування судового процесу.

Клопотання відповідача залишено судом без задоволення як процесуально безпідставне, з наступних обставин. Ухвалою господарського суду від 17.03.2015р. вже судом було задоволене аналогічне клопотання відповідача і строк розгляду справи № 908/573/15-г був продовжений на 15 днів і, відповідно, розгляд справи було відкладено на 30.03.2015р. Крім того, в судовому засіданні 24.02.2015р. розгляд справи було відкладено на 17.03.2015р., а в судовому засіданні 17.03.2015р. розгляд справи було знов відкладено на 30.03.2015р. Таким чином відповідач мав об'єктивну змогу з'явитись до засідання господарського суду з метою реалізації його процесуального права.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Наявні у справі докази (у тому числі письмовий відзив відповідача, в якому викладена його правова позиція щодо суті спору) дозволяють вирішити спір без участі представника відповідача.

За клопотанням представника позивача фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

В судовому засіданні 30.03.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення господарського суду Запорізької області по справі № 908/573/15-г.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як випливає з матеріалів справи, 22.03.2007р. між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль», в якості лізингодавця, і ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком», в якості лізингоодержувача, був укладений договір фінансового лізингу № L374-03/07, згідно з п.1.1 якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (додаток №2 до цього договору) (предмет лізингу), і лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Строк лізингу складається з періодів лізингу, зазначених в графіку платежів (додаток №1 до договору) та не може бути менше одного року (п.1.2 договору).

Згідно графіку платежів від 22.03.2007р. (додаток №1 до договору) кількість періодів лізингу становить 60 місяців.

Порядок сплати лізингових платежів визначено розділом 4 договору фінансового лізингу.

Договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та сплати лізингоодержувачем авансового платежу згідно графіку платежів і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором (п. 8.1 договору фінансового лізингу).

Відповідно до п. 5.4 Загальних умов фінансового лізингу (додаток №4 до договору), лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі починаючи з першого періоду лізингу. При цьому першим періодом лізингу вважається календарний місяць, що слідує за місяцем в якому предмет лізингу був переданий лізингоодержувачу за актом приймання-передачі. Зазначені в графіку порядкові номери періодів лізингу відповідають календарним місяцям, які слідують за першим періодом лізингу, в прямому порядку.

Згідно Специфікації (Додаток №2 до договору), предметом лізингу є Тандемний каток HD 90 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, загальною вартістю 564291,84 грн., у т.ч. ПДВ.

Угодою від 14.11.2007р. про внесення змін до договору фінансового лізингу сторонами у зв'язку із збільшенням вартості предмету лізингу за договором купівлі-продажу від 22.03.2007р. №Р363-03/07 та на підставі п.3.2 договору фінансового лізингу від 22.03.2007р. сторони вирішили внести зміни в п.3.1 розділу 3 договору та вказаний пункт викладено у новій редакції: «Вартість предмета лізингу становить 592054,33 грн., у т. ч. ПДВ».

Отримання відповідачем предмету лізингу за договором фінансового лізингу підтверджується актом приймання-передачі предмета лізингу, підписаного сторонами.

В подальшому додатковими угодами до договору фінансового лізингу сторонами вносились зміни щодо додатку №1 «Графік платежів».

Додатковою угодою від 28.02.2014р. до договору фінансового лізингу сторони домовились, що підписанням цієї Угоди лізингоодержувач визнає наявність заборгованості за рахунками перед лізингодавцем та зобов'язується сплатити в розмірі та строк, визначений сторонами цією Додатковою угодою, що наведено в таблиці цієї Угоди.

Згідно з п. 1.3 додаткової угоди від 28.02.2014 р., виконання зобов'язання/боргових зобов'язань лізингоодержувача за договором, з моменту укладання цієї Додаткової угоди, є відстроченим. Встановити кінцеву дату виконання Лізингоодержувачем зобов'язань за договором до 31.07.2014 р. (зобов'язання повинні бути виконанні не пізніше зазначеної дати/дата виконання зобов'язань).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди від 28.02.2014 р., зобов'язання лізингоодержучава перед лізингодавцем припиняються, після повного та належного виконання лізингоодержувачем зобов'язань, визначених п. 1.1 цієї Угоди, та у разі сплати викупної вартості предмету лізингу в строк та у розмірі, визначеними договором купівлі-продажу (викупу).

