ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 р. Справа№ 914/331/15

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_3

до відповідача: Приватного підприємства «Ротен», с. Малечковичі Пустомитівського району Львівської області

про: стягнення 74748,74 грн. заборгованості за Договором № 1 від 29.09.2014 року

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Никитюк І.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (договір про надання правової допомоги № 27/01/2015 від 27.01.2015 року)

від відповідача: не з'явився

Представнику позивача роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. У судовому засіданні 24.03.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Ротен» про стягнення 74748,74 грн. заборгованості за Договором № 1 від 29.09.2014 року.

Ухвалою суду від 06.02.2015 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 24.02.2015 року. Ухвалами суду від 24.02.2015 року та від 10.03.2015 року розгляд справи відкладався на 10.03.2015 року та на 24.03.2015 року відповідно.

10.03.2015 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання вх.№1018/15 про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якого у зв'язку з тим, що відповідачем було здійснено погашення основного боргу в безготівковому порядку, просить суд стягнути з відповідача 3005,15 грн. пені, 321,97 грн. 3 % річних, 4008,52 грн. інфляційних нарахувань. Судом прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням відповідачем умов Договору № 1 на перевезення сільськогосподарських культур автотранспортом від 29.09.2014 р. в частині повної та вчасної оплати вартості наданих позивачем послуг перевезення, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем.

Представник позивача в судове засідання з'явився, долучив до матеріалів справи оригінал платіжного доручення №740 від 24.02.2015 року на суму 67413,10 грн. на підтвердження погашення відповідачем суми основного боргу (клопотання вх.№12346/15 від 24.03.2015 р.), позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримав, просив позов задоволити повністю.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог попередніх ухвал суду не виконав, відзиву на позовну заяву не подав, доказів погашення заборгованості не надав. 20.03.2015 року на адресу суду повернувся направлений відповідачу (вул. Вечірня, буд. 1, с. Малечковичі, Пустомитівський район, Львівська область, 81132) поштовий конверт з копією ухвали суду від 06.02.2015 року про порушення провадження у справі з відміткою «за закінченням терміну зберігання». З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 81110, Львівська обл., Пустомитівський район, село Зимна Вода, ВУЛИЦЯ ГОРОДОЦЬКА, будинок 68А. Відтак, відповідач належно повідомлявся про час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

29.09.2014 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Перевізник) та Приватним підприємством «Ротен» (Замовник) укладено Договір № 1 на перевезення сільськогосподарських культур автотранспортом (Договір), відповідно до п.2.1. якого Замовник доручає, а Перевізник приймає на себе обов'язок по перевезенню с/г культур Замовника у відповідності до умов цього договору на період збирання врожаю.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги перевезення.

Так, згідно Акту прийняття виконаних робіт від 16.10.2014 року відповідач прийняв від позивача послуги по перевезенню автомобілем вантажу (соняшник) в кількості 414,22 тонн на загальну суму 63133,10 (шістдесят три тисячі сто тридцять три гривні 10 копійок) грн.

Згідно Акту прийняття виконаних робіт від 28.11.2014 року відповідач прийняв від позивача послуги по перевезенню автомобілем вантажу (кукурудзи) в кількості 175,66 тонн на загальну суму 11770,00 (одинадцять тисяч сімсот сімдесят гривень 00 копійок) грн.

Відповідно до п.3.2. Договору Замовник зобов'язаний, зокрема, розрахуватись з Перевізником в повному обсязі за виконані роботи згідно актів звірки протягом 3 (трьох) календарних днів, після подачі останнього акту.

Згідно з п.4.1. Договору вартість виконаних Робіт визначається у Актах здачі-приймання виконаних Робіт.

Як зазначив позивач у позовній заяві 30.12.2014 р. відповідач частково погасив заборгованість на суму 7490,00 грн.

Станом на час звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем становила 67413,10 грн.

Відповідно до розрахунку розміру позовних вимог окрім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 3005,15 грн. пені, 321,97 грн. 3 % річних, 4008,52 грн. інфляційних нарахувань.

З долученого позивачем до матеріалів справи платіжного доручення №740 від 24.02.2015 року на суму 67413,10 грн. вбачається, що станом на час прийняття рішення у справі відповідач погасив основний борг у повному обсязі.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з ст. 175 Господарського Кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов'язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно з ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства (ч. 2 ст. 307 ГК України).

Господарські зобов'язання між сторонами виникли на підставі Договору № 1 на перевезення сільськогосподарських культур автотранспортом від 29.09.2014 р.

Матеріалами справи підтверджено належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором, що підтверджується долученими до матеріалів справи підписаними обома сторонами та скріпленими їх печатками Актами прийняття виконаних робіт від 16.10.2014 р. та від 28.11.2014 р.

У свою чергу відповідач своїх зобов'язань за Договором щодо вчасної оплати вартості наданих позивачем послуг не виконав.

Відповідно до п.3.2. Договору Замовник зобов'язаний, зокрема, розрахуватись з Перевізником в повному обсязі за виконані роботи згідно актів звірки протягом 3 (трьох) календарних днів, після подачі останнього акту.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З долученого позивачем до матеріалів справи платіжного доручення №740 від 24.02.2015 року на суму 67413,10 грн. вбачається, що станом на час прийняття рішення у справі відповідач погасив основний борг у повному обсязі.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на викладене, провадження у справі в частині стягнення 67413,10 грн. основного боргу підлягає припиненню.

Оскільки спір в частині стягнення суми основного боргу виник з вини відповідача судовий збір в цій частині позовних вимог слід покласти на нього.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.2.1. Договору встановлено, що у разі прострочення оплати згідно Договору, Замовник сплачує на користь Перевізника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3005,15 грн. пені, 321,97 грн. 3 % річних, 4008,52 грн. інфляційних нарахувань підлягають до задоволення.

Що стосується відшкодування позивачу понесених витрат на послуги адвоката в розмірі 3700,00 грн., то відповідно до п.6.3. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

В якості підтвердження понесених витрат позивачем до позовної заяви долучено копії Договору про надання правової допомоги № 27/01/2015 від 27.01.2015 р., Акту наданих послуг (правової допомоги) від 05.03.2015 р., квитанції до прибуткового касового ордера № 01 від 27.01.2015 р. на суму 3700,00 грн. та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №457 від 21.09.2010 р.

Беручи до уваги складність справи та обсяг наданих адвокатських послуг, суд дійшов висновку про часткове відшкодування позивачу понесених витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 500,00 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судовий збір слід покласти на відповідача у повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, ст.ст. 526, 530, 610, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 175, 193, 307 Господарського кодексу України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 67413,10 грн. основного боргу.

3. Стягнути з боржника - Приватного підприємства «Ротен» (81132, Львівська область, Пустомитівський район, село Малечковичі, вул. Вечірня, будинок 1; п/р1919 у АТ «Ощадбанк», МФО 325796; ідентифікаційний код юридичної особи 36874438) на користь стягувача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3; р/р НОМЕР_2 відділення ЗГРУ «Приватбанк» м. Радехів, МФО 325321; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) 3005,15 грн. пені, 321,97 грн. 3 % річних, 4008,52 грн. інфляційних нарахувань, 1827,00 грн. судового збору та 500 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

4. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.03.2015 р.

Суддя Кидисюк Р.А