РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа № 924/1769/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Мельник О.В. ,

судді Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Романчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агрогруп" на рішення господарського суду Хмельницької області від 15.12.2014р. у справі № 924/1769/14 (суддя Виноградова В.В.)

за позовом прокурора Чемеровецького району в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Кабінету Міністрів України, державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агрогруп", с. Хропотова Чемеровецького району Хмельницької області

про стягнення 286743,87 грн., з яких 166083,75 грн. основного боргу, 8022,55 грн. 3% річних, 19311,17 грн. інфляційних втрат, 81585,00 грн. комісії, 11741,40 грн. пені

за участю представників сторін:

прокурор - Ковальчук І.Л., служ. посв. № 031264;

позивача-1 - не з'явився;

позивача -2 - Куляш О.І., представник за довіреністю від 01.07.2014р. №14/20-134-14;

відповідача - не з'явився;

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Чемеровецького району в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Кабінету Міністрів України, державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" звернувся з позовом про стягнення з відповідача 286743,87 грн., з яких 166083,75 грн. основного боргу зі сплати лізингових платежів та 81585,00 грн. одноразової комісії за організацію поставки техніки відповідно до договору фінансового лізингу № 22-10-184стс-фл/352 від 08.07.2010 р., а також 8022,55 грн. 3% річних, 19311,17 грн. інфляційних втрат, 11741,40 грн. пені. В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов зазначеного договору та положення ст. ст. 3, 526, 530, 549, 551, 625, 627 ЦК України, ст. ст. 193, 232 ГК України.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 15.12.2014р. у справі № 924/1769/14 позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агрогруп" на користь державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" 166083,75 грн. боргу по лізингових платежах, 81585,00 грн. одноразової комісії, 8018,68 грн. 3% річних, 19311,17 грн. інфляційних втрат, 11741,40 грн. пені.

В позові в частині стягнення 3,87 грн. 3% річних відмовлено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агрогруп" в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 5734,88 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору фінансового лізингу № 22-10-184 стз-фл/352 від 08.07.2010 р. в частині сплати лізингових платежів та одноразової комісії за організацію поставки предмета лізингу, з посиланням на ст.ст. 1, 3, 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст.ст. 530, 612, 806, 807 ЦК України, ст.ст. 173, 175 ГК України. Суд першої інстанції задоволив вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій, відповідно до умов договору та норм чинного законодавства, при цьому в позові на суму 3, 87 грн. 3% річних відмовив, оскільки позивачем допущена помилка в розрахунку суми відсотків річних.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Хмельницької області від 15.12.2014р., товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Агрогруп" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що рішення господарським судом прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки не було з'ясовано всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору. Обґрунтовуючи свої доводи скаржник зазначає, що у нього відсутня заборгованість по сплаті чергових лізингових платежів, що підтверджується актом звірки розрахунків станом на 01.10.2011р. Апелянт посилається на те, що у надісланих йому позивачем листах та вимозі відображається тільки заборгованість зі сплати одноразової комісії в розмірі 81 585 грн., що свідчить про відсутність іншої заборгованості; суд першої інстанції при прийнятті рішення не розділив платежі по зобов'язаннях по договору фінансового лізингу, не встановив періоди сплати згідно графіку платежів, не встановив факт дострокового погашення предмету лізингу. Також, судом першої інстанції порушено принцип змагальності судового процесу та розглянуто справу без участі представника відповідача.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вих. №69 від 13.03.2015р.) в якому позивач вважає рішення законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Прокуратурою Чемеровецького району надіслано до суду відзив на апеляційну скаргу (вих. 13.03.2015р. №233 вих-15) в якому прокурор вказує, що матеріалами справи підтверджено, наявність заборгованості у відповідача зі сплати чергових лізингових платежів та в частині сплати одноразової комісії за організацію поставки техніки, судом першої інстанції достовірно досліджені та встановлені обставини справи, а тому просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання представники позивача-1 та відповідача не з'явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Відповідач надіслав до суду клопотання в якому просить відкласти розгляд справи, оскільки не може забезпечити явку повноважного представника в судове засідання у зв'язку з його перебуванням у відрядженні.

