ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 904/7173/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Волковицької Н.О. Рогач Л.І.
за участю представників:
позивачаБережок С.І. - довіреність від 18.04.2014 р.
відповідачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановувід 27.01.2015 р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№ 904/7173/14 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства "Марганецьтепломережа"
простягнення 8 780 046,19 грн.
В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до КП "Марганецьтепломережа" про стягнення 8 780 046,19 грн., з яких: 8 034 032,59 грн. сума основного боргу, 89 866,42 грн. - інфляційні втрати, 478 162,09 грн. - пеня та 177 985,09 грн. - 3 % річних, посилаючись на приписи статей 525, 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, з підстав неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору щодо своєчасної оплати поставленого природного газу.

У відзиві на позовну заяву КП "Марганецьтепломережа" вказуючи на те, що відповідач є комунальним підприємством, яким здійснюється поставка теплоенергії населенню, і основним фінансовим джерелом відповідача, з якого проводиться оплата за спожитий природний газ, є грошові кошти від реалізації теплової енергії споживачам по яких мається заборгованість, а все майно відповідача є власністю територіальної громади міста, відповідач просив суд керуючись статтею 551 Цивільного кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України та пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, зменшити розмір штрафних санкцій належних до стягнення.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014 р. (суддя Бєлік В.Г.) позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з КП "Марганецьтепломережа" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 1 680 688, 31 грн. основного боргу, 334 713, 46 грн. пені, 177 985,09 грн. річних, 89 866, 42 грн. інфляційних втрат.

В частині стягнення 445 859,66 грн. основного боргу відмовлено.

В частині стягнення 5 907 484,62 грн. основного боргу провадження у справі припинено.

Мотивуючи рішення судом першої інстанції були встановлені обставини щодо оплати відповідачем суми основного боргу в розмірі 445 859,66 грн. до пред'явлення позову до суду, у зв'язку з чим у цій частині відмовлено у задоволенні позовних вимог, та здійснення відповідачем під час розгляду справи оплати суми основного боргу у розмірі 5 907 484,62 грн., що стало підставою для припинення провадження у справі в цій частині.

При цьому, посилаючись на приписи статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України та пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, судом був зменшений розмір пені на 30 %.

За апеляційною скаргою ПАТ "НАК "Нафтогаз України" Дніпропетровський апеляційний господарський суд (судді: Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є., Крутовських В.І.), переглянувши рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014 р. в апеляційному порядку, постановою від 27.01.2015 р. доповнив резолютивну частину рішення абзацем, який стосується відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 143 448,63 грн., в решті залишивши рішення без змін з мотивів, викладених судом першої інстанції.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить рішення та постанову у даній справі скасувати в частині зменшення пені на 143 448,63 грн. і в оскаржуваній частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені задовольнити в повному обсязі, а в решті судові рішення у даній справі скаржник просить залишити без змін.

Касаційна скарга ПАТ "НАК "Нафтогаз України" обґрунтована порушенням судами статей 549- 552 Цивільного кодексу України та статей 4-2, 43, 83, 84 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням зокрема, на недоведеність наявності виняткових підстав для зменшення пені, виходячи з інтересів обох сторін, не врахування судами особливих обставин щодо діяльності позивача та наявність негативних наслідків, спричинених останньому від прострочення відповідачем виконання зобов'язань за договором.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами під час розгляду справи, 28.12.2012 року між НАК "Нафтогаз України" (продавець) та КП "Марганецьтепломережа" (покупець) було укладено договір купівлі - продажу природного газу № 13/3317-ТЕ-3, за умовами якого продавець зобов'язується передати покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Відповідно до пункту 2.1 договору, продавець передає покупцеві з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. газ обсягом до 9199,799 тис. куб. м.

Згідно пункту 5.5 договору, його загальна вартість на дату укладення становить 10 036 980,71 грн., крім того ПДВ - 2 007 396, 14 грн., разом з ПДВ - 12 044 376,85 грн.

У відповідності з пунктом 3.3 договору, приймання - передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно пункту 3.4. договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти приймання - передачі є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Здійснюючи судовий розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що на виконання договору поставки природного газу продавець за період з січня 2013 р. по грудень 2013 р. передав відповідачу природний газ на загальну суму 8 977 984,33 грн., що підтверджується актами прийому - передачі природного газу.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Проте, як встановлено судами, відповідачем зобов'язання за договором належним чином не виконано повна оплата отриманого природного газу у строки, обумовлені договором не здійснена, зокрема, сплачено лише 943 951,74 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 8 034 032,59 грн.

Разом з цим, як встановлено судами, на виконання умов договору про організацію взаєморозрахунків від 08.02.2014 р. № 24/30, укладеного між територіальним органом Казначейства в Дніпропетровській області, Департаментом фінансів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням виконкому Марганецької міської ради, КП "Марганецьтепломережа" та НАК "Нафтогаз України", відповідачем перераховано НАК "Нафтогаз України" 445 859,66 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 01.04.2014 року № 2.

Крім того, як встановлено судами, під час розгляду справи у суді першої інстанції, КП "Марганецьтепломережа", на виконання умов договорів про організацію взаєморозрахунків від 06.10.2014 р. № 624/30 та від 07.11.2014 р. № 924/30 сплачено суму основного боргу за поставлений природний газ на загальну суму 5 907 484, 62 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями від 15.10.2014 р. № 5 та від 17.11.2014 року № 6, тобто заборгованість відповідача становить 1 680 688,31 грн., яка стягнута з відповідача на користь позивача, як й стягнуто з відповідача 3 % річних у розмірі 177 985,09 грн., інфляційні втрати у сумі 89 866, 42 грн. та пеня у сумі 334 713, 46 грн., розмір якої зменшено на 30 % від заявленого позивачем.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що судові рішення у даній справі оскаржуються лише в частині зменшення розміру пені.

Як вбачається з матеріалів справи, частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені на 30 % на суму 143 448,63 грн., виходячи з приписів статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України, на підставі пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, судом першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, було встановлено, що відповідач є комунальним підприємством, яке здійснює постачання теплової енергії населенню, бюджетним установам та організаціям, заборгованість відповідача об'єктивно виникла не з його вини, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів та не покриття тарифами собівартості енергоносіїв та наявністю великої дебіторської заборгованості, що є підставою вважати наявними підстави для зменшення розміру пені, заявленої до стягнення з відповідача на 30 %, а саме з 478 162,09 грн. до 334 713,46 грн.

За приписами статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні принципи закріплені у статті 233 Господарського кодексу України, якою встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, з урахуванням обставин, встановлених судами під час розгляду справи, колегія суддів вважає правомірним висновок судів щодо зменшення суми пені, заявленої ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до стягнення та відмови в задоволенні у позові в цій частині.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Беручи до уваги викладене, судова колегія вважає рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що зводяться до непогодження скаржника із судовими рішеннями в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 р. у справі № 904/7173/14 господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: Н. Волковицька

Л. Рогач