КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2015 р. Справа№ 910/658/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Рудченка С.Г.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання: Білецький Л.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Гаврилюк М.Д. (дов. №б/н від 01.11.2006 року);

від відповідача - Іващенко О.В. (дов. №91/2014/12/01-2 від 01.12.2014 року);

розглянувши матеріали апеляційної скарги

спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний автомобільний сервіс ЛТД"

на рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року

у справі №910/658/13 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний автомобільний сервіс ЛТД", м. Київ

до публічного акціонерного товариства "Київенерго", м. Київ

про визнання односторонніх правочинів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний автомобільний сервіс ЛТД" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання односторонніх правочинів недійсними.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у справі №910/658/13 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскаржувані правочини відповідають умовам Договору та нормам чинного законодавства України, внаслідок чого доводи позивача є спростованими, а підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними відсутні.

Не погодившись із вказаним рішенням, спільне українсько-німецьке підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний автомобільний сервіс ЛТД" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у справі №910/658/13 у повному обсязі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 року прийнято апеляційну скаргу спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний автомобільний сервіс ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у справі №910/658/13 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г. та призначено розгляд справи на 25.02.2015 року.

24.02.2015 року до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив публічного акціонерного товариства "Київенерго" б/н від 24.02.2015 року, у відповідності до якого відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання, призначене на 25.02.2015 року, з'явились представники сторін, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Крім того, в судовому засіданні представниками сторін було надано клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія, розглянувши дане клопотання, прийшла до висновку про необхідність його задоволення, та відповідно до положень статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів; відкладено розгляд апеляційної скарги спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний автомобільний сервіс ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у справі №910/658/13 на 01.04.2015 року.

В судове засідання, призначене на 01.04.2015 року з'явились представники сторін, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, представник відповідача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 26.06.2002 року між акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" (Енергопостачальна організація) та спільним українсько-німецьким підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний автомобільний сервіс" (Споживач) було укладено договір на користування електричною енергією №3412552.

Згідно з п. 1 вказаного договору Енергопостачальна організація зобов'язується постачати електричну енергію у відповідності до умов договору, а Споживач - своєчасно проводити оплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови, визначені даним договором.

30.12.2010 року між акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" (Постачальник) та спільним українсько-німецьким підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний автомобільний сервіс" (Споживач) було укладено Додаткову угоду до Договору від 26.06.2002 року №12552 (о/р 3412552) про постачання електричної енергії (т. 1, а.с. 11).

У відповідності до умов вказаної додаткової угоди сторони домовились викласти Договір від 26.06.2002 року №12552 (о/р 3412552) (далі за текстом - договір) в новій редакції згідно з Додатком 1 (т. 1, а.с. 12-15) до цієї угоди, а додатки до Договору від 26.06.2002 року №12552 (о/р 3412552) зазначені у п.9.1 та укладені сторонами до моменту укладення цієї угоди є чинними на весь період дії договору та є його невід'ємними частинами.

Згідно з розділом 1 вказаного договору сторони домовились про те, що Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача за об'єктами Споживача згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності електромереж.

Приєднана та дозволена потужність у точці підключення визначена у Додатку "Перелік об'єктів Споживача".

Відповідно до Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 30.12.2010 року (т. 1, а.с. 24) встановлено наступну балансову належність електромереж та установок: Електропередавальної організації - ТП 4746 по вул. Північній, 4-8; Споживача - КЛ 0,4 кв від ТП 4746 до ГРЩ та внутрішні мережі СТО по вул. Північній, 1-А.

Пунктом 4.2.3 договору сторони дійшли згоди про те, що Споживач сплачує Постачальнику вартість недорахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 №562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за №782/12656, за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням, у разі таких дій споживача: самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку; споживання електроенергії поза засобами обліку; інших умов, визначених Методикою.

Судом першої інстанції встановлено, з чим погоджується колегія суддів, що 12.12.2012 року представниками позивача були складені акти про порушення №14813 (т. 1, а.с. 33) та №14833 (т. 1, а.с. 34).

У вказаних актах зазначено щодо пошкодження засобів обліку, наявності слідів механічного впливу, тріщин та пошкодження корпусу, на якому вони встановлені, а також зазначено про наявність слідів перепломбування стороннім предметом.

На підставі акту №14813 від 12.12.2012 року складено Протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією та умов договорів про постачання електричної енергії і нарахувань за ними №197 від 25.12.2012 року (т. 1, а.с 37). У відповідності до вказаного акту комісією відповідача вирішено провести нарахування згідно п.п.2.5, 2.4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією за три роки з 13.12.2009 року по 24.12.2012 року.

На підставі акту №14833 від 12.12.2012 року складено Протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією та умов договорів про постачання електричної енергії і нарахувань за ними №198 від 25.12.2012 року (т. 1, а.с. 43). Згідно з вказаним протоколом комісією відповідача вирішено провести нарахування згідно п.п.2.5, 2.4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією за шість місяців з 13.06.2012 року по 24.12.2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаних протоколів позивачу були вручені рахунки № 3412552/акт14813 (т. 1, а.с. 38) на суму 183796,45 грн. та № 3412552/акт14833 (т. 1, а.с. 44) на суму 6559,51.