Прокурор та представник позивача-2 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечили з підстав викладених у відзивах на апеляційну скаргу, вважають її безпідставною та необґрунтованою, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Заперечили щодо клопотання скаржника про відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи колегія суддів вважає, що в його задоволенні слід відмовити враховуючи наступне.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18, від 26.12.2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Скаржником не доведено, а судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали вирішення спору без участі представника відповідача.

Згідно статті 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги та відзиви на неї, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача-2, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, між відкритим акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (правонаступником, якого є державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" відповідно до Постанови КМУ від 11.04.2001 р. № 354) (лізингодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля Агрогруп" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 22-10-184стз-фл/352 від 08.07.2010р. (а.с. 13-20).

Відповідно до п. 1 договору лізингодавець передає лізингоодержувачу у користування на визначений договором строк предмет лізингу, який набувається ним у власність у постачальника, самостійно обраного лізингоодержувачем, та визначений у додатку до договору «Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу», що є специфікацією предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах договору.

Згідно п. 2.1 договору визначено, що лізингодавець на письмове замовлення лізингоодержувача для потреб останнього купує у постачальника предмет лізингу, згідно порядку використання коштів державного бюджету України, що спрямовуються на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу на умовах фінансового лізингу та заходи за операціями фінансового лізингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1904 від 10 грудня 2003 року.

Відповідно до п. 2.2 договору строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання-передачі між сторонами, що укладається у 5 автентичних примірниках.

Постачальник, перелік, кількість, ціна, вартість, строк лізингу, строк передачі і адреси місця передачі предмета лізингу встановлюються додатками до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу". Передача предмета лізингу здійснюється на умовах ЕХW (місце передачі визначається в додатку) згідно з Міжнародними правилами Інкотермс в редакції 2000 року (п. 2.3 договору).

У п. 3.2.1 договору зазначено, що лізингодавець зобов'язаний відповідно до самостійного вибору лізингоодержувача та визначеної ним специфікації укласти договір поставки предмета лізингу з відповідним постачальником і передати предмет лізингу в користування лізингоодержувачеві згідно з переліком, встановленим додатком до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу". Підписання сторонами акту свідчить про належне виконання лізингодавцем встановлених лізингоодержувачем умов та специфікацій предмета лізингу та прийняття лізингоодержувачем такого виконання. Зобов'язання лізингодавця щодо передачі предмета лізингу лізингоодержувачу вступають в дію з моменту надходження на рахунок лізингодавця попереднього платежу, визначеного п. 4.3 договору.

Відповідно до п. 3.4.1 договору лізингоодержувач зобов'язаний прийняти предмет лізингу, при цьому провести огляд предмета лізингу і в разі виявлення неусувних дефектів, що виключають експлуатацію предмета лізингу, протягом двох робочих днів з дня огляду письмово повідомити лізингодавця про відмову у прийнятті предмета лізингу. Якщо лізингоодержувач при підписанні акту не вказав в акті про наявність неусувних недоліків і протягом 2 робочих днів не заявив про це лізингодавцю, вважається, що приймання предмета лізингу відбулося без зауважень.

За умовами договору на лізингоодержувача покладено обов'язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору (п. 3.4.3 договору).

Згідно п. 3.5 договору лізиноодержувач не має права в односторонньому порядку на зменшення сум чи затримку сплати лізингових платежів внаслідок будь - яких обставин, в тому числі форс - мажору.

Відповідно до п. 4.1 договору за користування предметом лізингу лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі, що включають: попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості предмета лізингу в розмірі 10 відсотків його вартості (включаючи ПДВ), на який не нараховується лізинговий платіж в частині одноразової комісії за організацію поставки предмета лізингу; відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі 7 відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими платежами вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість; одноразову комісію за організацію поставки предмета лізингу в розмірі 7 відсотків (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості предмету лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість.

