ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа № 6/16/5022- 185/2012(15/39/5022-709/2011

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кузя В.Л.

суддів Зварич О.В.

Юрченка Я.О.

При секретарі судового засідання Петрик К.О.

Розглянувши апеляційну скаргу від 14.02.15 б/н Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, с. Васьківці, Шумський район, Тернопільська область

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.02.15

у справі № 6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011)

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Шумськ-Інвест", м. Шумськ, Шумський район, Тернопільська область

до відповідача - Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, с. Васьківці, Шумський район, Тернопільська область

за участю третьої особи -1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Шумського районного споживчого товариства, м. Шумськ, Шумський район, Тернопільська область

за участю третьої особи - 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Шумської міської ради, м. Шумськ, Шумський район, Тернопільська область

за участю третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 с. Васьківці, Шумський район, Тернопільська область

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

за участю представників учасників судового процесу:

позивач та треті особи - не з'явилися;

від відповідача - Никитюк Р.І. - представник (довіреність б/н від 15.08.11);

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011) розподілено до розгляду в складі колегії - головуючий суддя Кузь В.Л. судді Галушко Н.А., Орищин Г.В. Ухвалою суду від 10.03.15 розгляд справи призначено на 24.03.15.

У зв'язку з перебуванням судді Галушко Н.А. та судді Орищин Г.В. у відпустці розпорядженням голови суду від 24.03.15 внесено зміни у склад судової колегії по справі № 6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011), сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя - Кузь В.Л. судді - Зварич О.В. та Юрченко Я.О.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.02.15 у справі № 6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011) (суддя Шумський І.П.) відмовлено в задоволенні скарги суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 б/н від 27.11.14 на дії відділу ДВС Шумського РУЮ, про визнання недійсними постанов ВДВС Шумського РУЮ від 14.11.14 №№ 44473309, 44473309 про накладення штрафу в розмірі 170 грн. та про стягнення з боржника виконавчого збору на суму 680 грн.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.02.15 справі № 6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011) і прийняти нове рішення про задоволення скарги відповідача.

При цьому, скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали від 03.02.15 норм матеріального та процесуального права, про що свідчить на наступне:

- судом не було враховано, що норми Закону України «Про виконавче провадження» не містять поняття тотожності фізичної особи та фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності, оскільки до підприємницької діяльності фізичних особі застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб. Разом з цим, визначення поняття тотожності фізичної особи та фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності не може трактуватися судом на власний розсуд без посилання на відповідні норми права, оскільки суд здійснює судочинство, а не займається роз'яснювальною роботою щодо нормативних актів;

- в резолютивній частині оскаржуваної ухвали суд першої інстанції всупереч нормам ГПК України, постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.11 № 7,не надав відповіді на жодну з вимог скарги ОСОБА_2 від 27.11.14.

Перед початком судового засіданні від 24.03.15 скаржник додатково подав на розгляд Львівського апеляційного господарського суду в письмовій формі доводи і міркування, в яких зазначив про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не було враховано, що після 05.06.07 по сьогоднішній день в АДРЕСА_1 не існує фізично, а факт відсутності адреси - АДРЕСА_1, відображений в рішенні Шумського районного суду від 26.05.14, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.09.14.

Крім того, скаржник зазначає про те, що Львівський апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 02.12.14 вказав про незаконність первинної державної реєстрації договору оренди земельної ділянки площею 1,1365 га, стороною якого є ТОВ «Шумськ-Інвест», на якій відповідно до рішення Шумської міської ради № 607 від 06.06.12 знаходився торгівельний павільйон № 4 ОСОБА_2

У судовому засіданні на клопотання відповідача проводилася фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів - програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Представник відповідача навів у судовому засіданні свої доводи та заперечення з приводу поданої апеляційної скарги.

Представники позивача, органу виконання судових рішень та третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджено поштовими повідомленнями про вручення ухвали суду від 10.03.15.

Представник скаржника не заперечив щодо можливості розгляду апеляційної скарги без участі представників інших учасників судового процесу.

