ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________-_______________________________
РІШЕННЯ

"26" березня 2015 р.Справа № 916/3802/14

За позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до відповідача Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

про виселення

Суддя Гут С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: Данилова Л.В., довіреність №01-36/22 від 20.01.2015р.;

Від відповідача: Стеблинська О.А., довіреність від 05.09.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Департамент комунальної власності Одеської міської ради, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про виселення Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю з нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 201,4кв.м, які розташовані за адресою: м.Одеса, вул. Катерининська, 1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.09.2014р. порушено провадження у справі №916/3802/14.

14.10.2014р. від позивача надійшов супровідний лист(вх.№26901/14 від 14.10.14р.) про залучення до матеріалів справи доказів.

Судом залучено до матеріалів справи надані докази по справі.

31.10.2014р. від відповідача надійшло клопотання(вх.№28731/14 від 31.10.14р.) про залучення до матеріалів справи доказів в рахунок обґрунтування заперечень проти позову.

Судом клопотання розглянуто та залучено до матеріалів справи надані докази по справі.

03.11.2014р. Мале підприємство "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, звернувся до господарського суду Одеської області із зустрічною позовною заявою в порядку ст.60 ГПК України (вх.№4519/14 від 03.11.2014р.) до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання договору оренди нежитлового приміщення №63-Ц1 від 13.08.1999р. продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.11.2014р. було повернуто без розгляду зустрічну позовну заяву Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю(вх.№4519/14 від 03.11.2014р.) до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання договору оренди нежитлового приміщення №63-Ц1 від 13.08.1999р. продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Приймаючи до уваги надходження до господарського суду Одеської області апеляційної скарги Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу господарського суду Одеської області від 04.11.2014р. про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду, ухвалою господарського суду Одеської області від 06.11.2014р. зупинено провадження по справі №916/3802/14 за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про виселення до розгляду апеляційної скарги Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю по справі №916/3802/14 на ухвалу господарського суду Одеської області від 04.11.2014р. про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2014р. апеляційну скаргу Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Одеської області від 04.11.2014р. - без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 22.12.2014р. клопотання Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення, а касаційна скарга на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2014р. у справі №916/3802/14 повернута Малому підприємству "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.02.2015р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.11.2014р. у справі №916/3802/14 - залишено без змін, а касаційну скаргу Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю - без задоволення.

Приймаючи до уваги усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі, а також повернення справи №916/3802/14 до господарського суду Одеської області, ухвалою господарського суду Одеської області від 16.03.15р. було поновлено провадження у справі №916/3802/14.

Відповідач проти позову заперечує, та просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позов(вх.№28299/14 від 28.10.14р.). Так в обґрунтування відзиву зазначає про те, що відповідно до п. 1.2 договору оренди приміщення вказаний договір було укладено строком з 13.08.1999р. по 13.08.2014р. Відповідно до п. 9.4. Договору після закінчення строку дії Договору, орендар має переважне право на його продовження, у разі належного виконання ним умов Договору. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. В зв'язку з цим, Орендар 11.07.14р. звернувся до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з листом за №25 щодо продовження строку дії Договору оренди Приміщення на новий термін, тобто, Орендар вчинив дії, обов'язок вчинення яких передбачено законодавством. Зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Так, Позивач у своїй позовної заяві стверджує, що ним було надіслано повідомлення за №01-13/4810 від 02.07.2014р. про відсутність наміру пролонгувати вказаний договір оренди, але жодних доказів відправлення цього повідомлення позивачем та одержання його відповідачем позивач суду не надав. Отже, належним доказом повідомлення Орендаря про відсутність наміру продовжувати договірні відносини має бути письмово оформлене волевиявлення Орендодавця, надіслане Орендареві, на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку, тобто до 13.09.2014р. з доказами його надіслання. Позивач, на підтвердження своїх вимог про повідомлення Відповідача щодо припинення дії договору оренди, у судовому засіданні 14.10.14р., надав наступні документи: копію листа повідомлення про відсутність наміру пролонгувати вказаний договір оренди але вже за №01-13/5425, копію реєстру №01-13/5413, копію реєстру від 02.07.14р. копію списку №1165, копію фіскального чеку від 30.07.14р. Так, згідно з положеннями п.п. 66, 67, 68, 73 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.09р. № 270, в редакції від 08.04.13р. (далі - Правила № 270), у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список. Кількість поштових відправлень, поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії, що включається до одного списку, кількість примірників списків та необхідність подання їх в електронному вигляді визначається оператором поштового зв'язку. До списку включаються поштові відправлення, поштові перекази, згруповані за способом пересилання. Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера(!). Підписи скріплюються відповідними печатками (!). Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові. Під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток календарного штемпеля. Як вбачається з представленої копії реєстру №01-13/5413 від 28.07.14р. під п.4 є запис номерів відправлень а саме: 01-13/5425, 01-13/5427, 01-13/5428. Як стверджує позивач номер 01-13/5425 присвоєний листу повідомленню про відсутність наміру пролонгувати вказаний договір оренди. Але докази відправлення цього листа відсутні. Так як на копії реєстру №01-13/5413 від 28.07.14р. не міститься підпису відповідальної особи відправника скріпленого печаткою. Відсутній також і розрахунковий документ про прийняття для пересилання вказаних згрупованих поштових відправлень (!). Абзацом 27 п. 2 Правил №270, визначено, що розрахунковим документом є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку. З аналізу зазначеної норми вбачається, що розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням, є доказом надання (оплати) послуг поштового зв'язку з пересилання поштових відправлень . Якщо Позивач дійсно відправляв листи згідно з копією реєстру №01-13/5413 від 28.07.14р., то у нього повинен бути розрахунковий документ в якому повинна міститися наступна інформація:

