ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Справа № 908/5867/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Тихий П.В. , суддя Черленяк М.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - Студенніков Д.М. (довіреність № 23-12/14-1 від 23.12.2014 р.);

відповідача - Кононенко О.А.. (довіреність б/н від 01.12.2014 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №1403 З/1-43) на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.02.15 у справі № 908/5867/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест", м. Дружківка, Донецька обл.,

про стягнення 630 439 грн. 58 коп.

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з ТОВ "Карпатибудінвест", м. Дружківка, Донецька обл. на його користь заборгованість за договором фінансового лізингу № LC5283-05/11 в розмірі 630439,58 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 року (суддя Алейникова Т.Г.) позовні вимоги ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" до ТОВ "Карпатибудінвест" задоволено. Стягнуто з ТОВ "Карпатибудінвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль 630439 (шістсот тридцять тисяч чотириста тридцять дев'ять) грн. 58 коп. основного боргу та 12 608 (дванадцять тисяч шістсот вісім) грн. 79 коп. витрат на судовий збір.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення у справі, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що підстави для припинення договору фінансового лізингу виникли вже після виникнення у відповідача обов'язку зі сплати лізингових платежів, а тому підлягають виконанню, є необґрунтованими, оскільки сам факт розірвання договору незалежно від дати вже свідчить про невиконання позивачем своїх обов'язків щодо надання у власність відповідачеві предмету лізингу, що в свою чергу, позбавляє його права вимагати його оплати. Тож, враховуючи зазначене та те, що право власності на предмет лізингу від ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" до ТОВ "Карпатибудінвест" не перейшло, відповідач вважає, що підстав для стягнення з нього такої складової лізингового платежу, як відшкодування вартості цього майна, яке залишилося у власності позивача, відсутні.

Відповідач також вказує на те, що в порушення ст. 43 ГПК України судом не надано належної правової оцінки стосовно того, що рахунки на сплату заборгованості належним чином не були пред'явлені до оплати відповідачу. А на підставі розділу 5 Загальних умов фінансового лізингу, сплата лізингових платежів здійснюється щомісячно, на підставі пред'явлених Лізингодавцем рахунків.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.03.2015 року апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження.

Відповідно до довідки керівника апарату Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2015 року, у зв'язку з відрядженням судді Россолова В.В. при повторному автоматичному розподілі апеляційних скарг між суддями сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя Черленяк М.І., суддя-доповідач Тихий П.В.

Представник відповідача надав до суду клопотання (вх.№5441 від 06.04.2015 року) про зупинення розгляду справи до вирішення у господарському суді м. Києва справи №910/5457/15-г за позовом ТОВ "Карпатибудінвест" до ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" про визнання недійсним договору лізингу №LC5284-05/11 від 03.06.2011 року, оскільки, на його думку, справи є пов'язаними між собою.

Колегія суддів, розглянувши заявлене клопотання вирішила відмовити у його задоволенні, оскільки відповідно до ч. 1. ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Відповідно до п. 3.16. Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 року, під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Таким чином, поданий позов у іншій справі не є безумовною підставою для зупинення провадження у даній справі, оскільки, предметом спору, зокрема є стягнення боргу стороною у зобов'язанні, права вимоги у якої на час розгляду справи існують.

Представником відповідача заявлено також клопотання про залучення у якості третьої особи ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" (вх.№5442 від 06.04.2015 року), оскільки, на думку відповідача, рішення по справі може вплинути на її права та обов'язки.

Вирішуючи питання щодо клопотання відповідача про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування", колегія суддів приходить до висновку про його відхилення у зв'язку з необґрунтованістю, оскільки зазначене клопотання вже заявлялося та розглядалося в суді першої інстанції, крім того, відповідач, як юридична особа самостійно уклав договір з позивачем, а ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" не є стороною за договором.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№5149 від 01.04.2015 року), в якому зазначає про безпідставність посилання відповідача на відсутність у нього обов'язку сплатити позивачу передбачені Договором платежі з підстав припинення договору фінансового лізингу, оскільки п. 7.7 Загальних умов договору (Додаток №4 до договору) передбачено, що у випадку знищення, викрадення або втрати предмету лізингу, незалежно від того був такий випадок визначний страховим чи ні, Лізингоодержувач зобов'язаний протягом 15 календарних днів з моменту настання такої події сплатити Лізингодавцю визначені в п. 10.3.2 Загальних умов платежі, в тому числі заборгованість по поточних лізингових платежах. Пунктом 7.8 Загальних умов передбачено, що лише у випадку сплати Лізингоодержувачем сум визначених у п. 7.7, Лізингодавець протягом 15 календарних днів передає Лізингоодержувачу свої права Вигодонабувача за договором страхування, а право власності на предмет лізингу при цьому переходить до Лізингоодержувача на підставі договору купівлі-продажу (викупу) предмету лізингу;