Враховуючи вищенаведене, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у даній справі без участі представників інших учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 24.03.15 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.02.15 справі № 6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011) та задоволення вимог скаржника, з огляду на наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шумськ-Інвест" звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу) належного відповідачу торгового павільйону № 4 загальною площею 19,6 кв.м.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 22.07.11 позов задоволено. Постановами Львівського апеляційного господарського суду від 07.10.11 та Вищого господарського суду України від 12.01.12 рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 19.04.12 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Тернопільської області від 22.07.11 року у справі №15/39/5022-709/2011, рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.07.11 у справі № 15/39/5022-709/2011 залишено без змін.

Ухвала Господарського суду Тернопільської області від 19.04.12 про відмову в задоволенні заяв про перегляд рішення за нововиявленими обставинами була переглянута в апеляційному порядку та судом апеляційної інстанції залишена без змін (постанова від 05.06.12).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 10.08.12 касаційна скарга на судові рішення від 19.04.12 та від 05.06.12 була повернута заявнику.

Разом з тим, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 19.04.12 виправлено описку у п. 2 резолютивної частини рішення від 22.07.11 у справі № 15/39/5022-709/2011 та викладено його в наступній редакції: "2. Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу) належного йому торгового павільйону № 4 загальною площею 19,6 кв.м".

На виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.07.11 у цій справі було видано наказ від 13.09.12.

ТОВ «Шумськ-Інвест» звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою про продовження строку пред'явлення наказу від 13.09.12 до виконання.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.03.13, залишеною без змін судом апеляційної та касаційної інстанцій, пропущений строк для пред'явлення наказу до виконання було відновлено.

ВДВС Шумського районного управління юстиції 22.11.13 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 40894436 з виконання наказу від 13.09.12 у даній справі.

ТОВ "Шумськ-Інвест" звернулося до Господарського суду Тернопільської області зі скаргою, в якій, з урахуванням уточнення, просило визнати неправомірними дії ВДВС Шумського РУЮ щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з виконання судового наказу від 13.09.12 у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 19.06.14, скаргу задоволено частково: визнано неправомірними дії ВДВС Шумського районного управління юстиції щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з виконання судового наказу від 13.09.12 у даній справі; визнано недійсною постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №40894436 від 22.11.13; в решті вимог скарги відмовлено. Вмотивовуючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що не зазначення стягувача у судовому наказі від 13.09.12 жодним чином не впливає на можливість виконання судового рішення та не порушує вимог Закону України "Про виконавче провадження". Водночас судом враховано і обставини щодо обізнаності органу ДВС про особу - стягувача за судовим наказом, відповідно до якого на відповідача покладено обов'язок зі звільнення спірної земельної ділянки.

Ухвала Господарського суду Тернопільської області від 19.06.14 була залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.08.14 та постановою Вищого господарського суду України від 09.10.14 була залишена без змін.

Державний виконавець ВДВС Шумського РУЮ 26.08.14 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №44473309 по виконання наказу суду від 13.09.12.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.14 за адресою: АДРЕСА_1, м. Шумськ державним виконавцем в присутності ОСОБА_2 та директора ТОВ «Шумськ-Інвест» був складений акт, яким встановлено факт невиконання боржником без поважних причин наказу суду в строк до 02.09.14 (встановлений державним виконавцем у постанові від 26.08.14 про відкриття виконавчого провадження, строк для добровільного виконання), а також зазначено про ненадання боржником документального підтвердження добровільного виконання судового наказу. Як вбачається з акту від 14.11.14, боржник від підпису цього акту відмовився, його примірник отримав під розписку.

Керуючись положеннями ст.ст. 11, 28, 89 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі по тексту - Закон) внаслідок невиконання наказу суду від 13.09.12 у добровільному порядку і у визначені строки в межах виконавчого провадження ВП № 44473309 державним виконавцем були прийняті постанови від 14.11.14 про накладення на боржника 170 грн. штрафу та стягнення з нього 680 грн. виконавчого збору.

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Тернопільської області зі скаргою, в якій просить визнати недійсною постанову ВДВС Шумського РУЮ від 14.11.14 про накладення штрафу ВП № 44473309 та постанову ВДВС Шумського РУЮ від 14.11.14 про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 44473309.