По перше - „список №01-13/5413" - у даному випадку, цей номер повинен співпадати з номером списку(реєстру), який позивач надав до суду, та на який посилається як на доказ відправлення повідомлення відповідачу

По друге - "група р/л" - що свідчить про відправлення рекомендованого листа.

По третіх - "кількість р/л" -7-у даному випадку, кількість рекомендованих листів відповідно до реєстру №01-13/5413, на який посилається позивач, повинно бути - 7(шт.).

Сума 58,10грн. (так як відправлення одного рекомендованого листа коштує 8грн.30коп., згідно з п.76 Правил №270, тобто відправлення 7 листів коштує - 58грн.10коп.

Дата повинна бути не пізніше 13.09.14р, тобто упродовж одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Але, позивач не надав у судовому засіданні такий важливий доказ, як фіскальний чек, який підтверджує, що саме листи, номера яких містяться у списку за №01-13/5413 від 28.07.14р., були відправлені на адреси які зазначені у списку.

Виходячи з вищенаведеного, жодного доказу відправлення листів номера яких казані в копії реєстру №01-13/5413 від 28.07.14р. немає. Тому немає і доказу відправлення повідомлення про відсутність наміру пролонгувати договір оренди на адресу відповідача.

У судовому засіданні 14.10.14р., позивачем також надані: копія списку №1165 та копія фіскального чеку від 30.07.14р., який свідчіть про відправлення листів, у кількості -5, відповідно до вказаного списку №1165.

Надіслання рекомендованих листів, серед яких був лист адресований відповідачу, згідно з інформацією, яка міститься у фіскальному чеку, відбулося 30.07.14р.

Дійсно, на адресу Відповідача надійшов лист з відбитком календарного штемпеля з датою "30.07.14" та за №01-13/4702. (Відповідно до Правил №270, під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному поштового відправлення проставлений відбиток календарного штемпеля з датою, у даному випадку - 30.07.14р.). Але, в тексті листа за №01-13/4702 міститься інформація з питання викупу першого поверху нежитлового приміщення, площею 201,0кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1, а не повідомлення про відсутність наміру пролонгувати договір оренди. Цей лист можна ідентифікувати і за номером відправлення. Так в графі № 9 списку № 1165, проставлений номер 392, що відповідає штрих коду наклеєному на конверті.

Представлену копію реєстру від 02.07.14р. взагалі не можна брати до уваги як доказ так як, на копії реєстру від 02.07.14р. не міститься підпису відповідальної особи відправника скріпленого печаткою та відбитку календарного штемпеля підприємства поштового зв'язку. Відсутній також і розрахунковий документ про прийняття для пересилання вказаних згрупованих поштових відправлень. Це є нічим іншим як роздруківкою таблиці із зазначенням переліку адресатів, їх місцезнаходження та вихідних номерів листів (яку можливо самостійно виготовити у будь-який момент).

