ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Справа № 917/1788/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників сторін:

прокурор - Омельченко О.С.;

Карлівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області - не з'явився

позивач - Сластьоненко П.В.;

відповідач - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави - Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (вх. №975П/1-35) на рішення господарського суду Полтавської області від 26 вересня 2014 року по справі №917/1788/14

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка", с. Василівка Полтавської обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Добробут", смт. Козельщина Полтавської обл.

про визнання договору дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26 вересня 2014 року (суддя Кльопов І.Г.) позов задоволено повністю. Визнано договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.02.2013 року дійсним. Визнано за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Ніка" право власності на нерухоме майно, зазначене у резолютивній частині рішення.

Прокуратура Полтавської області з рішенням господарського суду не погодилась, звернулась до апеляційного господарського суду зі скаргою в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави - Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що позиція прокуратури, що рішення суперечить ст. 15 Цивільного кодексу України необґрунтована, судом правомірно визнано недійсним договір купівлі-продажу майна та право власності на нього, в тому числі, добудоване, що і не заперечувалось відповідачем.

Звертає увагу на те, що спірне майно на день купівлі було у незадовільному стані, фактично зруйноване, а тому, продалось за балансовою вартістю.

На сьогодні, будівлі є добудованими за кошти позивача, знаходяться у задовільному стані, і скасування оскаржуваного рішення нанесе шкоду як позивачу, так і державі оскільки одна із будівель (контора) є об'єктом цивільної оборони і СТОВ "Ніка" потрібно вчинити рід дій по її схоронності та модернізації.

Отже, вимоги прокуратури, на думку позивача, суперечать інтересам держави. На підставі наведеного, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду попередньої інстанції - без змін.

Відповідач та Карлівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області відзивів на скаргу не надали, у судове засідання не з'явились.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційних скарг в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального Кодексу України, заслухавши прокурора та представника позивача, колегія суддів встановила наступне.

Між ТОВ АФ "Добробут" (продавець) та СГ ТОВ "Ніка" (покупець) 01.02.2013 року було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Леніна,18, 29 та 30, с. Василівка, Чутівського району, Полтавської області.

Відповідно до умов цього договору продавець продав, а покупець прийняв нерухоме майно, що є предметом договору, а саме:

- зерносховище механізоване №1, площею 1161 кв.м., 1977р.п., літера - А;

- складське приміщення, площею 551,5 кв.м., 1977р.п., літера - Б;

- вагова з лабораторією, площею 104 кв.м., 1982р.п., літера - В;

- ваги автомобільні, площею 384 кв.м., 1982 р.п., літера - В1;

- вбиральня, площею 3,7 кв.м., 1982 р.п., літера - Г;

- операторна, площею 17,1 кв.м., вересень 2013, літера - Д;

- приймальне відділення, площею 545,20кв.м., вересень 2013, літера - Е;

- зерноочисне відділення, площею 674,30кв.м., вересень 2013, літера - Ж;

- відділення вентильованих бункерів, площею 632кв.м., вересень 2013, літ - К;

- відділення видачі зерна на автотранспорт, площею 740 кв.м., вересень 2013, літера - Л;

- ваги автомобільні, вересень 2013, літера - !;

- норійна башта, вересень 2013, літера - 2;

- дренажний колодязь, вересень 2013, літера - 3;

- відділення тимчасового зберігання вологого зерна, вересень 2013, літера - 4;

- норійна башта, вересень 2013, літера - 5;

- сушильне відділення, вересень 2013, літера - 6;

- норійна башта, вересень 2013, літера - 7;

- норійна башта, вересень 2013, літера - 8;

- норійна башта, вересень 2013, літера - 9;

- тверде покриття, 1977р.н., літера №1;

- огорожа, 1977 р.п., літера №2;

- огорожа, 1977 р.п., літера - №3;

по вул. Леніна, 30, с. Василівка, Чутівського району, Полтавської області (нежитлові будівлі), до якого входять:

- гараж, загальною площею 301,10 кв.м., літера - Б;

