ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"02" квітня 2015 р. Справа № 918/159/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (м.Рівне)

до відповідача Державного закладу "Відділкова лікарня станції Рівне ДТГО "Львівська залізниця" (м.Рівне)

про стягнення в сумі 656 735 грн. 02 коп.

Представники:

Від позивача: Дума О.В. (довіреність від 31 грудня 2014 року);

Від відповідача: Костишин В.С. (довіреність від 01 березня 2015 року).

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача - Державного закладу "Відділкова лікарня станції Рівне ДТГО "Львівська залізниця" про стягнення 656 735,02 грн. заборгованості за поставлений природній газ, позовні вимоги аргументувавши невиконанням відповідачем укладених між сторонами договорів № 2013/ТП-Б-1/15 від 28 березня 2013 року та № 2014/ТП-Б-1/15 від 05 лютого 2014 року в частині повного розрахунку за поставлений природній газ.

11 березня 2015 року від відповідача до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого відповідач позов визнає в повному обсязі.

В судовому засіданні від 12 березня 2015 року оголошувалась перерва до 02 квітня 2015 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. В свою чергу, представник відповідача визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача та відповідача вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності господарським судом встановлено наступне.

28 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (далі - постачальник, позивач) та Державним закладом "Відділкова лікарня станції Рівне ДТГО "Львівська залізниця" (далі - споживач, відповідач) було укладено договір № 2013/ТП-Б-1/15 про постачання природного газу за регульованим тарифом (надалі - Договір № 1), відповідно до умов якого постачальник постачає природній газ споживачу в обсягах і порядку передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах передбачених Договором.

Відповідно до пункту 10.1. вказаного договору цей договір набуває чинності з дня підписання, поширює свою дію на відносини що склались між сторонами з 01 березня 2013 року та діє до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Дія договору може бути продовжена чи припинена згідно чинного законодавства. При цьому сторони мають переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу у яких визначити планові обсяги газу на продовжений термін.

05 лютого 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 2014/ТП-Б-1/15 про постачання природного газу за регульованим тарифом (надалі договір № 2), відповідно до умов якого постачальник постачає природній газ споживачу в обсягах і порядку передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах передбачених Договором.

Відповідно до пункту 10.1. вказаного договору цей договір набуває чинності з дати підписання, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 лютого 2014 року та діє до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін.

Судом встановлено, що дія договору № 2013/ТП-Б-1/15 від 28 березня 2013 року пролонгована на січень 2014 року, а дія договору № 2014/ТП-Б-1/15 від 05 лютого 2014 пролонгована на січень 2015 року відповідно до пунктів 10.1. вказаних договорів.

Згідно наявних в матеріалах справи актів прийому-передачі природного газу (а. с. 24-34) протягом 2014 року позивач поставив відповідачу природний газ на суму 832 840,94 грн., зокрема за договором № 2013/ТП-Б-1/15 від 28 березня 2013 року позивач поставив відповідачу природній газ на суму 190 428,18 грн., за договором № 2014/ТП-Б-1/15 від 05 лютого 2010 року на суму 642 412,76 грн.

Згідно положень розділів 4 договорів на постачання природного газу за регульованим тарифом розрахункові періоди за договорами становлять один місяць з контрактної години першого дня місяця до контрактної години першого дня наступного місяця включно. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше п'ятого числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів слідує, що відповідач частково розрахувався за поставлений природній газ в сумі 176 105,92 грн., зокрема за договором № 2013/ТП-Б-1/15 від 28 березня 2013 року відповідачем оплачено поставлений природній газ на суму 166 933,89 грн., за договором № 2014/ТП-Б-1/15 від 05 лютого 2010 року відповідачем оплачено поставлений природній газ в сумі 9 172,03 грн.

Таким чином загальна сума заборгованості відповідача за поставлений природній газ перед позивачем складає 656 735,02 грн.

Вказана заборгованість відповідачем визнана.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

У відповідності до частини 1 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 Господарського кодексу України (далі-ГК України) - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів сплати боргу відповідач суду не подав, факт наявності вказаної заборгованості визнав в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 656 735,32 грн. заборгованості за поставлений природній газ стверджуються Договором, актами передачі-приймання природного газу та іншими матеріалами справи і підлягають задоволенню на підставі статей 11, 509, 526, 530, 612, 629, 712 ЦК України та статей 173, 193, ГК України.

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного закладу "Відділкова лікарня станції Рівне ДТГО "Львівська залізниця" (33001, м. Рівне, вул. О. Олеся, буд. 13, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (33027, м. Рівне, вул. Білякова, буд 4, ) - 656 735,02 грн. заборгованості за поставлений природній газ та 13 134,70 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "06" квітня 2015 року

Суддя Качур А.М.