З наданих Позивачем копії документів неможливо встановити факт ні відправлення, ні тим більше вручення повідомлення про відсутність наміру пролонгації терміну дії договору. Тому вважає, що Позивачем не доведено факт надіслання, і тим більше вручення повідомлення про відсутність наміру пролонгувати термін дії договору оренди.

Таким чином, Відповідач вважає, що на час розгляду справи є чинним пролонгований договір оренди №63-Ц1 від 13.08.1999р. і тому підстави для виселення відповідача з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 201,4кв.м 1 поверху, за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська,1 - відсутні.

Водночас відповідач належним чином використовували та використовує орендоване приміщення та добросовісно виконує усі обов'язки, що випливають з договору оренди, тобто: використовує орендоване майно за цільовим значенням, сплачує орендну плату, уклали черговий договір страхування орендованого приміщення на користь орендодавця, що підтверджується копіями платіжних документів про сплату орендної плати та копією договору добровільного страхування. Також у 2013 році Відповідач, за власний рахунок зробив капітальний ремонт орендованого приміщення, загальна вартість якого складає 372836,00грн.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що позивач, після закінчення строку дії договору оренди у встановлений законодавством строк не надіслав відповідачу повідомлення про відсутність наміру пролонгувати вказаний договір оренди Мале підприємство "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю вважає, що даний договір на підставі ст.764 ЦК України, ч.4 ст. 284 ГК України, вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором №63-Ц1 від 13.08.1999р.

26.03.15р. від позивача надійшли письмові пояснення(вх.№7901/15 від 26.03.15р.), згідно яких зазначає на те, що Департаментом, відповідно до приписів норм чинного законодавства передбачених ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст. 784 Цивільного кодексу України, було надіслано на адресу Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю повідомлення від 02.07.2014р. №01-13/4810 та повідомлення від 28.07.2014р. №01-13/5425 відповідно до яких повідомив, що договір оренди №63-Ц1 від 13.08.1999р. закінчує свою дію 13.08.2014р. та на новий строк продовжуватися не буде, а також запропонував у добровільному порядку повернути орендоване майно співробітникам Департаменту. Зазначене повідомлення було надіслано Малому підприємству "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю належним чином про що свідчить копія фіскального чеку, реєстру №01-13/5413 від 28.07.2014р. та список групових поштових відправлень №1165. Так як зазначене повідомлення було адресовано керівнику Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю Якимович Л.В. то у списку згрупованих поштових відправлень міститься прізвища керівника а не назва його підприємства. Тобто ствердження відповідача щодо порушення Департаментом в момент відправлення повідомлень про не пролонгацію п.п. 66, 67, 68, 73 Правил надання послуг поштового зв'язку затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 є безпідставними. Пунктом 9.6. Договору оренди встановлено, що дія договору оренди припиняється внаслідок закінчення строку, так, строк дії договору оренди закінчився 13.08.2014р. Окрім того, Вищий господарський суд у Постанові від 01.07.2010р. по справі №7/160/09 у мотивувальній частині зазначив наступне щодо отримання повідомлення про не пролонгацію договору оренди: «Колегія суддів вважає помилковим висновок апеляційного суду про продовження строку дії договору, оскільки позивач не повідомив відповідача належними чином про припинення дії останнього, позаяк відсутні докази отримання ним повідомлень. Так, нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку орендодавців доводити факт отримання орендарями листів (заяв, повідомлень тощо) про припинення дії договорів оренди або ж пересвідчуватися в тому, чи отримував орендар повідомлення (заяви тощо) про припинення дії договору, які надсилаються, зокрема, в порядку ч,2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а передбачений лише обов'язок довести факт належного направлення такого повідомлення-заяви орендарю, яке буде свідчити про відсутність волевиявлення на продовження орендних правовідносин. Як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи факт направлення позивачем листа про припинення дії договору оренди. Суди безпідставно прийняли до уваги заперечення відповідача стосовно того, що він не отримував лист від 20.01.2009р. за №11-13-00328, факт відправлення йому якого підтверджено належними доказами, оскільки у встановленому законом порядку орендодавцем вчинено з свого боку правочин, спрямований на припинення правовідносин за договором оренди. Тому, враховуючи зафіксоване заперечення щодо продовження дії договору однієї із сторін -орендодавця, факт неотримання заяви позивача про повернення орендованого майна до державної власності відповідачем не є підставою для висновку про продовження дії договору оренди сторін на той же строк і на тих самих умовах». Так, відповідно до п. 4.6. Договору після закінчення строку дії договору, Орендар зобов'язаний передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору оренди орендар зобов'язаний негайно повернути орендодавцю річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Статтею 795 Цивільного кодексу України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи копії документів, які підтверджують надіслання повідомлення про відмову Департаменту пролонгації договору оренди та відсутність акту, який підтверджував би повернення орендованого майна орендодавцю, Департамент вважає, що позовні вимоги щодо виселення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