- гараж, загальною площею 277,60кв.м., літера - В;

- майстерня, загальною площею 411,50 кв.м., літера - Г;

- котельня, загальною площею 15,90 кв.м., літера Д;

- гараж, загальною площею 23,20 кв.м., літера - Ж;

- гараж, загальною площею 44,90 кв.м., літера - И;

- склад, загальною площею 136,00кв.м., літера - К;

- склад (гараж), загальною площею 581,80кв.м., літера - М;

- вбиральня, загальною площею 2,60 кв.м., літера - У;

- огорожа (металева сітка, цегляний та дощаний забор), літера №1-6

по вул. Леніна,18, с. Василівка, Чутівського району, Полтавської області, будівля (контора), загальною площею 765,772 кв.м., літери А-І, А-ІІ.

Відповідно до п. 3 договору вартість майна складає 40027,20грн.

Пунктом 7 договору визначено, що за домовленістю сторін, продаж нежитлового приміщення вчинено за 40027,20 грн., які продавець одержав в повному обсязі від покупця до моменту підписання даного договору. Фінансових або будь-яких інших претензій з приводу проведеного розрахунку сторони одна до одної не мають.

Крім того, умовами договору, зокрема, було передбачено його нотаріальне посвідчення, що дає підставу позивачу його за собою зареєструвати в установленому порядку.

Бездіяльність відповідача щодо нотаріального посвідчення угоди стала підставою для звернення позивача з позовом до господарського суду Полтавської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 01.02.2013 року та про визнання права власності на об'єкти нерухомості, які є предметом цього договору.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

У даному випадку сторони договору домовилися щодо всіх істотних умов Договору купівлі-продажу, що відображено в підписаному договорі купівлі - продажу від 23 квітня 2002 року та протоколі аукціону.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною 3 ст. 640 Цивільного кодексу України (в редакції станом на дату укладення спірного договору купівлі-продажу) зазначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п.1 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 671 (далі - Тимчасовий порядок, який діяв на момент укладення спірного договору) державна реєстрація правочинів проводиться відповідно до вимог Цивільного кодексу України шляхом внесення відповідної інформації до Державного реєстру правочинів.

Пунктом 5 Тимчасового порядку передбачено державній реєстрації підлягають такі правочини: договір купівлі-продажу, міни земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна.

Згідно з п. 6 Тимчасового порядку державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням. Нотаріуси, які не мають доступу до єдиної комп'ютерної бази даних Реєстру, в день посвідчення правочину надсилають один його примірник реєстратору, який в день отримання примірника вносить відповідний запис до Реєстру.

Відповідач в порушення вказаної статті ухилився від нотаріального посвідчення договору, що надає позивачу право на визнання дійсним договору купівлі-продажу у судовому порядку.

Таким чином, процедури нотаріального посвідчення та державної реєстрації є взаємно пов'язані, оскільки нотаріус при нотаріальному посвідченні договору здійснював його державну реєстрацію і позивач був позбавлений можливості провести державну реєстрацію договору купівлі-продажу, з вини відповідача який ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору.

Являючись фактичним власником нерухомого майна по вул. Леніна, 29 села Василівка, позивач на даній території господарської діяльності отримує 27.06.2013 р. декларацію про початок виконання будівельних робіт комплексу доробки та зберігання зерна, та здійснює його будівництво (операторна, приймальне відділення, зерноочисне відділення, ваги, башта, колодязь, сушка, тощо), що включає в себе також ремонт та модернізацію купленого майна, яке завершується 21.12.2013р., про що затверджено декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Виходячи із вимог ст. 334 Цивільного кодексу України, у позивача виникає право власності на об'єкти нерухомості за договором купівлі-продажу з моменту визнання дійсним цього договору.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що твердження прокурора, викладені ним в апеляційній скарзі, не доведені належними доказами, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі та ухвалене ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави - Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 26 вересня 2014 року по справі №917/1788/14 залишити без змін.

Повний текст постанови підписаний 08.04.2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.