ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

17.03.2015р. Справа №917/2726/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5 м. Полтава, 36022) в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" , вул. М.Бірюзова, 47А, м. Полтава, 36047

до Полтавської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України у Полтавській області (№64), вул. Старокотелевська, 16, м. Полтава, Полтавська область, 36015

про стягнення грошових коштів у розмірі 167299,29 грн.

Суддя: Іваницький Олексій Тихонович

Секретар судового засідання Жадан Т.С.

Представники сторін:

від позивача: Олійник О.Ю. дов.№01-11/4191 від 03.04.2014 року

Ярещенко С.В. дов. №01-11/11647 від 29.09.2014 року

від відповідача: Шавдій Ю.О.

У судовому засіданні 17.03.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення 167299,29 грн. заборгованості по договору про постачання електричної енергії №419 від 26.11.2012 року за спожиту електричну енергію, із яких: заборгованість за використану активну електричну енергію - 117 952,03 грн., пеня за несвоєчасну оплату за активну електричну енергію - 9530,77грн., інфляційні нарахування - 33999,54 грн., 3% річних - 5816,95 грн. та заява про збільшення розміру позовних вимог ( вхід. № 2084 від 16.02.2015р. канцелярії суду ) в частині основного боргу заборгованість за використану активну електричну енергію з 117 952,03 грн. до 119 905,55 грн., а розмір пені, інфляційні нарахування та 3% річних залишаються без змін.

02.02.2015р. представник позивача С.В. Ярещенко за вхід. № 1286 канцелярії суду на виконання ухвали суду від 13.01.15р. подав світлокопії наступних документів : витягу з ЄДРПОУ№ 18504011 від 09.04.2014р., податкових накладних, витяг з реєстру бухгалтерського обліку по рахунках, витягу з реєстру виданих та отриманих податкових накладних та інші . Суд їх прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи - т.2, а.с. 3-62.

05.02.2015р. за вхід. № 1515 канцелярії суду представник відповідача Шавдій Ю.О. подала відзив відзив на позовну заяву в тексті якому відповідач визнає суму основного боргу та прохає відмовити ПАТ "Полтаваобленерго" в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Полтавської виправної колонії (№64) пені в сумі 9530,77грн. за несвоєчасну оплату за активну електричну енергію, 33999,54 грн. інфляційних нарахувань та 3% річних в сумі 5816,95 грн. від простроченої суми . Суд відзив з додатками прийняв до розгляду та залучив його до матеріалів справи - т.2, а.с. 63-103.

05.02.2015р. за клопотанням представників сторін оголошено перерву в судовому засідання до 09.30 год. - 19.02.2015р. про що вони були повідомлені під розписку - т.2,а.с. 105.

16.02.2015р.за вхід. № 2084 канцелярії суду представник позивача С.В. Ярещенко подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме: заборгованість за використану активну електричну енергію з 117 952,03 грн. до 119 905,55 грн. /на суму 1953,52 грн./ за період з 24.09.2013р. по 08.12.2014р., пеню за несвоєчасну оплату за активну електричну енергію - 9530,77грн. за період з 30.11.2013р. по 29.112014р., інфляційні нарахування - 33999,54 грн. за період з 31.05.2013р. по 29.11.2014р., 3% річних - 5816,95 грн. за період з 31.08.2013р. 29.11.2014р. .

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" та статтею 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Таким чином, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог /на суму 1953,52 грн./ предметом господарського спору у справі є стягнення боргу- 119 905,55 грн. за використану активну електричну енергію /за період з 24.09.2013р. по 08.12.2014р./, пені за несвоєчасну оплату за активну електричну енергію - 9530,77грн. за період з 30.11.2013р. по 29.112014р., інфляційні нарахування - 33999,54 грн. за період з 31.05.2013р. по 29.11.2014р., 3% річних - 5816,95 грн. за період з 31.08.2013р. 29.11.2014р..

18.02.2015р. за вхід. № 2235 канцелярії судупредставникпозивача С.В. Ярещенко подав письмові пояснення з додатками. Суд їх прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи -т.2,а.с. 114-127.

19.02.2015р. за вхід. № 2284 канцелярії суду представник відповідача Шавдій Ю.О. подала додаткові докази які просить залучити до матеріалів справи. Суд їх прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи - т.2,а.с. 129- 145.