13.08.1999р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (орендодавець) та Малим підприємством "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №63-Ц1, згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування приміщення, загальною площею 201,4кв.м, першого поверху, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1, з метою розміщення закладу громадського харчування.

Пунктом 1.2 договору оренди встановлено, що договір діє з 13.08.1999р. до 13.08.2014р.

Відповідно до п. 4.6. договору, Орендар зобов'язаний в разі припинення договору оренди, повернути Орендодавцеві орендоване в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду.

Згідно п. 9.4. договору, після закінчення строку дії Договору, орендар має переважне право на його продовження, у разі належного виконання ним умов Договору.

Пунктом 9.6. договору оренди встановлено, що дія договору оренди припиняється внаслідок, зокрема - закінчення строку.

Згідно рішення Одеської міської ради №273-VI від 31.01.2011р. „Про затвердження виконавчих органів, загальної чисельності апарату Одеської міської ради" найменування виконавчого органу, Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, замінено на Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Відповідно до положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, яке затверджено рішенням Одеської міської ради від 28.02.11р. №384-УІ Департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

02.07.2014р. Департаментом комунальної власності Одеської міської ради було направлено на адресу Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю поштою повідомлення №01-13/4810, згідно якого було сповіщено в порядку ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", що договір оренди №63-Ц1 від 13.08.1999р. на новий строк продовжуватись не буде, а також запропонував у добровільному порядку повернути орендоване майно співробітникам Департаменту.

Крім того, позивач, на підтвердження своїх вимог про повідомлення відповідача щодо припинення дії договору оренди, надав копію листа повідомлення про відсутність наміру пролонгувати вказаний договір оренди №01-13/5425 від 27.07.2014р., та докази в підтвердження відправки даного повідомлення на адресу відповідача, а саме: копію реєстру №01-13/5413 від 28.07.2014р., копію фіскального чеку від 30.07.14р. №8524.

Таким чином, договір припинив свою дію 13.08.2014р.

Посилаючись на те, що договір оренди нежитлового приміщення №63-Ц1 від 13.08.1999р. припинив свою дію 13.08.2014р., а також незвільнення відповідачем орендованого приміщення, зумовило звернення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до суду з даною позовною заявою про виселення Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 201,4кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до статті 761 цього Кодексу право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р. №2269-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту - Закон України „Про оренду державного та комунального майна") цим Законом врегульовано зокрема майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності. Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ст. 20 ГК України встановлює, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Положеннями ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч. 2 ст. 291 ГК України передбачено, що договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" унормовано, що термін дії договору визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди упродовж одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно зі ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зі змісту наведених норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовженим на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому, початок перебігу строку для надіслання заяви однією із сторін про припинення дії договору законодавчо не встановлений, в даному випадку, має значення лише те, чи збіг встановлений місячний термін для звернення з такою заявою. Отже, якщо на дату закінчення строку договору оренди і упродовж місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо продовження договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Пунктом 9.6. договору оренди встановлено, що дія договору оренди припиняється внаслідок, зокрема - закінчення строку.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Приймаючи до уваги, що майно, яке виступає предметом договору, належить до комунальної власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України „Про оренду державного та комунального майна".