В позовній заяві позивач вказує на те, що після закінчення строку лізингу відповідач до теперішнього часу не повернув предмет лізингу позивачеві та продовжує ним користуватися без достатньої правової підстави, чим порушує його право власності.

Предметом розгляду по даній справі є витребування з незаконного володіння предмету лізингу та передачі його позивачу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Згідно п. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 806 ЦК України встановлено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм, а до відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом позову у справі, що розглядається, є витребування майна (предмета лізингу) від відповідача в зв'язку з закінченням строку лізингу (строку, в період якого відповідач мав право володіти та користуватися предметом лізингу).

Строк лізингу за договором скінчився у жовтні 2012 р. Зазначений строк лізингу був встановлений сторонами в п.1.2 договору та графіку - додатку №1 до договору.

Станом на дату звернення з позовом заборгованість відповідачем за договором не погашена, що підтверджується: 1) бухгалтерською довідкою позивача, згідно якої станом на 23.01.2015р. несплачена вартість предмета лізингу, який знаходиться у користуванні ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» за договором фінансового лізингу №L374-03/07 від 22.03.2007р., складає 345142,27 грн.; 2) довідкою позивача від 25.03.2015р. №521-03/2015, згідно якої заборгованість відповідача за договором згідно додаткової угоди від 28.02.2014р. становить 678948,63 грн.; 3) довідкою позивача від 04.03.2015р., згідно якої за період з 28.02.2014р. по 06.06.2014р. грошові кошти на поточний рахунок товариства № від ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» не надходили; 4) випискою по рахунку №3 за період з 07.06.2014р. по 03.03.2015р.; 5) самою додатковою угодою від 28.02.2014р.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу (а не строку договору, як вважає відповідач), а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України передбачено, що право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Відповідачем за закінченням строку лізингу, предмет лізингу не повернутий позивачу. Доказів сплати лізингових платежів в повному обсязі відповідач суду не надав.

Сторонами після жовтня 2012р. не укладалися додаткові угоди до договору щодо продовження строку лізингу та не визначалися порядки розрахунків у такому разі.

Продовження дії договору № L374-03/07 після жовтня 2012р. не звільняє відповідача від обов'язку повернути позивачеві предмет лізингу, у зв'язку із закінченням строку лізингу, як це встановлено умовами договору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Всупереч вимогам ст.ст. 33, 34 ГПК України, відповідач не доведено у встановленому законом порядку належне виконання договірних зобов'язань за договором фінансового лізингу. Позивачем доведено наявність підстав для витребування спірного майна у відповідача.

При цьому суд зауважує, що доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, щодо сплати лізингових платежів не є підтвердженими документально та спростовуються, перш за все, додатковою угодою від 28.02.2014р., якою відповідач визнав наявність заборгованості за рахунками перед лізингодавцем та зобов'язався сплатити в розмірі та строк, визначений сторонами цією Додатковою угодою, що наведено в таблиці цієї Угоди. Згідно з п. 1.3 додаткової угоди від 28.02.2014 р., виконання зобов'язань відповідача за договором було встановлено до 31.07.2014 р. Доказів такого виконання відповідачем не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявністю підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові витрати по справі покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 45, 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 2, ) та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (04073, м. Київ, проспект Московський, буд. 9, корп. 5, офіс 101, ) наступне майно: Тандемний каток HD 90 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1810377.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (04073, м. Київ, проспект Московський, буд. 9, корпус 5, офіс 101, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 6902 (шість тисяч дев'ятсот дві) грн. 85 коп.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст.84 ГПК України 03.04.2015р.

Суддя М.В. Мірошниченко