19.02.2015 року представники сторін подали клопотання про продовження строку вирішення спору на 15-ть днів - до 17.03.2015р. Суд ухвалою від 19.02.2015р. у справі клопотання задовольнив - т.2, а.с. - 150-151.

19.02.2015 року оголошено перерву в судовому засіданні до 14.00 год. -17.03.2015р. про що представники сторін повідомлені під розписку -т.2,а.с. 148.

12.03.2015 року за вхід. № 3454 канцелярії суду представник відповідача Шавдій Ю.О. подала клопотання про приєднання до матеріалів щодо підтвердження факту, що відповідач здійснював закупівлю електричної енергії в 2013-2014рр. у позивача за державні кошти і реєстрацію договорів у державному казначействі. Суд клопотання з додатками прийняв до розгляду, задовольнив та залучив до матеріалів справи -т.2,а.с. 152-164.

17.03.2015 року за вхід. № 3674 представник позивача С.В. Ярещенко подав додаткові докази які просить залучити до матеріалів справи. Суд заяву з додатками прийняв до розгляду, задовольнив її та залучив до матеріалів справи - т.2,а.с. 165-172.

17.03.2015 року за вхід. № 3695 канцелярії суду представник відповідача Шавдій Ю.О. подала клопотання про зменшення розміру пені у зв'язку з недофінансуванням та недостатністю бюджетних асигнувань, що перешкоджало вчасній сплаті коштів за спожиту електричну енергію. В підтвердження викладеного в клопотання відповідач надав Суд дане клопотання прийняв до розгляду та залучив його до матеріалів справи - т.2,а.с - 173.

Представники позивача щодо вищевказаного, заперечень не мають.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами у відповідності до приписів статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши подані сторонами докази та додаткові докази які були витребувані господарським судом, всебічно, повно і об'єктивно за своїм внутрішнім переконанням в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності у нарадчій кімнаті, суд встановив наступне:

03.06.2003р. між Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго", в особі Полтавської філії міських електромереж (далі за текстом - позивач, постачальник) та Полтавською виправною колонією №64 (далі за текстом - відповідач, споживач), яка відповідно до право установчих документів змінила назву на Полтавська виправна колонія Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Полтавській області (№64), було укладено договір №419 "Про постачання електричної енергії".

Як зазначає позивач, рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ "Полтаваобленерго" від 20.04.2011р. було змінено організаційно-правову форму товариства на Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго".

26.11.2012р. між структурним підрозділом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж та Полтавською виправною колонією Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Полтавській області (№64), було переукладено договір №419 "Про постачання електричної енергії", в редакції затвердженій Постановою НКРЕ від 17.10.2005р. №910.

26.02.2013р. були внесені зміни до Договору "Про постачання електричної енергії" №0419 від 26.11.2012р. в зв'язку з зміною назви установи з Полтавської виправної колонії Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Полтавській області (№64) на Полтавська виправна колонія Управління державної пенітенціарної служби України у Полтавській області (№64) шляхом підписання додаткової угоди до Договору.

Відповідно до Розділу 1 "Предмет договору" даного договору, Позивач постачає електричну енергію Відповідачу, а Відповідач оплачує Позивачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до нього.

Позивач зазначив, що в період з 24.09.2013р. по 08.12.2014р. Полтавська виправна колонія Управління державної пенітенціарної служби України у Полтавській області (№64) постійно споживала електричну енергію на підставі вищезазначеного Договору, однак оплата за спожиту електричну енергію за цей період відповідачем проводилась несвоєчасно та не в повному обсязі, в зв'язку з чим утворилась заборгованість даного підприємства перед позивачем у сумі 119 905,55 грн. за період з 24.09.2013р. по 08.12.2014р., пеню за несвоє-часну оплату за активну електричну енергію - 9530,77грн. за період з 30.11.2013р. по 29.112014р., інфляційні нарахування - 33999,54 грн. за період з 31.05.2013р. по 29.11.2014р., 3% річних - 5816,95 грн. за період з 31.08.2013р. 29.11.2014р, що підтверджується поданими розрахунками заборгованості за використану активну електричну енергію та неустойки, інфляційних і 3% річних - т.1,а.с. 22-37; 96-136.