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди безпосередньо передбачені ст.764 Цивільного кодексу України, ст.17 Закону "Про оренду державного та комунального майна" та опосередковано нормою ч.4 ст.291 Господарського кодексу України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" від 29.05.2013р. №12, зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

В силу положень ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Таким чином, предметом доказування у спорі про повернення майна у зв'язку з припиненням дії договору оренди, зокрема, є встановлення обставин щодо повідомлення орендаря про відсутність наміру орендодавця продовжувати дію договору, встановлення припинення договору, і не повернення спірного приміщення відповідачем після закінчення дії договору.

Отже, належним доказом повідомлення орендаря про відсутність наміру продовжувати договірні відносини має бути письмово оформлене волевиявлення орендодавця, надіслане орендареві, з доказами його надіслання.

Таким чином, враховуючи встановлений процесуальним законом принцип змагальності в господарському процесі, на позивача покладено обов'язок довести факт відправлення повідомлення.

З матеріалів справи вбачається, що орендодавець повідомленням за №01-13/4810 від 02.07.2014р. поштою повідомив орендаря про відсутність наміру Департаменту пролонгувати договір оренди на новий термін та договір оренди нежитлового приміщення №63-Ц1 від 13.08.1999р. припинив свою дію 13.08.2014р.

Так з матеріалів справи вбачається, що повідомлення №01-13/4810 від 02.07.2014р. було надіслано керівнику Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю Якимович Л.В. належним чином про що свідчить список згрупованих поштових відправлень №1165, в якому міститься прізвище керівника, а не назва його підприємства, та реєстр відправлень від 02.07.2014р.

Крім того позивач, на підтвердження своїх вимог про повідомлення відповідача щодо припинення дії договору оренди, надав: копію листа повідомлення про відсутність наміру пролонгувати вказаний договір оренди №01-13/5425 від 27.07.2014р., копію реєстру №01-13/5413 від 28.07.2014р., копію фіскального чеку від 30.07.14р. №8524.

Таким чином Відповідач був повідомлений належним чином про необхідність передати Департаменту приміщення.

Тобто твердження відповідача щодо порушення Департаментом в момент відправлення повідомлень про не пролонгацію п.п. 66, 67, 68, 73 Правил надання послуг поштового зв'язку затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 є безпідставними.

Згідно Постанови ВГСУ від 01.07.2010р. по справі №7/160/09 у мотивувальній частині зазначено: „Так, нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку орендодавців доводити факт отримання орендарями листів (заяв, повідомлень тощо) про припинення дії договорів оренди або ж пересвідчуватися в тому, чи отримував орендар повідомлення (заяви тощо) про припинення дії договору, які надсилаються, зокрема, в порядку ч,2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна",а передбачений лише обов'язок довести факт належного направлення такого повідомлення-заяви орендарю, яке буде свідчити про відсутність волевиявлення на продовження орендних правовідносин.

Так матеріалами справи підтверджується факт направлення позивачем повідомлення про припинення дії договору оренди та про відсутність наміру Департаменту пролонгувати договір оренди на новий термін.

Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача стосовно того, що він не належним чином повідомлений про відсутність наміру Департаменту пролонгувати договір оренди на новий термін, факт відправлення йому якого підтверджено належними доказами, оскільки у встановленому законом порядку орендодавцем вчинено з свого боку правочин, спрямований на припинення правовідносин за договором оренди. Тому, враховуючи зафіксоване заперечення щодо продовження дії договору однієї із сторін -орендодавця, факт неотримання заяви позивача про повернення орендованого майна до державної власності відповідачем не є підставою для висновку про продовження дії договору оренди сторін на той же строк і на тих самих умовах.

