ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 р. Справа№ 914/350/15

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Львів

про стягнення 24 005, 73 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 - представник

від відповідача: ОСОБА_2 - фізична особа-підприємець

Зміст ст.22 ГПК України представникам сторін роз'яснено.

Розглядається справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 24 005, 73 грн.

Ухвалою суду від 04.02.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 23.02.2015 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідній ухвалі суду, в судовому засіданні оголошувалася перерва.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав наведених у позовній заяві та усних поясненнях.

Відповідач в судових засідання позовні вимоги заперечив, просив відмовити у їх задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та в усних поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася в господарський суд з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 24 005, 73 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01.10.2008 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - відповідач, орендар) було укладено договір оренди приміщення № 10/01-1 (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору позивач передає, а відповідач приймає в оренду (платне строкове користування) нежитлове приміщення загальною площею 25, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташоване на 1-му поверсі будинку за зазначеною адресою.

Договір укладений строком на два роки та 360 днів, проте, згідно додаткових угод від 27.12.2010 р. № 2, від 27.12.2011 р. № 3, від 27.12.2012 р. № 4, від 27.12.2013 р. № 5 договір був пролонгований, останній термін - до 31.12.2014 р.

22.12.2008 р. позивачем було передано відповідачу за актом приймання-передачі в оренду вищевказане приміщення.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що орендна плата - це щомісячний платіж, який відповідач сплачує позивачу за оренду приміщення, незалежно від результатів своєї господарської діяльності. Орендна плата починає нараховуватися позивачем та сплачується відповідачем з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі нежитлового приміщення в оренду.

Згідно п. 5.6 договору орендна плата сплачується відповідачем в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача у строк до 15 числа поточного місяця за який проводиться оплата.

В порушення умов договору відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо сплати орендної плати, в результаті чого у нього виникла перед позивачем заборгованість за листопад та грудень 2014 р. в розмірі 22 000, 00 грн.

04.12.2014 р. позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія з вимогою звільнити орендоване приміщення у встановленому порядку, у зв'язку з тим, що строк дії договору не буде продовжено, а також погасити заборгованість по орендній платі за листопад місяць 2014 р. та розрахуватися за грудень місяць цього ж року.

16.12.2014 р. відповідач повернув позивачу орендоване приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі приміщень, проте заборгованість по орендній платі за листопад місяць та розрахунок за грудень місяць 2014 р. не здійснив.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 22 000, 00 грн. - заборгованість із орендної плати, інфляційні втрати в розмірі 875, 27 грн., 3% річних в розмірі 109, 41 грн. та пені в розмірі 1 021, 05 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив з підстав, що у січні 2009 р. відповідач сплатив на користь позивача орендну плату, згідно п. 5.5. договору, за другий та останній календарний місяць, тобто за січень 2009 р. та листопад 2014 р., тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати за останній місяць є безпідставними.

Крім того, п.5.5. договору встановлено обов'язок відповідача сплатити орендну плату за другий та останній місяці оренди протягом одного місяця і 5 календарних днів після підписання акту приймання-передачі. Зважаючи на те, що акт приймання-передачі приміщення в оренду був підписаний 22.12.2008 р., тому відповідач мав виконати такий обов'язок до 28.01.2009 р., що й було ним виконано. Проте, позивач не визнає сплату відповідачем орендної плати за листопад 2014 р. в січні 2009 р., тому відповідач просить суд застосувати позовну давність до вимоги про стягнення заборгованості за листопад 2014 р.

Також, відповідач вважає необґрунтованою вимогу позивача і щодо стягнення заборгованості за грудень місяць 2014 р., оскільки він фактично звільнив орендоване приміщення в кінці листопада 2014 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи із наступних мотивів:

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк та згідно із ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлено договором найму.

Як встановлено судом, 01.10.2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди приміщення № 10/01-1.

Відповідно до п.1.1 договору позивач передає, а відповідач приймає в оренду (платне строкове користування) нежитлове приміщення загальною площею 25, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташоване на 1-му поверсі будинку за зазначеною адресою.

22.12.2008 р. позивачем було передано відповідачу за актом приймання-передачі в оренду вищевказане приміщення.

