ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.04.15р. Справа № 904/1330/15
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Дніпропетровськ

до В-1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с.Новоолександрівка, Дніпропетровська обл.

В-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Алчевськ, Луганська обл.

про стягнення солідарно 24 052,92 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Завалєй Я.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.15р. порушено провадження у справі № 904/1330/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач -1), фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - відповідач-2) про стягнення солідарно 24052,92 грн. Розгляд справи призначено на 07.04.15р.

07.04.15р. у судове засідання повноважний представник позивача не з'явився. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином, що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.30).

Господарський суд вважає, що повноважний представник позивача у судове засідання не з'явився та не подав витребувані судом документи без поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника позивача за наявними в ній матеріалами.

В свою чергу, повноважний представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи відповідач-1 повідомлений належним чином, що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.31).

Враховуючи зазначене, господарський суд прийшов до висновку про те, що повноважний представник відповідача-1 у судове засідання не з'явився та не подав відзив на позов та інші витребувані судом документи без поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача-1 за наявними в ній матеріалами.

Повноважний представник відповідача-2 у судове засідання також не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що господарським судом Дніпропетровської області було розміщено інформацію про час і місце судового засідання на сторінці господарського суду Дніпропетровської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), що підтверджується роздрукованою сторінкою з мережі Інтернет (а.с. 29), на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду по справі №904/1330/15, зазначається дата розміщення інформації (26.02.15р.), прізвище та ініціали судді (Петренко Н.Е.), у провадженні якої знаходиться відповідна справа.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4. п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.14р. №01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням АТО" (зі змінами та доповненнями), учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду, зокрема, якщо за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Враховуючи зазначене, господарський суд вважає, що відповідач-2 про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача-2 за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 07.04.15р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.08.12р. між позивачем та відповідачем-2 укладено договір поставки № БТ-00501 (далі - Договір поставки), відповідно до п.1.1. якого, позивач зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність відповідачу-2 товар, а відповідач-2 зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити визначений товар в асортименті, кількості та номенклатурі у відповідності з накладними, які є невід'ємною частиною Договору.

Як зазначено у п. 1.2. Договору поставки, право власності на товар переходить до відповідача-2 після повної оплати товару.

Відповідно до п. 2.1. Договору поставки, оплата за товар здійснюється з відстрочкою платежу на 20 (двадцять) банківських днів з моменту поставки товару за накладною.

У п. 2.3. Договору поставки зазначено про те, що у випадку не оплати товару протягом 20-ти банківських днів, товар може бути повернуто протягом 5 (п'яти) календарних днів позивачу силами та за рахунок відповідача-2. Позивач зменшує суму заборгованості відповідача-2 на вартість повернутого неоплаченого товару. Або за письмовою згоди позивача термін оплати за товар продовжується на наступні 20 банківських днів.

Пунктом 3.1. Договору поставки передбачено, що доставка товару здійснюється за домовленістю сторін, транспортом відповідача-2, транспортом позивача або найманим транспортом в кількості та номенклатурі, відповідно до накладних.

Після отримання товару, відповідач-2 підписує накладну та направляє цінним листом на поштову адресу позивача протягом 3 календарних днів (п. 3.4. Договору поставки).

Згідно з п. 4.2. Договору поставки, за прострочення платежу відповідач-2 сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день прострочення від суми простроченого платежу за кожен день прострочки до дня погашення заборгованості, а також штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.13р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх взятих на себе зобов'язань (п. 6.1. Договору поставки).

Відповідно до п. 7.1. Договору поставки, строк дії цього Договору автоматично продовжується на невизначений період, якщо жодна з сторін не надасть письмового повідомлення іншій стороні про свій намір змінити або припинити дію цього Договору щонайменше за 3 місяці до дати закінчення терміну дії. Повідомлення про припинення дії цього Договору має надаватися у письмовій формі цінним листом на поштову та юридичну адресу сторони.

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору поставки позивачем було поставлено відповідачу-2 товар на загальну суму 16 870,00 грн., що підтверджує видаткова накладна №БТ-02758 від 10.09.12р.

Позивач звертає увагу суду, що останній виконав свої зобов'язання перед відповідачем-2 щодо поставки товару. Товар було поставлено належної якості, у строки та в порядку, що обумовлені сторонами в Договорі поставки. У вищевказаній видатковій накладній відповідач-2 засвідчив своїм підписом, що претензій по кількості та якості одержаного товару він не має.

Крім того, позивач зауважує, що 15.08.12р. між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір поруки (далі - Договір поруки), відповідно до п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, відповідач-1 зобов'язується відповідати перед позивачем за виконання відповідачем-2 своїх зобов'язань, що виникли за Договором поставки № БТ-00501 від 14.08.12р., укладеним між позивачем та відповідачем-2.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, відповідач-1 відповідає за виконання відповідачем-2 своїх обов'язків за Договором поставки та додатками до нього, які існують на момент укладання Договору або будуть укладені в майбутньому але в любому випадку розмір відповідальності відповідача-1 не повинен перевищувати розміру 100,00 грн., в тому числі за відшкодування відповідачем-2 збитків та за сплату ним неустойки, штрафу, пені, передбачених Договором поставки.