Як вбачається із матеріалів справи, волевиявлення позивача щодо припинення договірних відносин, що виникли на підставі договору оренди нежитлового приміщення №63-Ц1 від 13.08.1999р., було висловлене 02.07.2014р. шляхом надсилання відповідного повідомлення на адресу Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю до моменту закінчення строку дії вказаного договору та повідомленням про відсутність наміру пролонгувати вказаний договір оренди №01-13/5425 від 27.07.2014р.( з доказами відправки на адресу відповідача: реєстр №01-13/5413 від 28.07.2014р., фіскальний чек від 30.07.14р. №8524). Таким чином, оскільки станом на 13.08.2014р., тобто на момент закінчення дії вищезазначеного договору оренди, Департаментом комунальної власності Одеської міської ради було висловлено власні заперечення щодо можливості автоматичної пролонгації даної угоди в межах термінів, визначених, ст. 764 ЦК України та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" для припинення договорів оренди державного та комунального майна, суд дійшов висновку, що договір оренди нежитлового приміщення №63-Ц1 від 13.08.1999р. припинив свою дію з 13.08.2014р. у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем спірного приміщення на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради після закінчення строку дії договору оренди нежитлового приміщення №63-Ц1 від 13.08.1999р., у зв'язку з чим, приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження правомірності використання Малим підприємством "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю спірного приміщення, в той час як договір оренди №63-Ц1 від 13.08.1999р. як єдина підстава для виникнення у відповідача права володіння та користування цим майном припинив свою дію з 13.08.2014р., суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про виселення Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю із нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 201,4кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1.

Крім того, відповідач звернувся до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з листом №18 від 04.06.2014р. з пропозицією щодо викупу орендованого приміщення, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1.

Листом №01-13/4702 від 26.06.2014р. Департамент комунальної власності Одеської міської надав відповідь з питання викупу першого поверху нежитлового приміщення, площею 201,0кв.м, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Катериненська, 1.

Також Мале підприємство "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю листом №25 від 11.07.2014р. звернулось до Департаменту комунальної власності Одеської міської з проханням продовжити строку дії договору оренди на новий термін.

Крім того, відповідач стверджує, що він належним чином використовує орендоване приміщення та добросовісно виконує усі обов'язки, що випливають з договору оренди, і продовжує використовувати орендоване майно за цільовим призначенням, сплачувати орендну плату та уклав черговий договір страхування орендованого приміщення, що підтверджується копіями платіжних документів та копією договору добровільного страхування. Також у 2013 році відповідач, за власний рахунок зробив капітальний ремонт орендованого приміщення, загальна вартість якого складає 372836,00грн.

Твердження відповідача про те, що на час розгляду справи є чинним пролонгований договір оренди №63-Ц1 від 13.08.1999р. і тому підстави для виселення відповідача з нежитлового приміщення першого поверху, першого поверху, за адресою: м. Одеса, вул. Катериненська,1 - відсутні - є безпідставними, такими, що спростовуються матеріалами справи та до уваги судом не приймаються.

Так судом встановлено, та матеріали справи містять належні докази надіслання позивачем відповідачеві повідомлення про припинення договору оренди, які б свідчили про заперечення орендодавця щодо продовження строку дії договору оренди №63-Ц1 від 13.08.1999р. на новий строк, отже, цей договір вважається припиненим з 13.08.2014р.

Таким чином, в період з 13.08.2014р. по теперішній час відповідач без правових підстав займає приміщення, загальною площею 201,4кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1 і у нього виник обов'язок повернути об'єкт оренди за актом приймання - передачі позивачеві.

Незаконне зайняття нежитлового приміщення - об'єкта комунальної власності, порушує ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", та перешкоджає ефективному використанню, та розпорядженню вищевказаним об'єктом комунальної власності в інтересах територіальної громади міста Одеси.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи, та те, що договір оренди нежитлового приміщення №63-Ц1 від 13.08.1999р. припинив свою дію 13.08.2014р., та неповернення Малим підприємством "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю орендованого приміщення після закінчення строку дії договору, та відсутність правових підстав на зайняття відповідачем нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1, то позовна вимога Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про виселення Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 201,4кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, є обґрунтованою, підтвердженою наявними у справі матеріалами та підлягає задоволенню.

Згідно статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору на суму 1218грн.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Виселити Мале підприємство "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65026, м.Одеса, вул. Катерининська, 1; ) з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 201,4кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул.Артилерійська, 1, р/р1909 в ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, ).

3. Стягнути з Малого підприємства "КАРТОПЛЯНИКИ" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (65026, м.Одеса, вул. Катерининська, 1; ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул.Артилерійська, 1, р/р1909 в ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 1218(одну тисячу двісті вісімнадцять)грн.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Накази видати у порядку ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 31.03.2015р.

Суддя С.Ф. Гут