Дана обставина відповідачем не заперечувалась.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому суд бере до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, який є державною установою та фінансується з державного бюджету, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, з врахуванням клопотання відповідача зменшити суму пені в зв'язку з недофінансуванням та недостатністю бюджетних асигнувань, що перешкоджало вчасній сплаті коштів за спожиту електричну енергію, суд приходить до висновку про можливість зменшення суми пені, яка підлягає стягненню на 3 530,77грн., тому сума пені, яка підлягає стягненню - складає 6000 грн..

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 119905,55 грн. основного боргу, 33999,54 грн. інфляційних нарахувань та 5816,95 грн. 3% річних обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами ( в матеріалах справи- т.1,а.с. 22-37; 96-136, визнаються відповідачем, а відтак підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення 9530,77 грн. пені відповідачем не визнаються і ним 17.03.2015 року подано клопотання про зменшення розміру пені у зв'язку з недофінансуванням та недостатністю бюджетних асигнувань, що перешкоджало вчасній сплаті коштів за спожиту електричну енергію. В підтвердження вищенаведеного відповідачем подано кошторис на 2013 рік; тимчасовий кошторис на 1 квартал 2014 рокуБ довідка про зміну до кошторису за 2014 рік, кошторис на 2014 рік; копії виписок з рахунків відповідача - т.2,а.с.77-100; 129-146. Враховуючи вищенаведене суд відповідно до ч.3 ст. 83 ГПК України розмір пені зменшується на 3530,77 грн. і до стягненню підлягає 6 000,00грн. пені.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 статі 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до статі 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до приписів статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Статтею 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом .

Вирішуючи господарський спір суди зобов'язані достеменно встановити сам факт виконання договірних зобов'язань оскільки з'ясування вказаних питань має істотне значення для вирішення спору на впливає на правильність застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 '' Про судове рішення '' рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи,що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно до ч.1 статті 4-7 ГПК України судове рішення приймається за результатами обговорення усіх обставин справи, а ч.1 статті 43 названого Кодексу передбачено всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідже- ними в судовому засіданні.

Зобов'язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Згідно до приписів статті 32 ГПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду..

У нарадчій кімнаті суд дійшов висновку, що Позивачем у відповідності до приписів статей 32-34, 36, 38 ГПК України у встановленому порядку подано належні докази ( у матеріалах справи - т.1,а.с. 22-37; 96-136 на підставі яких довів обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень, і підтвердив обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідач відповідно до статей 21-22, 32-34, 36, 38 ГПК України не спростував доводів позивача на підставі яких останній доводив обставини заявлених вимог, та на підставі статті 614 ЦК України не довів відсутності вини як підстави відповідальності за порушення зобов'язання.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позов задоволено повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд приходить до висновку про стягнення витрати по сплаті судового збору в сумі 3 318,42 грн. з відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 4 ,4-3, 4-5, 4-7,21, 22, 28, 32 - 34, 36, 38, 43, 44, 49, 69,75,77, 811, 82, 821 , /ч.3ст.83/, 83 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені на суму 3530,77 грн. .

3. Стягнути з Полтавської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України у Полтавській області (№64), , р/р 0881 ГУДКСУ у м. Полтава, МФО 831019, /вул. Старокотелевська, 16, м. Полтава, Полтавська область, 36015/ на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5 м. Полтава, 36022) в особі Полтавської філії міських електромереж Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", код ЄДРПОУ, 37709834, р/ рахунок 3944 Полтавське ГРУ Приватканк, МФО 331401 ( вул. М.Бірюзова, 47А, м. Полтава, 36047) заборгованість за використану активну електричну енергію - 119905,55 грн. основного боргу за період з 24.09.2013р. по 08.12.2014р., пеню за несвоєчасну оплату за активну електричну енергію - 6 000,00 грн. - за період з 30.11.2013р. по 29.112014р., інфляційні нарахування - 33999,54 грн. за період з 31.05.2013р. по 29.11.2014р., 3% річних - 5816,95 грн. за період з 31.08.2013р. 29.11.2014р. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 318,42 грн.

4. Відмовити і іншій частині.

СУДДЯ О.Т. Іваницький