ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. Справа № 926/64/15

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Горбово Герцаївського району Чернівецької області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Горбово Герцаївського району Чернівецької області,

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Горбівської сільської ради с. Горбово Герцаївського району Чернівецької області

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом встановлення безстрокового безоплатного земельного сервітуту на частину земельної ділянки

Суддя О.В. Гончарук

Представники:

від позивача - ОСОБА_3, довіреність від 01.12.2014;

від відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_4, довіреність від 29.01.2015.

СУТЬ СПОРУ: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом встановлення безстрокового безоплатного земельного сервітуту на частину земельної ділянки, в якому просить встановити на користь позивача земельний сервітут, який полягає у праві проходу та проїзду на транспорті щодо земельної ділянки площею 0,0595 га, кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, яка знаходиться у користуванні (оренді) ОСОБА_2, а також встановити, що земельний сервітут має поширюватись на частину земельної ділянки площею 0,0595 га, зазначеної у плані частини земельної ділянки, на яку пропонується поширити право земельного сервітуту.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на обставини, в тому числі пов'язані з чиненням відповідачем перешкод у проїзді на власну земельну ділянку шляхом встановлення металевого паркану на земельній ділянці, наданій Горбівською сільською радою відповідачу в оренду на підставі договору оренди землі від 27.07.2010. При цьому, земельні ділянки площею 0,0595 га, що належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 28.09.2005 та площею 0,8090 га, що перебуває у користуванні відповідача на підставі договору оренди від 27.07.2010 є сусідніми ділянками на АДРЕСА_1

В свою чергу, як зазначає позивач, спірна земельна ділянка площею 0,0595 га в кадастровому плані, доданому до Державного акту від 28.09.2005 визначена як землі сільської ради (вулиця), і до 2008 року використовувалась позивачем для заїзду до підсобних дверей свого нежитлового приміщення та до вигрібної ями.

На даний момент, зазначає позивач, у нього відсутня можливість заїзду до підсобних дверей свого нежитлового приміщення та до вигрібної ями, а тому він просить суд на підставі статтей 98, 99, 103 Земельного кодексу України та статтей 401, 404 Цивільного кодексу України встановити відповідний земельний сервітут.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 16.01.2015 порушено провадження у справі з призначенням її до розгляду на 29.01.2015 та залучено до часті у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Горбівську сільську раду.

26 січня 2015 року від відповідача через канцелярію господарського суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №267), в якому відповідач позов не визнає, зазначаючи при цьому, що спірна земельна ділянка перебуває у відповідача у користуванні на підставі договору оренди землі від 27.07.2010 та слугує позивачу заїздом на територію власного торгівельно-побутового комплексу «Відродження».

На думку відповідача, позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, зазначених у позовній заяві, а в цілому, у позивача відсутня можливість надати позивачу право користування своєю земельною ділянкою, оскільки внаслідок цього будуть створені перешкоди у використанні орендованої ним земельної ділянки за договором від 27.07.2010.

Ухвалою від 29.01.2015 розгляд справи відкладено на 17.02.2015.

17 лютого 2015 року від третьої особи через канцелярію господарського суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. №708), в якому третя особа позов не визнає, зазначаючи при цьому, позивач при проектуванні власного приміщення повинен був передбачити можливість заїзду до вигрібної ями та підсобних приміщень без користування сусідньою земельною ділянкою.

У судовому засіданні 17.02.2015 оголошено перерву до 16.03.2015.

На день розгляду справи, 16.03.2015, представник третьої особи у судове засідання не з'явився, що не перешкоджало розгляду справи без його участі.

Ухвалою від 16.03.215, за клопотанням представника позивача продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 31.03.2015.

25 березня 2015 року від відповідача через канцелярію господарського суду надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів (вх.№1333), а 27.03.2015 від позивача - письмові пояснення (вх.№1388), які долучені судом до матеріалів справи.

На день вирішення спору, 31.03.2015, присутній у судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позову з підстав, зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях до позову.

Відповідач та представник відповідача проти позову заперечують, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях до позову.

Розглянувши подані сторонами та третьою особою документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін та третьої особи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд в с т а н о в и в.

Заявою від 14.10.2014 позивач звернувся до відповідача з проханням надати згоду на встановлення безстрокового безоплатного земельного сервітуту на частину земельної ділянки, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, необхідної позивачу для під'їзду до підсобних дверей нежитлового приміщення та вигрібної ями, розташованих на власній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

У своїй відповіді на заяву від 14.10.2014, датовану 25.10.2014, відповідач у наданні згоди на встановлення безстрокового безоплатного земельного сервітуту, відмовив.

При цьому, судом встановлено, що позивач, згідно з Державним актом на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 28.09.2005, є власником земельної ділянки, площею 0,0595 га за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач - землекористувачем суміжної земельної ділянки площею 0,8090 га (АДРЕСА_1) на підставі договору оренди землі від 27.07.2010.

Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майна за №373204 від 08.02.2013, позивач є власником нежитлового приміщення - площею 448,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0,0595 га, за цією ж адресою.

Господарським судом Чернівецької області в процесі розгляду справ за №№9/140 та 10/119 встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 належними та допустити доказами не довела наявності вулиці між земельною ділянкою, належною їй, та належною фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (спірна у даній справі земельна ділянка площею 0,0595 га).

Відтак, спір у справі №926/64/15 повинен розглядатися виходячи з встановленого факту законності рішень сільської ради про надання відповідачу спірної земельної ділянки в оренду щодо якої позивач просить встановити земельний сервітут, а наявні в позовній заяві обставини, пов'язані з фактом наявності між земельними ділянками сторін вулиці загального користування, судом до уваги, не беруться.

За таких обставин, суд в межах даної справи встановлює обставини справи, досліджує письмові докази та вимоги законодавства України виключно в межах правомірності позовної вимоги про встановлення земельного сервітуту.

Так, поняття, зміст та підстави встановлення і припинення земельного сервітуту визначені главою 32 Цивільного кодексу України (статті 401 - 406), главою 16 Земельного кодексу України (статті 98 - 102).

Відповідно до статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно з статтею 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 404 Цивільного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Згідно з частинами 1, 4 статті 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до частини 1 статті 100 Земельного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Рішенням Горбівської сільської ради №68-04/2002 року від 01.10.2002 року «Про передачу земель несільськогосподарського призначення в оренду з подальшим викупом», дозволено ОСОБА_2 розробити технічну документацію щодо передачі в короткострокову оренду з подальшим викупом земельну ділянку для комерційних цілей приблизною площею 0,80 га, а в подальшому за договором оренди землі від 02.08.2004, зазначену земельну ділянку передано відповідачу в оренду строком на два роки, що також підтверджується актом прийому передачі земельної ділянки від 02.08.2004.

Рішеннями Горбівської сільської ради від 20.10.2006 та 08.10.2007, строк договору оренди від 02.08.2004 продовжувався, а рішенням від 29.07.2008 за №110-18/2008, Горбівська сільська рада вирішили надати земельну ділянку площею 0,8090 га відповідачу в оренду строком на 49 років про що укладено договір оренди №6 від 27.07.2010 та складено відповідний акт прийому-передачі земельної ділянки.

Таким чином, у відповідача правовідносини, пов'язані з користуванням земельною ділянкою площею 0,8090 га по АДРЕСА_1, у тому числі спірною частиною цієї ділянки площею 0,0595 га, розпочались в 2002 році, а відповідач набув права власності на суміжну земельну ділянку площею 0,0595 га на АДРЕСА_1 у 2005 році.

Пунктом 2.32. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» роз'яснено, що за змістом частини першої статті 98 ЗК України земельний сервітут (крім особистого) може бути встановлений для власника або землекористувача сусідньої земельної ділянки.

Види права земельного сервітуту визначає стаття 99 ЗК України, положення якої є такими, що встановлюють підстави, за наявності яких можливе звернення з вимогою про встановлення сервітуту. Зазначена стаття визначає конкретних суб'єктів, між якими виникають відносини щодо сервітуту. Вимагати встановлення земельних сервітутів можуть власники або землекористувачі земельних ділянок. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, зумовлені її місцем розташування або природним станом.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем в процесі розгляду справи, доказів, які б підтверджували факт наявності будь-яких недоліків земельної ділянки позивача зумовлених її місцем розташування або природним станом, у зв'язку з існуванням яких у позивача виникла об'єктивна та безумовна потреба використовувати частину спірної суміжної земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні відповідача, не надано.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про встановлення земельного сервітуту, у випадку коли неможливість використання майна зумовлена діями самого позивача. У зв'язку з цим, позивач помилково обґрунтовує необхідність встановлення на його користь земельного сервітуту певними обмеженнями у користуванні будівлею, яку використовує для власних комерційних цілей, і, як підтверджується довідкою інспекції державного архітектурного-будівельного контролю у Чернівецькій області №Я-3 від 13.02.2013 - будівлею самочинно побудовану ним 2013 році, що мало місце після виникнення у відповідача законного права користування спірною земельною ділянкою.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений, тому відповідач правомірно заперечує можливість встановлення земельного сервітуту по відношенні до земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, оскільки встановлення такого сервітуту призведе до обмежень у користуванні цією земельною ділянкою.

Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Господарським судом встановлено, що земельна ділянка позивача має власний заїзд з вул. Головної, що не позбавляло і не позбавляє його можливості облаштовувати на власний розсуд такі технічні комунікації як вигрібна яма або підсобні двері до приміщення, не претендуючи, при цьому, на користування чужою земельною ділянкою.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що даний позов є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення підписано 03.04.2015 року.

Суддя О.В. Гончарук