Згідно п. 4.2 договору лізингоодержувач після укладення договору, на підставі виставленого лізингодавцем рахунку, який діє протягом трьох днів, перераховує на рахунки лізингодавця: попередній лізинговий платіж в розмірі, визначеному пунктом 4.1, даного договору; одноразову комісію за організацію поставки техніки в розмірі, визначеному пунктом 4.1. даного договору. Датою сплати попереднього платежу та одноразової комісії за організацію поставки техніки є дати надходження коштів на рахунок лізингодавця.

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що з моменту підписання акту лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають: відшкодування вартості предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості предмета лізингу; комісію за супроводження договору в розмірі, визначеному пунктом 4.1 даного договору. Черговість сплати лізингових платежів в частині відшкодування вартості предмета лізингу та сплати комісії за супроводження договору кратна шести місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акту. Перший лізинговий платіж сплачується через шість місяців з дати підписання акту, подальші платежі - через кожні шість місяців.

Відповідно до п. 4.4 договору розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються додатком до договору "Графік сплати лізингових платежів".

Згідно із п. п. 5.1, 5.2, 5.4 договору предмет лізингу передається лізингоодержувачу за актом за умови перерахування платежів в розмірі та в порядку, визначеному пунктом 4.2. договору. Предмет лізингу протягом всього строку дії договору є власністю лізингодавця. Лізингоодержувач не має права передавати предмет лізингу в суборенду, сублізинг, обтяжувати чи відчужувати або в будь-який інший спосіб розпоряджатися предметом лізингу без письмового дозволу лізингодавця.

Пунктами 7.1, 7.7 договору передбачено, що за порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. Нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов'язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов'язань в повному обсязі.

Договір набуває чинності від дати надходження суми попереднього платежу, сплаченого на підставі виставленого лізингодавцем рахунку згідно п. 4.3 договору, на рахунок лізингодавця і діє до закінчення строку лізингу, зазначеного в додатку до договору "Найменування, кількість, ціна і вартість предмету лізингу" та виконання сторонами всіх зобов'язань за цим договором (п. 8.1 договору).

Як передбачено п. п. 9.2, 9.3, 9.4, 9.10 договору, про зміни місцезнаходження та реквізитів сторони в строк до 7 календарних днів письмово, цінним листом повідомляють одна одну. Вся кореспонденція, яка стосується правовідносин і направляється сторонами одна одній, надсилається за адресами і реквізитами, зазначеними в договорі. В іншому випадку відповідальність за всі негативні наслідки, які виникнуть в разі неповідомлення про зміни, несе сторона, винна в такому неповідомленні. Строк позовної давності за цим договором, у тому числі для стягнення заборгованості, пені, штрафу, інших видів неустойки, трьох процентів річних та індексу інфляції - 10 років. Правовідносини між сторонами, не врегульовані договором, регулюються законодавством. Всі зміни до договору здійснюються у письмовій формі шляхом укладення додаткового договору або обміну листами.

Договір підписаний сторонами, скріплений їхніми печатками.

Також сторонами укладено додаток №1 "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу" до договору № 22-10-184стс-фл/352 від 08.07.2010 р. в якому сторони визначили предмет лізингу: 1 зернозбиральний комбайн "Дон-Лан "Акрос" вартістю 1295000,00 грн. з врахуванням ПДВ, зазначили, що попередній платіж у частині відшкодування вартості предмета лізингу, що в подальшому передається в лізинг, у розмірі 10% його вартості становить 107916,67 грн., крім того ПДВ - 21583,33 грн.; одноразова комісія за організацію поставки техніки в розмірі 7% (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартості предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування ПДВ становить 81585,00 грн.; всього попередньої оплати - 211085,00 грн. (а.с. 27).

Додатком №2 до договору № 22-10-184стс-фл/352 від 08.07.2010 р. сторони узгодили графік сплати лізингових платежів, визначивши розміри відшкодування частини вартості техніки, комісії за супроводження договору. У графіку зазначено, що загальна сума лізингових платежів за користування технікою становить всього 1600943,75 грн., з яких сума відшкодування частини вартості техніки - 1295000 грн., комісія за супроводження договору - 305943,75 грн. Крім того, одноразова комісія за організацію поставки техніки становить 81585,00 грн. (а.с. 22).