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження заволодіння предметом лізингу сторонніми особами; останній не повідомляв в письмовому вигляді позивача про факти заволодіння предметом лізингу сторонніми особами; Також п. 5.5 Загальних умов фінансового лізингу передбачено, що Лізингоодержувач (Відповідач, Скаржник) сплачує поточні лізингові платежі незалежно від фактичного користування предметом лізингу. Отже, обов'язок відповідача сплатити поточні лізингові платежі за період користування предметами лізингу не ставиться в залежність від фактичного користування предметом лізингу (п. 5.5. Загальних умов фінансового лізингу), а також не припиняє такі зобов'язання у випадку викрадення, знищення або втрати предмета лізингу.

Крім того, пунктом 8.1.9 Загальних умов фінансового лізингу закріплено обов'язок Лізингоодержувача письмово повідомляти Лізингодавця про неможливість виконання своїх зобов'язань за договором у день виникнення обставин, які дають підстави для цього.

ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" не отримувало жодних письмових повідомлень від ТОВ "Карпатибудінвест", в тому числі, передбачених п. 5.4, п. 10.2.2 Загальних умов фінансового лізингу.

Позивач також зазначає, що ним пред'явлено позовні вимоги щодо стягнення поточних лізингових платежів, та не пред'явлено позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій та пені за затримку і невиконання зобов'язань за договором.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 року у справі №908/5867/14 без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх в судовому засіданні уповноважених представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (Лізингодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № LC5283-05/11 від 03.06.2011р., за умовами якого Лізингодавець зобов'язався передати на умовах фінансового лізингу без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток № 2 до цього Договору), а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.7 Договору (з урахуванням угоди від 01.10.2011 року про внесення змін до договору оренди (фінансового лізингу) від 03.06.2011 року № LC5283-05/11) передбачено, що вартість предмету лізингу на момент підписання цього договору становить 858 926, 11 грн., у т.ч. ПДВ 20 %.

Згідно з п. 3.2 Договору, розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти розмір заборгованості Лізингоодержувача зазначається у графіку розрахунку заборгованості (Додаток № 1 до цього договору), який сторони підписують після визначення остаточної вартості предмета лізингу.

Угодою від 01.10.2011 року про внесення змін до договору оренди (фінансового лізингу) від 03.06.2011 року № LC5283-05/11 сторони дійшли згоди внести зміни до додатку № 1 "Графік розрахунку заборгованості" та виклали його в новій редакції.

Як зазначено у п. 4.1 Договору, Лізингоодержувач за цим Договором сплачує відсотки за фінансування та поточні лізингові платежі.

Пунктом 4.3. Договору сторони передбачили, що Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії Лізингодавця (Комісія лізингодавця)

Відповідно до приписів пункту 4.4 Договору, Розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2. цього договору від заборгованості Лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно Графіку. Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за курсом продажу з дотриманням умов ч. 2 цього пункту.

Комісія Лізингодавця розрахована у гривнях не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості Лізингоодержувача згідно даних колонки D графіку (Додаток 1 до договору).

Загальні умови фінансового лізингу сторони передбачили в додатку № 4 до договору фінансового лізингу від 03.06.2011 року №LC5283-05/11, пунктом 1.2. якого визначили, що приймання та передача предмета лізингу оформляється актом приймання-передачі.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що за актом приймання-передачі предмета лізингу від 03.06.2011р. ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" (Лізингодавець) передав, а ТОВ "Карпатибудінвест" (Лізингоодержувач) прийняв у користування предмет лізингу згідно специфікації від 03.06.2011 року (Додаток № 2 до договору), а саме: Бульдозер D180LGP, 2008 р.в., № шасі/кузова FNH183LPN8HC46106.

