номер провадження справи 24/41/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.03.2015 Справа № 908/1086/15-г

м. Запоріжжя

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Таскобанк" (01032. м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ідентифікаційний код 09806443)

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінжинірінг компані" (69050, м. Запоріжжя, вул. Радгоспна, буд. 61, ідентифікаційний код 33235196)

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний Дім Альфа Запоріжжя" (69050, м. Запоріжжя, вул. Радгоспна, буд. 61, ідентифікаційний код 32272965)

до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Скіф Лайн" (69050, м. Запоріжжя, вул. Радгоспна, буд. 61, ідентифікаційний код 37573890)

про стягнення 14 253 533, 83 грн.

Суддя Азізбекян Т.А.

Без виклику сторін

ВСТАНОВЛЕНО:

19.02.2015р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 229 від 12.02.2015р.; вх. № 1216/09-05/15 від 19.02.2015р.) Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до відповідача 1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будінжинірінг компані" м. Запоріжжя, до відповідача 2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомобільний Дім Альфа Запоріжжя", м. Запоріжжя, до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Скіф Лайн", м. Запоріжжя, про стягнення заборгованості у сумі 14 253 533, 83 грн.

Ухвалою суду від 19.02.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, присвоєно провадженню № 24/41/15, судове засідання призначено на 16.03.2015р.

До суду 20.03.2015р. від Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (позивача) надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

1.Вжити наступних заходів щодо забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК»:

Накласти арешт на все рухоме майно, яке належить ТОВ «БУДІНЖИНІРІНГ КОМПАНІ»;

Накласти арешт на все нерухоме майно, яке належить ТОВ «БУДІНЖИНІРІНГ КОМПАНІ»;

Накласти арешт на все рухоме майно, яке належить ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ АЛЬФА ЗАПОРІЖЖЯ»;

Накласти арешт на все нерухоме майно, яке належить ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ АЛЬФА ЗАПОРІЖЖЯ»;

Накласти арешт на все рухоме майно, яке належить ТОВ «СКІФ ЛАЙН»;

Накласти арешт на все нерухоме майно, яке належить ТОВ «СКІФ ЛАЙН»;

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" посилається на те, що за обставин, коли відповідач має значну заборгованість перед АТ «ТАСКОМБАНК», існує суттєвий ризик відчуження ТОВ «БУДІНЖИНІРІНГ КОМПАНІ», ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДІМ АЛЬФА ЗАПОРІЖЖЯ», ТОВ «СКІФ ЛАЙН» належного їм майна, з метою його реалізації. Позивач вважає, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову та розпорядження або вчинення інших правочинів відповідача, орган державної виконавчої служби України буде позбавлений можливості своєчасно та в повному обсязі виконати рішення суду. Також, в обґрунтуванні заявлених вимог, позивач посилається на:

Лист Вищого арбітражного суду України за № 01-8/516 від 22.09.2000р. (із змінами та доповненнями), умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент подання позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення господарського суду.

Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 12.12.2006р. за № 01-8/2776 «Про деякі питання практики забезпечення позову», у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України N 01-8/2776 адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Розглянувши матеріали справи та заяву позивача, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову (вих. № 501 від 17.03.2015р.; вх. № від 20.03.2015р. № 09-06/13797) не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно приписами п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на позбавлення можливості своєчасно та в повному обсязі виконати рішення суду органом державної виконавчої служби України, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В абзацах 1, 2 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. також зазначено, що забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку.

Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Вищий господарський суд України неодноразово звертав увагу господарських судів на те коло факторів, які неодмінно мають враховуватись господарським судом у вирішенні питання про забезпечення позову. Зокрема, пункт 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.12.2006 № 01-8/2776 "Про деякі питання практики забезпечення позову".

До відома господарських судів доводилися й правові позиції, пов'язані із застосуванням Верховним Судом України відповідних норм Господарського процесуального кодексу України (пункт 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 06.08.2008 № 01-8/471 та пункт 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 16.10.2008 № 01-8/626).

Так, у листі № 5-05/759 від 30.12.2008р. Вищий господарський суд України зазначив, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову повинна бути обґрунтована з поданням належних і допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень у виконанні судового рішення.

Господарський суд повинен оцінити, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, співрозмірний позовній вимозі і яким чином цей захід забезпечуватиме фактичну реалізацію мети його вжиття.

Заявник (позивач) має довести наявність тих обставин, на підставі яких він просить вжити заходів до забезпечення позову. Такі докази у матеріалах справи відсутні і не подані до господарського суду разом з позовною заявою. Тому питання про вжиття заходів до забезпечення позову вирішується виходячи з тих документів, які є в господарській справі.

Позивачем не надано жодних доказів, які свідчили б про те, що не накладення арешту на майно та грошові кошти відповідачів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Враховуючи викладені обставини, суд не знаходить підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову від (вих. № 501 від 17.03.2015р.; вх. № 09-06/13797 від 20.03.2015р.).

Також, суд звертає увагу заявника (позивача) що згідно з ч.2 п.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», розмір судового збору за подання заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову (п. 3) становить 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 1 827 грн. 00 коп.

Заявником (позивачем) не надано доказів сплати судового збору за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин, у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК", м. Київ про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 66, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "ТАСКОМБАНК", м. Київ у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Суддя Т.А. Азізбекян