У своїй скарзі скаржник вказує на незаконне відкриття виконавчого провадження, покладення у виконавчому провадженні обов'язку виконання судового рішення на фізичну особу, а не на суб'єкта підприємницької діяльності, як зазначено в наказі суду від 13.09.12. Крім того, скаржник вказує на те, що державний виконавець не зазначив в чому полягає невиконання судового рішення зі сторони суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 та оскаржуваними постановами спонукає підприємця вчиняти дії по відношенню до майна, яке знаходиться по АДРЕСА_1, торговий павільйон № 4 та йому не належить.

Господарським судом першої інстанції установлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 22.07.11 у даній справі (яке набрало законної сили 07.10.11) зобов'язано відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу) належного відповідачу торгового павільйону № 4 загальною площею 19,6 кв.м та стягнуто з останнього на користь позивача судові витрати.

На виконання цього рішення Господарським судом Тернопільської області 13.09.12 виданий відповідний наказ.

Відповідно до статті 124 Конституції України та статті 115 Господарського процесуального Кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (надалі по тексту - Закон). Відповідно до статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Отже, визначені Законом повноваження державного виконавця повинні використовуватися останнім у повному обсязі з метою фактичного виконання прийнятого судового рішення.

У відповідності до ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 28 Закону у разі невиконання боржником рішення немайнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю.

За положеннями ст. 76 Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Статтею 89 Закону передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. 4.1.1 п.4.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 № 74/5 державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Як встановлено судом першої інстанції на час розгляду скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 27.11.14, поданої в порядку ст. 121-2 ГПК України, постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.08.14 була чинною, рішення Господарського суду від 22.07.11, на виконання якого був виданий наказ від 13.09.12, не виконано. Дана обставина не заперечується відповідачем як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

З врахуванням наведеного, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у зв'язку з невиконанням фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 виконавчого документа (наказу суду від 13.09.12), з метою виконання якого відкрито виконавче провадження, у строк, встановлений державним виконавцем, підстави для винесення державним виконавцем постанов про накладення штрафу та про стягнення з боржника виконавчого збору існували у відповідності до норм ст.ст. 25, 28, 89 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, постанова про стягнення виконавчого збору прийнята після спливу встановленого Законом строку для добровільного виконання та після складення акта від 14.11.14, яким встановлено факт невиконання наказу суду відповідачем.

Щодо посилань скаржника про неможливість виконання рішення суду через невизначеність об'єкта, який підлягає демонтажу, суд апеляційної інстанції вказує про те, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 22.07.11, яке набрало законної сили та підлягає обов'язковому виконанню на всій території України, було встановлено, що за умовами договору оренди землі від 30.06.09, укладеного між Шумською міською радою та ТОВ «Шумськ-Інвест», останній прийняв у тимчасове користування земельну ділянку, площею 1,1365 га, яка знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 (торговий ринок). Як встановлено в рішенні суду від 22.07.11, на земельній ділянці орендаря ТОВ «Шумськ-Інвест» знаходиться торговий павільйон, який належить фізичній особі-підприємцеві ОСОБА_2, при цьому право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій розміщено павільйон, та ділянкою, необхідною для обслуговування павільйону, його власник (відповідача у справі) у встановленому порядку не набув (не оформив).

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що на стадії виконавчого провадження, розглядаючи скаргу сторони у справі в порядку ст. 121-2 ГПК України, суд перевіряє правомірність дій, які проводяться органами ДВС під час виконання судового рішення, а не здійснює перегляд судового рішення, яке набуло законної сили, в тому числі і щодо фактів та обставин, які цим рішенням встановлені, зокрема, і щодо адреси місцезнаходження земельної ділянки. При цьому, Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що адреса земельної ділянки та якоїсь певної будівлі можуть і не співпадати.

Постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.12.14, на яку посилається скаржник та якою, зокрема, було визнано протиправною відмову Шумського районного відділу Тернопільської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» від 19.11.10 щодо скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 30.06.09, на час винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов від 14.11.14 прийнята не була, та разом з цим не впливає на існування, передбачених ст.ст. 25, 28, 89 Закону підстав для винесення державним виконавцем постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Разом з цим, як правильно зазначено судом першої інстанції, божник - фізична особа підприємець ОСОБА_2 як власник (користувач) торгового павільйону № 4 не може не знати про місце встановлення (розташування) належного йому торгового павільйону.