Спір у справі виник у зв'язку із тим, що на думку позивача, пошкодження засобів обліку, вказані в Актах про порушення № 14813 та № 14833 від 12 грудня 2012 року, не відповідають дійсним фактичним обставинам, оскільки відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 року, пошкодженням пломб вважається порушення їх цілісності, тобто відсутність фрагменту пломби або розпадання пломби на окремі фрагменти, про що в протоколах № 197 та № 198 від 25 грудня 2012 року не вказано, отже рішення про донарахування вартості недоврахованої електроенергії прийняті безпідставно та на думку позивача є недійсними в силу норм ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що за своєю правовою природою договір про користування електричною енергією, укладений між сторонами у справі, є договором енергопостачання та між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Господарським кодексом України, Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року за №28, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегією суддів встановлено, що у відповідності до п.2.1. договору сторони дійшли згоди про те, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

Пунктом 2 частини 2 статті 27 Закону України "Про електроенергетику" визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж суб'єктів електроенергетики та споживачів енергії, виготовлення, монтажу, налагодження та випробування енергоустановок і мереж, виконання проектних робіт на енергоустановках і мережах (абзац другий).

Відповідно до пункту 6.40 Правил користування електричною енергією (далі за текстом - ПКЕЕ) у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 N 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за N 782/12656.

Згідно з пунктом 6.41. ПКЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих ПКЕЕ або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень ПКЕЕ.

Пунктами 3.1-3.3 Правил користування електричною енергією встановлено, що електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії. Відповідальність за технічний стан засобів обліку несе та організація, на балансі якої вони перебувають, або організація, яка здійснює їх експлуатацію на підставі відповідного договору. Відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.

Актом порушення №14813 від 12.12.2012 року встановлено порушення з боку позивача статті 27 Закону України "Про електроенергетику", п. 3.3, 3.31, 6.40 ПКЕЕ, що виразилось у невідповідності пломб які встановлені на нижніх гвинтах кріплення кожуха електролічильника пломбам Держспоживстандарту (пломбі про повірку засобів обліку), а також у пошкодженні пломби №5645230 електропередавальної організації, яка встановлена на корпусі лічильника СА4У-И672М зав. № 014904207.

Актом порушення №14833 від 12.12.2012 року встановлено порушення з боку позивача статті 27 Закону України "Про електроенергетику", п. 3.3, 3.31, 6.40 ПКЕЕ, що виразилось у пошкодженні пломби Держспоживстандарту.

Представник позивача Варваркін В.В. від підпису зазначених актів відмовився, про що у актах є відмітка та підписи трьох свідків.

З пункту 9 складених актів в присутності представника позивача Варваркіна В.В. вбачається, що прилади обліку №СА4У-И672М зав. №014904207 та СО-5012 зав. №0000074 було упаковано, пакет опломбовано та направлено для проведення експертизи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені акти складені відповідно до п.6.41 ПКЕЕ, без порушень.

Щодо посилань апелянта на те, що зазначені в спірних актах обставини не відповідають фактичним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 №562 (далі - Методика), ця Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ. У разі незгоди споживача із зафіксованим в акті про порушення фактом пошкодження пломб та/або приладів обліку факт пошкодження установлюється експертизою, проведеною відповідно до законодавства (далі - експертиза). До отримання енергопостачальною компанією результатів експертизи Методика не застосовується.

Актами №1819 та №1820 проведення експертизи лічильників електроенергії від 19.12.2012 встановлено, що лічильники № СА4У-И672М зав. № 014904207 та СО-5012 зав. № 0000074 є непридатними для подальшої експлуатації.

Також, з Акту №1819 слідує, що внаслідок фальсифікації пломб держповірки та пошкодження пломби енергопостачальника отримано несанкціонований доступ до конструкцій електролічильника № СА4У-И672М зав. № 014904207.

Актом №1820 встановлено, що внаслідок пошкодження пломб держповірителя та заводу-виробника отримано несанкціонований доступ до конструкцій електролічильника СО-5012 зав. № 0000074.

З актів №1819 та №1820 від 19.12.2012 року вбачається, що в присутності представника позивача Варваркіна В.В. лічильники № СА4У-И672М зав. № 014904207 та СО-5012 зав. № 0000074 були опломбовані та запаковані.

Крім цього, висновком експертів №7927/7928/14-33 від 23.10.2014 року (т. 2, а.с.48-56) за результатами проведення трасологічної експертизи, призначеної судом першої інстанції у даній справі встановлено, що пломба, встановлена на лічильнику СО-5012 зав. № 0000074 схожа на пломбу Держповірителя та пломбу заводу-виробника, має сліди втручання, порушення цілісності та піддавалась повторному затисканню.

