РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015Справа №910/4816/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

про відшкодування шкоди 43 838,24 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Крашеннікова М.І. за довіреністю б/н від 24.12.2014 р.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.03.2015 р. Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (відповідач) про стягнення 43 838,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» на підставі договору «ПРОСТО-КАСКО» № 004833 від 08.10.2013 р. внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «TOYOTA Venza», реєстраційний номер АА 3176 РІ, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність водія автомобіля «VOLVO», реєстраційний номер АІ 0301 ВХ, якого визнано винним у скоєні ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/2201799), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/4816/15-г та призначено розгляд справи на 23.03.2015 р. о 10:40 год.

17.03.2015 р. через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/7530 від 12.03.2015 р. з інформацією про страхове покриття за полісом № АЕ/2201799.

23.03.2015 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні, призначеному на 23.03.2015 р., через перебування останнього в іншому судовому засіданні в Московському районному суді міста Харкова. На підтвердження в икладеного у клопотання відповідач наддав суду копію ухвали Московського районного судуд міста Харкова від 25.02.2015 р.у справі № 643/2646/15-ц

В судове засідання, призначене на 23.03.2015 р. представник позивача з'явився.

Представник позивача в судовому засіданні 23.03.2015 р. подав заяву про залучення копій довідок з ЄДРПОУ стосовно позивача та відповідача до матеріалів справи. Зазначеною заявою позивач також повідомив суд про відсутність аналогічного спору. Заява залучена судом до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове засідання 23.03.2015 р. не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 23.03.2015 р. через відділ діловодства суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні, призначеному на 23.03.2015 р., розглядалося клопотання відповідача, подане 23.03.2015 р. через відділ діловодства суду, про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні, призначеному на 23.03.2015 р., через перебування останнього в іншому судовому засіданні в Московському районному суді міста Харкова

Розглянувши подане клопотання, суд прийшов до висновку про незадоволення останнього, враховуючи наступне.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 03.03.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/4816/15-г та призначення справи до розгляду відправлена відповідачу 05.03.2015 р., про що є відмітка на зворотньому боці ухвали.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Втім, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, інших учасників судового процесу, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 23.03.2015 р. без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та зважаючи на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Представник позивача в судовому засіданні 23.03.2015 р. надав усні пояснення по суті заявлених позивних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 23.03.2015 р. у відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.10.2013 між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» (страховик) та Чекуновим В'ячеславом Валерійовичем (страхувальник) укладено договір «ПРОСТО-КАСКО» № 004833 (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «TOYOTA Venza», реєстраційний номер АА 3176 РІ. Строк дії договору страхування визначений з 09.10.2013 р. до 08.10.2014 р.

31.10.2013 р. у місті Києві на вулиці Велика Кільцева Дорога відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) між транспортним засобом марки «TOYOTA Venza», реєстраційний номер АА 3176 РІ, під керуванням Чекунової Наталі Романівни та транспортним засобом марки «VOLVO», реєстраційний номер АІ 0301 ВХ, яким керував Пузина Валерій Васильович. Наведене підтверджується довідкою № 9293805 про дорожньо-транспортну пригоду Відділу ДАІ Святошинського РУ УМВС України в місті Києві.

ДТП сталася в результаті порушення Пузиною Валерієм Васильовичем п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Святошинського районного суду міста Києва від 25.11.2013 р. у справі № 759/17963/13-п, відповідно до якої Пузину Валерія Васильовича визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «TOYOTA Venza», реєстраційний номер АА 3176 РІ, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до звіту № 10041/90140 з оцінки транспортного засобу, що складений 07.11.2013 р. оцінювачем Годуном В.А., становить 43 916,65 грн. (надалі - звіт № 10041/90140 з оцінки транспортного засобу від 07.11.2013 р.).

Розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «TOYOTA Venza», реєстраційний номер АА 3176 РІ, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку-фактури Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД» № С-00051275 від 20.11.2013 р. становить 43 838,24 грн. (надалі - рахунок-фактура № С-00051275 від 20.11.2013 р.).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 90140 від 27.11.2013 р. по договору страхування, було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 43 838,24 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № 36843 від 05.12.2013 р.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній станом на 31.10.2013 р.) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 31.10.2013 р.) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлено до стягнення з відповідача страхове відшкодування в 43 838,24 грн., яку позивач виплатив страхувальнику на умовах договору страхування.

Відповідач на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 03.03.2015 р. не надав копію полісу № АЕ/2201799. Матеріали справи копію зазначеного полісу, надану позивачем разом із позовною заявою, та відомості по зазначеному полісу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, надані на запит суду.

Відповідно до полісу № АЕ/2201799 встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено Івченко Наталію Василівну, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., франшиза - в сумі 0,00 грн., строк дії даного полісу з 00:00 год. 30.01.2013 р. до 29.01.2014 р.

По матеріалам справи судом встановлено, що Пузина Валерій Васильович керував автомобілем «VOLVO», реєстраційний номер АІ 0301 ВХ, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АЕ/2201799, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Матеріалами справи, зокрема, копією заяви № 04-631 від 28.01.2014 р. на виплату страхового відшкодування на суму 43 838,24 грн. підтверджено, що позивач звертався з претензією до відповідача, про що свідчить матеріали справи (копія заяви та зворотнього повідомлення про вручення поштового відправлення наявні в матеріалах справи).

Станом на час розгляду справи по суті докази на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в сумі 43 838,24 грн. в матеріалах справи відсутні, відповідачем до суду не подані та до матеріалів справи не залучені.

За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 43 838,24 грн. суми страхового відшкодування підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1827,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77; ідентифікаційний код 22945712), з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення, на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10; ідентифікаційний код 24745673) 43 838,24 грн. (сорок три тисячі вісімсот тридцять вісім гривень 24 коп.) страхового відшкодування в порядку регресу, 1 827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.03.2015 р.

Суддя Гумега О. В.