При цьому, Львівський апеляційний господарський суд вказує на те, що належних та допустимих письмових доказів щодо неможливості виконання наказу суду від 13.09.12 відповідачем не було подано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції. Окрім цього, в акті державного виконавця від 14.11.14, яким було встановлено невиконання відповідачем наказу суду від 13.09.12, відсутні будь-які заперечення відповідача, який при цьому був присутній, щодо таких обставин як відсутність торгівельного павільйону № 4 чи відсутності земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, м. Шумськ.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, постановою Вищого господарського суду України від 09.10.14 у справі № 6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011) при перегляді судових рішень, якими було визнано: неправомірними дії ВДВС Шумського районного управління юстиції щодо відмови у відкритті виконавчого провадження з виконання судового наказу від 13.09.12 у даній справі, недійсною постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 40894436 від 22.11.13, і було встановлено, що резолютивна частина рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.07.11 у даній справі відповідає наведеній вимозі статті 84 ГПК України та змісту заявленої позовної вимоги, а наказ господарського суду від 13.09.12 відповідає резолютивній частині рішення. Водночас зі змісту рішення від 22.07.11 та виданого на його виконання наказу від 13.09.12 вбачається, що на суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_2 покладено обов'язок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення (демонтажу) належного йому торгового павільйону № 4 загальною площею 19,6 кв.м. Судове рішення про звільнення земельної ділянки за своєю сутністю не передбачає можливості зазначення у ньому стягувача, а саме фізичної або юридичної особи, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ, що, в свою чергу, унеможливлює визначення у судовому наказі особи стягувача та не перешкоджає виконанню наказу.

Щодо доводів скаржника про те, що в резолютивній частині оскаржуваної ухвали суд першої інстанції всупереч нормам ГПК України, постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.11 № 7, не надав відповіді на жодну з вимог скарги ОСОБА_2 від 27.11.14, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що відповідно до п. 9.13 вище вказаної постанови пленуму Вищого господарського суду України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Таким чином, місцевий господарський суд, визнавши доводи скаржника неправомірними у відповідності до вимог процесуального закону підставно відмовив у задоволенні скарги суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 поданої в порядку ст. 121-2 ГПК України.

Щодо посилання скаржника про те, що державний виконавець в оскаржуваних постановах від 14.11.14 безпідставно та неправомірно ототожнив поняття фізичної особи та фізичної особи-підприємця, суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваною постановою від 14.11.14 за невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, штраф у розмірі 170 грн. було накладено на боржника - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, а не на фізичну особу, як про це вказує скаржник в апеляційній скарзі. Разом з цим, у даній постанові зазначено реквізити ОСОБА_2 як фізичної особи.

У постанові від 14.11.14 державний виконавець зазначив про стягнення виконавчого збору в розмірі 680 грн. з боржника - ОСОБА_2, за невиконання в добровільному порядку в строк до 02.09.14 наказу Господарського суду Тернопільської області, де відповідачем визначено ОСОБА_2, - суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи.

Разом з цим, оскільки за нормами ст. 89 Закону штраф за невиконання рішення суду накладається саме на фізичну особу або посадових осіб, Львівський апеляційний господарський суд, встановив, що зазначення в оскаржуваних постановах ОСОБА_2 як сторони у справі як фізичної особи-підприємця та платника штрафу (фізичної особи), відповідає вимогам Закону. Це ж стосується і постанови від 14.11.14 про стягнення виконавчого збору.

Враховуючи вищенаведене, оскільки, обставини, на які посилається скаржник в

апеляційній скарзі, не підтверджені належними та допустимими доказами, а доводи наведені в ній спростовуються матеріалами справи, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого господарського суду у даній справі.

Судовий збір покласти на скаржника в порядку ст.ст. 49,105 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 86,101,121-2 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.02.15 справі № 6/16/5022-185/2012 (15/39/5022-709/2011) залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника - суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 26.03.15.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Юрченко Я.О.