Також, висновком експертів встановлено, що пломба організації постачальника електроенергії №5645230, яка була встановлена на лічильнику електроенергії № СА4У-И672М зав. № 014904207 має пошкодження, а саме: тріщини та сліди дії стороннього предмету у верхній частині корпуса; злам з'єднувального елементу між корпусом пломби та її якорем; злом двох фіксуючих лапок якоря. Перераховані пошкодження утворились внаслідок втручання в цілісність конструкції при повторному навішуванні пломби №5645230.

Враховуючи викладене, матеріалами справи та наданими доказами підтверджується факти викладені у Актах про порушення №14813 та №14833 щодо пошкодження пломб на лічильниках № СА4У-И672М зав. № 014904207 та СО-5012 зав. № 0000074, з огляду на що місцевий суд дійшов правомірного висновку про те, що посилання позивача на такі обставини є такими, що не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи встановлення факту пошкодження пломб у актах про порушення №14813 та №14833, а також актами №1819 та №1820 проведення експертизи лічильників електроенергії від 19.12.2012 року, комісією відповідача 25.12.2012 року в присутності представника позивача було розглянуто акти про порушення №14813 та №14833

Щодо донарахування вартості електроенергії колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що Протоколом №197 від 25.12.2012 року комісією відповідача вирішено провести нарахування згідно п.п.2.5, 2.4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією за три роки з 13.12.2009 по 24.12.2012.

Протоколом №198 від 25.12.2012 комісією відповідача вирішено провести нарахування згідно п.п.2.5, 2.4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією за шість місяців з 13.06.2012 по 24.12.2012.

На підставі вказаних протоколів позивачу було донараховано 183796,45 грн. та 6559,51 грн. вартості електроенергії.

Пункт 2.4. Методики застосовується енергопостачальником у разі виявлення у споживача порушень ПКЕЕ, зазначених у підпунктах 1-4,6 пункту 2.1. Методики та за умови наявності договору про постачання електричної енергії.

Пункт 2.5. Методики застосовується енрегопостачальником у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2.1 Методики.

Відповідно до п.2.5. Методики Кількість днів у періоді, за який має здійснюватися перерахунок (Д пер, день), визначається за формулою Д пер = Д пор + Д усун, (2.6) де: Д пор - кількість робочих днів споживача від дня останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки (у разі коли технічна перевірка проводилась після останнього контрольного огляду приладу обліку) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розрахунки вартості електроенергії, спожитої без обліку за актами порушень №14813 та №14833 є вірними та відповідають положенням Методики.

Відповідно до п. 3 Листа Національної комісії регулювання електроенергетики України №5382/26/47-13 від 05 серпня 2013 року у разі виявлення порушень, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 3.1 Методики, факт пошкодження розрахункових засобів обліку електроенергії має бути підтверджений експертизою. Так, відповідно до положень пункту 15 Правил пошкоджені прилади обліку, а також прилади обліку із зірваними або пошкодженими пломбами підлягають експертизі, що проводиться комісією у складі представників енергопостачальника та територіальних органів Держспоживстандарту або спеціалізованими організаціями (підприємствами), які мають право на проведення відповідної перевірки, із залученням представників Держспоживстандарту. Експертиза приладу обліку, який належить споживачу або за збереження якого він відповідає, здійснюється у присутності споживача.

Таким чином, під час проведення трасологічної експертизи лічильника ПАТ «Київенерго» дотримано вимоги ПКЕЕ та вимоги, зазначені в листі Національної комісії регулювання електроенергетики України №5382/26/47-13 від 05.08.2013 року.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що у відповідності до п.3 Оглядового листа №01-06/1872 від 30.12.2011 року Вищого господарського суду України «Про практику застосування господарськими судами законодавства про постачання електричної енергії (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України), рішення постачальника електричної енергії про нарахування вартості недоврахованої спожитої електроенергії є оперативно-господарською санкцією.

У вказаному Оглядовому листі Вищий господарський суд України звернув увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричнуенергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергія) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 235 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можутьзастосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Частиною 1 статті 236 Господарського кодексу України встановлено види господарсько-оперативних санкцій, в числі яких, зокрема, передбачено встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов'язань стороною, яка порушила зобов'язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо.

За приписами частини другої статті 236 Господарського кодексу України перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Отже, зі змісту наведених положень законодавства України вбачається, що рішення постачальника електричної енергії про нарахування вартості недоврахованої спожитої електроенергії є саме оперативно-господарською санкцією, а не актом ненормативного характеру в розумінні частини другої статті 20 ГК України.

Згідно з ч. 2 ст. 237 Господарського кодексу України порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Водночас право споживача на оскарження в судовому порядку рішення комісії постачальника електроенергії передбачено пунктом 6.42 Правил (постанова Вищого господарського суду України від 30.05.2011 №5002-26/6135-2010).

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 16.05.2011 №2-28/2397-2010.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що скаржник не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла до висновку про те, що місцевий господарський суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні місцевого господарського суду повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у справі №910/658/13.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний автомобільний сервіс ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у справі №910/658/13 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у справі №910/658/13 залишити без змін.

3. Справу №910/658/13 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді С.Г. Рудченко

М.Г. Чорногуз