КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа№ 925/309/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Новікова М.М.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

за участю представників

від позивача: Оберемко І.І. - дов. №01-99 від 20.03.2015

від відповідача-1: Грищенко Д.C. - дов. №685/12-Н від 18.12.2012

Міхай-Седова Ю.С. - дов. №1634/13 від 20.11.2013

від відповідача-2: Кулєшов В.Л. - дов. №41 від 26.05.2014

Лаєнко П.П. - дов. №08 від 21.01.2015

від відповідача-3: Конюшко Д.Б. - дов. №01/01-15 від 14.01.2015

від відповідача-3: Баньковський С.О. - дов. б/н від 19.03.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Сатурн Магніт"

на ухвалу господарського суду Черкаської області

від 23.02.2015 (суддя Скиба Г.М.)

у справі №925/309/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Завод „Строммаш"

до 1. Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль"

2. Публічного акціонерного товариства „Аграрний комерційний

банк"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія

„Фактор Плюс"

4. Товариства з обмеженою відповідальністю „Сатурн Магніт"

про визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Черкаської області були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Завод „Строммаш" з позовом до Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" (надалі - відповідач-1, ПАТ „Райффайзен Банк Аваль"), Публічного акціонерного товариства „Аграрний комерційний банк" (надалі - ПАТ „Аграрний комерційний банк", відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „ФАКТОР ПЛЮС" (надалі - ТОВ „ФК ФАКТОР ПЛЮС", відповідач-3), Товариства з обмеженою відповідальністю „Сатурн Магніт" (надалі - ТОВ „Сатурн Магніт", відповідач-4), згідно яких позивач просить:

- визнати частково недійсним договір факторингу №140-0-00/11-121 від 25.11.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль" та Публічним акціонерним товариством „Аграрний комерційний Банк" в частині відступлення ПАТ „Аграрний комерційний Банк" права вимоги за кредитними договорами;

- визнати частково недійсним договір факторингу від 25.11.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством „Аграрний комерційний Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Фактор Плюс" в частині відступлення ТОВ „Фінансова компанія „Фактор Плюс" права вимоги за кредитними договорами;

- визнати частково недійсним договір про врегулювання заборгованості від договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 27.11.2014, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Фактор Плюс" та товариством з обмеженою відповідальністю „Сатурн - Магніт" в частині відступлення ТОВ „Сатурн - Магніт" права вимоги за кредитними договорами;

- визнати частково недійсним договір про відступлення прав за договором іпотеки від 25.11.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль" та Публічним акціонерним товариством „Аграрний комерційний банк" в частині відступлення ПАТ „Аграрний комерційний банк" права вимоги за договором іпотеки;

- визнати недійсним договір відступлення прав за договором застави основних засобів від 25.11.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль" та Публічним акціонерним товариством „Аграрний комерційний Банк";

- визнати недійсним договір відступлення прав за договором поруки від 25.11.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль" та Публічним акціонерним товариством „Аграрний комерційний Банк";

- визнати недійсним договір відступлення прав за договором іпотеки від 25.11.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством „Аграрний Комерційний Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Фактор Плюс";

- визнати недійсним договір відступлення прав за договором застави основних засобів від 25.11.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством „Аграрний Комерційний Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Фактор Плюс";

- визнати недійсним договір відступлення прав за договором поруки від 25.11.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством „Аграрний Комерційний Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Фактор Плюс".

Разом з позовною заявою позивачем до суду першої інстанції була подана заява про забезпечення позову, в якій з метою забезпечення позову позивач просив суд заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю „Сатурн Магніт" та іншим особам вчиняти дії, направлені на відчуження майна, належного заявнику ТОВ „Завод „Строммаш", а саме: адміністративно-побутовий комплекс, літера Б-3, площею 5 451,6 кв.м.; службове приміщення, літера В; пилорама, літера Г; центральна прохідна, літера Ж-3, площею 929,9 кв.м.; господарчий корпус теплиці з підвалом, літера 3-2, з, загальною площею 253,2 кв.м.; теплиця, літера 3-1; їдальня з підвалом, літера № за планом земельної ділянки И-2, и-1,и-2, загальною площею 2 175,9 кв.м.; головний корпус, літера К, к-1, к-2, загальною площею 34 996,9 кв.м.; допоміжний корпус №1 з підвалом, літера Л-І, л, загальною площею 2357,6 кв.м.; допоміжний корпус №2, літера М-2, загальною площею 601,3 кв.м.; гараж, літера Н,М, л-2; градирня, літера Н-1; ПММ, літера О; склади, літера П, Т, Т-1, Р, Ф; киснева станція , літера С; навіс, літера У; пожежна станція, літера Ф-1; прохідна, літера Ж; охоронний пункт, літера Z; газорозподільний пункт, літера S; огорожа, літера 1-2; залізнична колія, літера 3; замощення, літера І; очисна споруда, літера 4; очисна споруда, літера 5; автовагова, літера Ю, ю-1; розподільчий пункт, літера Я; перехід, літера И-3; склади, літера Ц,Ш,Ш-1; склад, літера Щ, щ-1; станція нейтралізації, літера Ч, ч-1.

Вищеназване майно знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. 14 Грудня, 8.