Відповідно до п. 3 Акту приймання-передачі від 03.06.2011 року сторони визначили, що до Лізингоодержувача переходять усі ризики, пов'язані з користуванням та володінням предметом лізингу.

За приписами п. 5.3. додатку №4 до договору фінансового лізингу, Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.4. цих Загальних умов на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутись до Лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано не прийнято до уваги заперечення відповідача стосовно того, що вищезазначені рахунки він не отримував.

Як зазначено у пункті п. 7.1. додатку №4 до договору фінансового лізингу, Лізингоодержувач протягом строку лізингу за свій рахунок забезпечує страхування предмета лізингу в страховій компанії згідно визначеного Лізингодавцем переліку на випадок: знищення (загибелі), розкрадання (викрадення), пошкодження (псування) предмета лізингу та на всі випадки, передбачені Правилами страхування страховика (Автокаско/повний пакет).

Згідно з п. 7.4. додатку №4, якщо за п'ять днів до закінчення дії страхового договору або граничного строку сплати страхових платежів (платежу) Лізингоодержувач не здійснить сплату страхових платежів (платежу), то Лізингодавець має право самостійно застрахувати такий предмет лізингу, а Лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати Лізингодавцю такі витрати зі страхування предмета лізингу, крім того ПДВ у розмірах, визначених чинним законодавством України.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором (п. 8.1 Договору).

Відповідно до п. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про фінансовий лізинг" визначено, що Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ст. 16 зазначеного закону, сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

На виконання умов договору фінансового лізингу ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" виставлено відповідачу на оплату рахунки-фактури (акти виконаних робіт) з відшкодування частини вартості предмету лізингу та комісії Лізингодавця на загальну суму 630439,58 грн. (а.с. 20-39).

Проте, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за договором фінансового лізингу №LC5283-05/11 від 03.06.2011 року та виставлені позивачем рахунки на суму 630439,58 грн. не оплатив.

Що стосується посилання відповідача на відсутність підстав для стягнення заборгованості в розмірі 630439,58 грн. з тих підстав, що договір фінансового лізингу від 03.06.2011 року №LC5283-05/11 є припиненим внаслідок незаконного заволодіння невідомими особами технікою, яка є предметом спірного договору лізингу слід зазначити наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості з оплати лізингових платежів в сумі 630439,58 грн., що виникла за період з лютого 2013 року по вересень 2014 року включно. При цьому, обов'язок з оплати останнього лізингового платежу, що заявлений позивачем у цій справі, за вересень 2014 року виник у відповідача з 08.09.2014 року.

Разом з тим, відповідно до витягу з кримінального провадження №0009694, датою надходження заяви директора ТОВ "Карпатибудінвест" Макарова О.В. до Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві про вчинення кримінального правопорушення є 10.09.2014 року, а датою внесення Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві відомостей до ЄРДР щодо вчиненого кримінального правопорушення є 11.09.2014 року.

Таким чином, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, обставини на які посилається відповідач, як на підставу припинення договору фінансового лізингу від 03.06.2011 року №LC5283-05/11 виникли вже після виникнення у відповідача обов'язку зі сплати лізингових платежів за заявлений позивачем у цій справі період.

Враховуючи викладене, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками господарського суду про те, що позовна вимога ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" про стягнення з ТОВ "Карпатибудінвест" заборгованості за договором фінансового лізингу №LC5283-05/11 в розмірі 630439,58 грн. є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню, оскільки на момент винесення рішення по даній справі відповідач не надав суду доказів сплати суми основного боргу з лізингових платежів, комісії та компенсації витрат по страхуванню предмету лізингу, або доказів правомірності своїх дій щодо такої не сплати.

Приймаючи до уваги зазначене та те, що відповідач не надав суду доказів, які б могли свідчити про належне виконання ним договірних зобов'язань, доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 року у справі №908/5867/14 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та діючого законодавства, без порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 року у справі №908/5867/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 08.04.2015 року

Головуючий суддя Бондаренко В.П.

Суддя Тихий П.В.

Суддя Черленяк М.І.