Додатки до договору № 1 та № 2 підписані сторонами та скріплені їхніми печатками.

Відповідно до акту №4 від 22.07.2010р. ТОВ СУРВП "Дон-Лан", на умовах договору поставки (купівлі-продажу) №10-16Ст3/251 від 18.06.2010р., укладеного із НАК "Украгролізинг" передало, а ТОВ "Поділля Агрогруп" (лізингоодржувач) на умовах договору фінансового лізингу № 22-10-184стс-фл/352 від 08.07.2010 р., укладеного з НАК "Украгролізинг" (лізингодавцем), прийняло у платне користування предмет лізингу (сільськогосподарську техніку), а саме: один зернозбиральний комбайн "Дон-Лан "Акрос" зав. №005059 загальною вартістю 1295000,00 грн.(а.с. 23).

На підставі акту №4 від 22.07.2010р. товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Агрогруп" прийняло зобов'язання перед НАК "Украгролізинг" по сплаті вартості переданої йому техніки в сумі 1295000,00 грн. на умовах договору фінансового лізингу № 22-10-184стс-фл/352 від 08.07.2010 р.

Згідно з виписками за особовим рахунком № 260095298 відповідач сплатив позивачу 15.07.2010 р. - 39500,00 грн. та 90000,00 грн., 05.01.2011 р. - 83250,00 грн., 13.01.2011 р. - 8000,00 грн. та 10000,00 грн., 31.01.2011 р. - 9000,00 грн., 14.02.2011 р. - 3792,50 грн., 07.07.2011 р. - 83250,00 грн., 21.07.2011 р. - 999000,00 грн., 27.07.2011 р. - 37878,75 грн.(а.с. 60-67).

У зв'язку із несвоєчасною та не в повному обсязі сплатою лізингових платежів, визначених умовами договору, у відповідача станом на 07.10.2014р. виникла заборгованість по сплаті лізингових платежів (комісії за супроводження договору) в сумі 166083,75 грн.

Позивач виставив відповідачу рахунок № 6502 від 07.08.2014 р. на оплату одноразової комісії за організацію поставки техніки 7% згідно з договором № 22-10-184стс-фл/352 від 08.07.2010 р. в розмірі 81585,00 грн. (а.с. 39)

08.08.2014 р. позивач надіслав відповідачу вимогу №14/1947 від 07.08.2014р. щодо сплати 81585,00грн. одноразової комісії за організацію поставки техніки з доданим до неї рахунком на оплату №6502 від 07.08.2014 р. (фіскальний чек 8107 від 08.08.2014 р., опис вкладення від 08.08.2014 р.) (а.с. 38). Проте зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді, а рахунок - без оплати.

Оскільки позивач в добровільному порядку лізингові платежі не сплатив, прокурором в інтересах держави в особі позивача подано позов про стягнення з відповідача 286743,87 грн., з яких 166083,75 грн. борг зі сплати лізингових платежів, 81585,00 грн. одноразова комісія за організацію поставки техніки відповідно до договору фінансового лізингу № 22-10-184стс-фл/352 від 08.07.2010 р., а також 8022,55 грн. 3% річних, 19311,17 грн. інфляційні втрати, 11741,40 грн. пеня.

При розгляді спору судом апеляційної інстанції до уваги приймається наступне.

Спеціальним законом, що регулює лізингові відносини є Закон України "Про фінансовий лізинг".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Частиною 2 ст. 1 Закону передбачено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно ст. 2 Закону відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пунктом 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як було встановлено вище, умовами розділу 4 договору фінансового лізингу та додатком №2 "Графік сплати лізингових платежів" сторони визначили розмір лізингових платежів та порядок їх сплати.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов укладеного між сторонами договору фінансового лізингу від 08.07.2010р. №22-10-184 стз-фл/352 та додатків до нього відповідачу був переданий предмет лізингу, а саме: один зернозбиральний комбайн "Дон-Лан "Акрос" зав. №005059 загальною вартістю 1295000,00 грн., що підтверджується актом №4 від 22.07.2010р (а. с. 23).

Натомість, як на момент прийняття рішення судом першої інстанції, так і на момент апеляційного перегляду справи відповідачем не погашена перед позивачем заборгованість по лізинговим платежам. Скаржником (відповідачем) не було надано суду жодних належних доказів у розумінні ст. 34 ГПК України на спростування факту наявності заборгованості в розмірі 166 083, 75 грн. Борг у вказаній сумі є непогашеною комісією за супроводження договору в розмірі 7% річних від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими платежами вартості предмету лізингу (3-8 платежі).

Враховуючи той факт, що договірні зобов'язання відповідачем не виконувалися належним чином, на підставі чого перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 166 083,75 грн., суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту виконання відповідачем умов договору, визначених у п.п. 4.1 в частині проведення сплати одноразової комісії за організацію поставки техніки у розмірі 7% невідшкодованої вартості предмету лізингу, яка становить 81 585 грн.

З огляду на вказане, колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача одноразової комісії в розмірі 81 585 грн.

Відповідно до статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторонами в п. п. 7.1, 7.7 договору визначено, що за порушення строків сплати лізингових платежів лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня. Нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов'язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов'язань в повному обсязі. Строк позовної давності за договором, в тому числі щодо стягнення пені, штрафу, інших видів неустойки , 3% річних , індексу інфляції становить 10 років ( п. 9.3 договору).

Судова колегія вважає позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 11741,40 грн. нарахованої за період з 23.01.2012р. по 06.10.2014р. законними та обґрунтованими, такими, що правомірно задоволенні господарським судом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Місцевим господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в розмірі 19311,17 грн. нарахованих за загальний період з лютого 2012р. по вересень 2014р., нарахування проведені правомірно в межах максимально можливого розміру, згідно чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що стягнення 3% річних підлягає задоволенню в розмірі 8018,68 грн. нарахованих за загальний період з 23.01.2012р. по 06.10.2014р., в задоволенні 3,87 грн. (2,70 грн. за період з 23.01.2012 р. по 06.10.2014 р., 1,17 грн. за період з 23.07.2012 р. по 06.10.2014 р.) позивачеві слід відмовити у зв'язку з допущеною арифметичною помилкою.

Посилання апелянта на те, що актом звірки розрахунків станом на 01.10.2011р. підтверджується відсутність у відповідача заборгованості по сплаті чергових лізингових платежів судовою колегією не приймається до уваги, оскільки в даному акті сторони узгодили, що станом на 01.10.2011р. у відповідача відсутня заборгованість в частині відшкодування вартості техніки, що не заперечується позивачем, проте предметом позову є стягнення заборгованості по сплаті комісії за супроводження договору в розмірі 7% та одноразової комісії за організацію поставки техніки у розмірі 7% невідшкодованої вартості предмету лізингу, яка відповідно до п. п. 4.1, 4.3 договору є лізинговими платежами.

Суд апеляційної інстанції вказує, що умовами розділу 4 договору фінансового лізингу та додатком №2 "Графік сплати лізингових платежів" сторони визначили розмір лізингових платежів та порядок їх сплати, тому доводи апелянта, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не розділив платежі по зобов'язаннях по договору фінансового лізингу, не встановив періоди сплати згідно графіку платежів, не встановив факт дострокового погашення предмету лізингу судом апеляційної інстанції не приймається.

Також, апеляційним судом не приймаються до уваги доводи скаржника, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності судового процесу та розглянуто справу без участі представника відповідача, оскільки як свідчать матеріали справи відповідач 29.11.2014р. та 02.12.2014р. отримував поштові відправлення з ухвалами господарського суду Хмельницької області від 24.11.2014р. та від 01.12.2014р., які направлялась відповідачу на адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою його представника на ньому (а.с. 43, 53).

Згідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційного суду приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду, проте не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому процесі, відзиву на позов з документальним обґрунтуванням своїх доводів та доказів погашення заборгованості по лізингових платежах суду першої інстанції не надав.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу приписів статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агрогруп" на рішення господарського суду Хмельницької області від 15.12.2014р. у справі № 924/1769/14 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.