Договір поруки набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення дії Договору поставки (п. 6.1. Договору).

Згідно з п. 6.2. Договору поруки, враховуючи положення ст. 559 ЦК України, сторони домовились, що договір поруки діє до 01.01.2020 року. Вимога, до відповідача-1 може бути пред'явлена в будь-який момент виникнення зобов'язання у відповідача-2 за Договором поставки протягом дії договору поставки.

Як зазначає позивач, відповідач-2 за поставлений відповідно до видаткової накладної №БТ-02758 від 10.09.12р. товар не розрахувався, внаслідок чого у відповідача-2 виникла заборгованість по Договору поставки перед позивачем у розмірі 16 870,00 грн.

Позивач звертає увагу суду, що з метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача-1 вимогу щодо сплати суми коштів за Договором поруки, на яку відповідач-1 листом від 29.04.14р. надав відповідь, що на даний момент відповідач-1 не має змоги виконати своє зобов'язання, так як на даний час не підтримує ні яких зв'язків з відповідачем-2 та запропонував позивачу звернутись з вимогою безпосередньо до відповідача-2.

29.04.14р. позивачем було направлено на адресу відповідача-2 претензію з вих. № 824 від 29.04.14р., з вимогою погасити заборгованість за товар, 3% річних, пеню, інфляційні збитки та штраф. Як зазначає позивач, вищевказані вимоги були залишені відповідачем-2 без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися з позовом до суду.

За неналежне виконання відповідачем-2 своїх зобов'язань по Договору поставки позивачем на підставі п. 4.2. був нарахований штраф у розмірі 10% від суми заборгованості , що складає 1 687 грн.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України позивачем були нараховані інфляційні втрати у розмірі 4 318,72 грн. та 3% річних у розмірі 1 177,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача-1 33,33 грн., а з відповідача-2 заборгованість за поставлений товару у розмірі 16 836,67 грн., 10% штрафу у розмірі 1687,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 318,72 грн., 3% річних у розмірі 1 177,20 грн., а всього 24052,92 грн.

В свою чергу, відповідач-1 та відповідач-2 доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеним Договорам на момент розгляду спору до господарського суду не надали. Крім того, відповідачі не скористались наданим їм правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростували.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 266 Господарського кодексу України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару (ст. 692 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначено у ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що:

1. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

2. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

3. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки

Дослідивши належним чином завірені копії документів, які додані до позовної заяви, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем-1 та відповідачем-2 своїх зобов'язань за вищезазначеними Договорами. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем-1 та відповідачем-2 умов Договорів, відповідачами господарському суду надано не було.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, умови Договорів та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача-1 33,33 грн., а з відповідача-2 заборгованості за поставлений товару у розмірі 16 836, 67 грн. є обґрунтованими і доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки заборгованість підтверджується матеріалами справи.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 4.2. Договору поставки передбачено, що за прострочення платежу відповідач-2 сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день прострочення від суми простроченого платежу за кожен день прострочки до дня погашення заборгованості, а також штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

На підставі п. 4.2 Договору поставки позивачем був нарахований штраф у розмірі 10% від суми заборгованості на суму 1 687,00 грн., розрахунок якого судом перевірений та визнаний таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаної норми закону, позивачем були нараховані інфляційні втрати у розмірі 4318,72 грн. та 3% річних у розмірі 1 177,20 грн., розрахунок яких судом також був перевірений та визнаний таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Але, господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем невірно визначений період нарахування, оскільки відповідно до п. 2.1 Договору поставки, оплата за товар здійснюється з відстрочкою платежу на 20 банківських днів з моменту поставки товару за накладною. Таким чином, оплата за поставлений товар по вищезазначеному Договору поставки повинна була бути здійснена до 05.10.12р. включно, а тому інфляційні втрати та 3% річних нараховуються з 06.10.12р., а не з 11.09.12р., як зазначає позивач.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Судові витрати по справі слід покласти на відповідача-2.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 543, 549, 554, 599, 610, 612, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 265, 266 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) за договором поруки № б/н від 15.08.12р. 33,33грн. (тридцять три грн. 33 коп.).

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (94220, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість за поставлений товару у розмірі 16836,67 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять шість грн. 67 коп.), 10% штрафу у розмірі 1687,00 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят сім грн. 00 коп.), інфляційні втрати у розмірі 4 318,72грн. (чотири тисяч триста вісімнадцять грн. 72 коп.), 3% річних у розмірі 1 177,20 грн. (одна тисяча сто сімдесят сім грн. 20 коп.), витрати по справі судового збору у розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 08.04.15р.

Суддя Н.Е. Петренко