Відповідно ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що орендна плата - це щомісячний платіж, який відповідач сплачує позивачу за оренду приміщення, незалежно від результатів своєї господарської діяльності. Орендна плата починає нараховуватися позивачем та сплачується відповідачем з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі нежитлового приміщення в оренду.

Згідно п. 5.6 договору, орендна плата сплачується відповідачем в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача у строк до 15 числа поточного місяця за який проводиться оплата.

В порушення умов договору відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо сплати орендної плати, в результаті чого у нього виникла, на думку позивача, заборгованість за листопад та грудень 2014 р. в розмірі 22 000, 00 грн.

04.12.2014 р. позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія з вимогою звільнити орендоване приміщення у встановленому порядку, у зв'язку з тим, що строк дії договору не буде продовжено, а також погасити заборгованість по орендній платі за листопад місяць 2014 р. та розрахуватися за грудень місяць цього ж року.

16.12.2014 р. відповідач повернув позивачу орендоване приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі приміщень, проте заборгованість по орендній платі за листопад місяць та розрахунок за грудень місяць 2014 р. не здійснив.

Приписами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач в судові засідання з'явився, однак доказів погашення заборгованості в повному обсязі чи доказів належного виконання своїх зобов'язань, а саме здійснення сплати орендної плати за останній місяць оренди в січні 2009 р. суду не подав.

Щодо заяви відповідача про необхідність застосування позовної давність до вимоги про стягнення заборгованості за останній місяць, тобто за листопад 2014 р., оскільки позивачу було відомо про таку заборгованість у січні 2009 р., то суд не вважає її обгрунтованою з наступних підстав.

Пунктом 5.5 договору передбачено обов'язок відповідача сплатити орендну плату за другий та останній місяці оренди протягом одного місяця і 5 календарних днів після підписання акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 4.3. договору, договір укладений строком на 2 роки 360 днів з дня його підписання.

Таким чином, виходячи з умов договору, відповідач повинен був сплатити позивачу після підписання акту приймання-передачі приміщення (22.12.2008 р.) орендну плату за другий місяць, тобто за січень 2009 р. та за останній, тобто за вересень 2011 р., але жодним чином не за листопад 2014 р.

Разом з тим, суд зауважує, що сторонами були укладені додаткові угоди щодо продовження дії договору, остання додаткова угода укладена 27.12.2013 р. якою передбачено строк дії договору до 31.12.2014 р., тобто листопад 2014 року не був останнім місяцем оренди, відтак позовна давність не може бути застосована щодо стягнення заборгованості за листопад 2014 року.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати за листопад місяць 2014 р. в розмірі 11 000, 00 грн. є обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за грудень 2014 р. частково, суд виходить з того, що згідно з п. 5.12. договору, орендна плата нараховується до моменту повернення орендарем приміщення з оренди по відповідному акту приймання-передачі. Додатковою угодою від 27.12.2013 р. № 5 передбачено строк дії договору до 31.12.2014 р., однак у зв'язку з тим, що відповідач 16.12.2014 р. фактично повернув позивачу орендоване майно за актом приймання-передачі, тому стягненню з відповідача підлягає заборгованість з орендної плати не за весь календарний місяць грудень 2014 року, а лише пропорційно за час користування майном протягом 16 днів грудня 2014 року в розмірі 5 677, 41 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми та п. 9.6 договору позивачем було нараховано відповідачу пеню у розмірі 1 021, 05 грн., 3 % річних в розмірі 109, 41 грн. та втрати від інфляції в розмірі 875, 27 грн.

У зв'язку з тим, що позивачем невірно розраховано період та розмір основної заборгованості, що призвело до не вірного розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 837, 30 грн., 3% річних в розмірі 89, 71 грн. та інфляційні втрати в розмірі 715, 59 грн.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, судовий збір покладається на нього пропорційно до задоволених вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд , -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2) суму в розмірі 19 808, 53 грн., з них:

- 16 677, 41 грн. - заборгованості з орендної плати;

- 89, 71 грн. - 3% річних;

- 715, 59 грн. - втати від інфляції;

- 837, 30 грн. - пені;

- 1 388, 52 грн. - судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 30.03.2015 року.

Суддя Манюк П.Т.