Крім того, позивач у свої просив забезпечити позов шляхом встановлення обов'язку утриматись Державній реєстраційній службі України в особі структурних підрозділів, в тому числі - Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, її посадовим особам і державним реєстраторам, а також державним та приватним нотаріусам як спеціальним суб'єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, від проведення державної реєстрації прав, зокрема права власності, а також внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи (в тому числі скасовувати існуючі записи та вносити до них зміни), щодо вказаного вище нерухомого майна.

Ухвалою господарського суду Черкаської області у справі №925/309/15 від 23.02.2015 клопотання позивача про забезпечення позову було задоволено у повному обсязі та вжито заходів до забезпечення позову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, відповідач-4 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Черкаської області у справі №925/309/15 від 23.02.2015 про вжиття заходів до забезпечення позову скасувати та направити справу до господарського суду Черкаської області для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач-4 зазначає про те, що вжиті заходи забезпечення позову за своїм змістом не відповідають позовним вимогам. Так, апелянт зазначає, що позовна вимога ТОВ „Завод „Строммаш" є немайновою, предмет спору у даній справі після набрання рішенням законної сили не передбачає вчинення дій у виконавчому провадженні, а тому невжиття заходів до забезпечення позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Представник відповідача-4 у судовому засіданні 24.03.2014 підтримав доводи, апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою і просять залишити її без змін.

Представники відповідача-1, відповідача-2 та відповідача-3 у судовому засіданні 24.03.2014 підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просили її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, заява позивача про забезпечення позову була мотивована тим, що ТОВ „Сатурн Магніт" намагається продати майно, передане позивачем в іпотеку, та повідомив письмово позивача про свої наміри - лист відповідача від 14.02.2015, доданий до клопотання про забезпечення позову.

З огляду на вищевказане суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача та вживаючи заходів до забезпечення позову, вказував на достатність підстав вважати реальними наміри відповідача-4 - ТОВ „Сатурн Магніт" вчинити дії щодо продажу цілісного комплексу заводу „Строммаш", що в подальшому призведе до вибуття майна з володіння позивача та перешкоджатиме позивачу користуватися майном. Місцевий господарський суд також зазначив про можливість настання негативних наслідків для позивача у вигляді появи добросовісного набувача цілісного комплексу, що погіршить становище власника майна - ТОВ „Завод „Строммаш".

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для вжиття заходів до забезпечення позову помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

З вищенаведеного вбачається, що єдиною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які можуть зумовити утруднення або неможливість виконання рішення господарського суду.

За змістом положень п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011 особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 вищевказаної постанови пленуму достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011 не можуть забезпечуватися заходами, зазначеними в статті 67 ГПК України, інші, крім позовних, вимоги (наприклад, пов'язані із здійсненням повороту виконання судового рішення, із зміною способу та порядку його виконання тощо).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предмет позову у даній справі не стосується визнання недійсними кредитних договорів, не стосується оспорювання позивачем існування у нього обов'язку щодо повернення кредитних коштів, отриманих у відповідача-1. Заявлений позивачем позов не містить вимог про витребування зазначеного у заяві про забезпечення позову майна із чужого незаконного володіння, вирішення питання про право власності на вказане майно, або право розпорядження чи право користування ним.

Таким чином, нерухоме майно, щодо якого позивач просить вжити заходів до забезпечення позову, не є предметом спору у даній справі, оскільки заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю „Завод „Строммаш" позов стосується лише визнання недійсними або частково недійсними договорів факторингу та договорів відступлення прав вимоги за договорами застави, іпотеки та поруки, які укладені між відповідачами, тобто тих договорів, за умовами яких фактично лише визначається особа кредитора у кредитних правовідносинах та відносинах щодо забезпечення кредиту, які виникли між позивачем та відповідачем-1.

Місцевий господарський суд, вживаючи заходи до забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві-4 та іншим особам вчиняти дії, що стосуються нерухомого майна, яке не є предметом спору у даній справі, не навів обставин, які свідчать про ймовірність ускладнення виконання рішення суду або неможливість його виконання в разі задоволення позову.

При цьому господарський суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позовна вимога ТОВ „Завод „Строммаш" про визнання договорів недійсними або частково недійсними є вимогою немайнового характеру і вирішення спору щодо такого предмету позову після набрання рішенням законної сили не передбачає вчинення дій у виконавчому провадженні, окрім стягнення судового збору.

За таких обставин, колегія суддів з огляду на суть заявлених позивачем позовних вимог вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що невжиття заходів до забезпечення позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, оскільки таке рішення має декларативний характер та не потребує вчинення виконавчих дій.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, позивачем та судом першої інстанції не було належним чином обґрунтовано підстави для вжиття заходів до забезпечення позову та не наведено обставин, які б унеможливлювали чи утруднювали виконання рішення суду у справі №925/309/15 з огляду на предмет спору у даній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі відсутні, а тому заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю „Сатурн Магніт" підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Черкаської області у справі №925/309/15 від 23.02.2015 про вжиття заходів забезпечення позову підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 22, 66, 67, 75, 99, 101, 104-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Сатурн Магніт" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Черкаської області у справі №925/309/15 від 23.02.2015 про вжиття заходів забезпечення позову скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Завод „Строммаш" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Матеріалів оскарження ухвали господарського суду Черкаської області у справі №925/309/15 від 23.02.2015 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя М.М. Новіков

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк