РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015Справа №910/195/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Лукас Альтернатива»
ДоПриватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»
ПроСтягнення 137 141,83 грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Лисенко Д.В. - за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лукас Альтернатива» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 137 141,83 грн.

Ухвалою від 12.01.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 03.02.2015 р.

У судовому засіданні 03.02.2015 р. було оголошено перерву до 17.02.2015 р.

Судове засідання 17.02.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 23.02.2015 р. розгляд справи призначено на 27.02.2015 р.

Ухвалою від 27.02.2015 р. продовжено строк розгляду справи у відповідності до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 27.02.2015 р. було оголошено перерву до 10.03.2015 р.

Судове засідання 10.03.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 17.03.2015 р. розгляд справи призначена на 23.03.2015 р.

Відповідач вимоги позивача відхилив, посилаючись на те, що позивачем документальне підтвердження в частині порушення зобов'язань за договором страхування, а саме: несвоєчасного сповіщення диспетчерської служби технічного аси стансу Страховика, правоохоронних органів та письмового сповіщення Страховика не підтверджено жодним доказом. Відповідно до підпункту 20.3.11. договору страхування, Страхувальник зобов'язаний вживати заходи щодо запобігання виникненню збитків та запобігання збільшенню розміру збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку. В порушення вказаного обов'язку позивач, незважаючи на неодноразові спроби, спрямовані на незаконне вилучення майна ТОВ «Лукас Альтернатива», не вжив жодних заходів для запобігання виникненню збитків.

У судовому засіданні 23.03.2015 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення представників відповідача у попередніх судових засіданнях.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

20.11.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Донецької філії (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лукас Альтернатива» (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (Автокаско) № АЗ-008/000/13 0001766 за яким застраховані транспортні засоби згідно з додатком № 1 до договору в кількості шести одиниць, зі строком дії з 09.12.2013 р. по 08.12.2014 р.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Стаття 8 Закону України «Про страхування» визначає:

Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Пунктом 19.12. визначено що страховий випадок це ДТП, ІВП, ПДТО, викрадення, подія, передбачена цим договором страхування (ризик зазначений в п. 9 договору), яка відбулася в період дії договору і не підпадає під виключення або обмеження згідно з цим договором, з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику (вигодо набувачу) на умовах цього договору.

Пунктом 9 договору визначений перелік страхових випадків, зокрема такий як викрадення (крадіжка, грабіж, розбій, незаконне заволодіння) ТЗ та/або його ДО.

Позивач вказує на те, що 16.06.2014 відбулось збройне захоплення майна підприємства, в тому числі застрахованих транспортних засобів.

Відповідно до п. 21.1. договору у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник (експлуатант) зобов'язаний:

21.1.1. Негайно, але не пізніше 60 хв. з місця настання, повідомити про таку подію диспетчерську службу технічного асистансу страховика (тел: 0-800-50-70-50). Якщо страхувальник або експлуатант з поважних причин не мали можливості виконати зазначені дії, вони повинні довести це документально.

Примітка. Перевищення строків, визначених п. 21.1.1 цього договору, є припустимим тільки у випадку, коли страхувальник не мав об'єктивної можливості повідомити диспетчерську службу технічного асистансу страховика, наприклад, за станом здоров'я (втрата свідомості, перелом, шок) внаслідок ДТП, що повинен підтвердити документально.

Позивач повідомив службу технічного асистансу страховика (відповідача) лише 23.06.2014 р. о 21:31 годині, що підтверджується заявами-повідомленнями № 343, № 344, № 345, № 347 та № 350.

Відповідно до п. 21.1.5. договору при настанні події за ризиком викрадення негайно повідомити органи внутрішніх справ (ОВС):

21.1.5.1. якщо ТЗ устаткований системою пошуку та виявлення ТЗ протягом 30 хв. активувати дану систему та/або повідомити про викрадення організацію, що обслуговує дану систему відповідно до умов договору та/або інструкції з використання даної системи.

21.1.6. письмово повідомити страховика (шляхом подання заяви-повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, надалі заяви-повідомлення) протягом 2 (двох) робочих днів з дня настання події із зазначенням обставин пригоди, характеру і розміру збитків. Якщо страхувальник або експлуатант з поважних причин не мали можливості виконати зазначені дії, вони повинні довести це документально. Надання страховиком страхувальнику (експлуатанту) консультацій, у зв'язку з подією, не є підставою для визнання цієї події страховим випадком.

Примітка. Перевищення строків, визначених п. 21.1.6 цього договору, є припустимим тільки у випадку, коли страхувальник не мав об'єктивної можливості своєчасно подати письмове повідомлення, наприклад, за станом здоров'я внаслідок ДТП що повинен підтвердити документально.

При цьому, письмово позивач звернувся до відповідача із заявами-повідомленнями лише 23.06.2014 р.

Відповідно до п. 20.3.10. договору страховик зобов'язаний при настанні події, яка в подальшому може кваліфікуватись як страховий випадок (далі - подія) негайно, але не пізніше 60 хв. з місця її настання, повідомити про таку подію диспетчерську службу технічного аси стансу страховика (тел.: 0-800-50-70-50), а також письмово повідомити страховика протягом 2 (двох) робочих днів з дня настання події. Якщо страхувальник (експлуатант) з поважних причин не мали можливості виконати зазначені дії, вони повинні довести це документально. Неповідомлення та/або невчасне повідомлення без поважних причин: а) диспетчерської служби технічного аси стансу страховика є підставою для відмови у виплаті частини або повного об'єму страхового відшкодування по такій події; б) страховика (в письмовому вигляді) протягом 2 (двох) робочих днів з дня настання події є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Позивачем жодного документального підтвердження об'єктивної неспроможності своєчасно повідомити диспетчерську службу технічного асистансу страховика не подано.

Перше звернення засновника позивача про факт нападу озброєних осіб, що стався 16.06.2014 р. зареєстровано ГУ МВС України в Запорізькій області 20.06.2014.

Інша заява позивача про вчинене кримінальне правопорушення (напад озброєних осіб та заволодіння майном, що стався 16.06.2014 р.) надійшла до СВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області 28.07.2014 р. та відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з п. 20.3.6. договору страховик зобов'язаний при укладенні цього договору надати інформацію страховику про відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику: інформацію з питань зазначених в заяві на страхування (додаток № 1) копії документів, необхідних для укладення договору та для його виконання, і надалі, протягом двох робочих днів у письмовій формі повідомляти страховика про будь-яку зміну ступеню страхового ризику або істотної інформації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України та п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику.

Із заяви від 20.06.2014 р. поданої до ГУ МВС України в Запорізькій області вбачається, що в період з 07.05.2014 р. до 16.06.2014 р. невідомими озброєними особами було здійснено п'ять спроб посягання на власність позивача, а саме: 07.05.2014 р., 08.05.2014 р., 08.05.2014 р., 12.05.2014 р., 07.06.2014 р.

Позивачем доказів в підтвердження того, що ним було здійснено повідомлення відповідача про зміну ступеню настання страхового ризику не подано.

Згідно з п. 20.3.11. договору страховик зобов'язаний вживати заходи щодо запобігання виникненню збитків та запобігання збільшенню розміру збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, незважаючи на неодноразові спроби спрямовані на незаконне заволодіння майном позивача позивач не вжив заходів для запобігання виникнення збитків.

Згідно з п. 23.1.5. договору підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є: несвоєчасне повідомлення страхувальником та/або експлуатантом про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру події та розміру збитків.

Згідно з п. 23.1.7. договору підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є: невиконання чи неналежне виконання страхувальником та/або експлуатантом обов'язків, покладених не нього цим договором.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Пунктом 20.4.8. договору передбачено, що страховик має право відстрочити строк прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування для перевірки достовірності наданої страхувальником (експлуатантом) інформації про причини виникнення, обставини та наслідки настання події. Відстрочення строку прийняття рішення страховиком про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування не може перевищувати 90 робочих днів з дня направлення страхувальнику письмового повідомлення про відстрочення строку прийняття рішення.

Листом № 3726/18 від 23.09.2014 відповідач з посиланням на те, що документи щодо відшкодування шкоди заподіяної застрахованим ТЗ знаходиться на розгляді у Департаменті врегулювання збитків з автотранспортних видів страхування на підставі п. 20.4.8. договору повідомив про відстрочення строку прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування до перевірки події.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик має робити запити про відомості, пов'язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Відповідно до п. 20.4.1. договору страхування страховик має право здійснювати заходи з перевірки: а) дій страхувальника щодо виконання ним та експлуатантами зобов'язань за цим договором; б) наданої страхувальником та експлуатантами інформації та документів стосовно застрахованого ТЗ та ДО, умов їхньої експлуатації та зберігання, факту, причин виникнення, наслідків і обставин настання події, що має ознаки страхового випадку, розміру заподіяних збитків.

Матеріали справи свідчать, що на запити відповідача Службою безпеки України та Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України щодо ситуації на території міста Луганська та Луганської області в червні 2014 року були надані відповіді за № 33/5376 від 19.09.2014 р. та № 33/5459 від 25.09.2014 р. про те, що з 07.04.2014 р. на території Донецької та Луганської областей незаконними збройними формуваннями вчиняються численні терористичні акти, пов'язані із захопленням державних або громадських будівель і споруд, незаконним заволодінням транспортними засобами, умисними вбивствами, захопленням заручників, блокуванням і пошкодженням об'єктів транспортної системи тощо. Суб'єктами боротьби з тероризмом вживаються активні заходи з проведення широкомасштабної АТО на зазначених територіях. Проведення АТО наразі триває. Відповідно до листа № 33/6656 від 29.10.2014 повідомлено, що станом на 16.06.2014 р. м. Луганськ перебував під контролем незаконних збройних формувань. Відповідно до листа № 167ос від 11.01.2015 р. повідомлено, що станом на 16.06.2014 р. територія м. Луганськ під контролем Збройних Сил України не перебувала.

Пункт 22. договору містить умови, які є підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, зокрема згідно п.п. 22.1. не підлягають страхуванню за цим договором ризики та виплата страхового відшкодування не здійснюються за подіями, що пов'язані з: а) експлуатацією застрахованого ТЗ під час будь-яких військових дій, громадських заворушень, громадянської війни, страйків, дії знарядь війни, вторгнення військ, повстання, вуличних безпорядків, локаутів, терористичних актів або будь-яких інших дій за політичними, економічними, соціальними мотивами, примусового вилучення, конфіскації, реквізиції, арешту чи пошкодження за розпорядженням існуючого де-юре та де-факто уряду чи будь-якого органу влади або знищення застрахованого ТЗ на вимогу представників військової чи цивільної влади.

Листом № 4495/18 від 10.11.2014 р. відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для визнання зазначеної позивачем події страховим випадком і виплати страхового відшкодування.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 988 Цивільного кодексу України та ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

З урахуванням всіх викладених обставин, суд вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування та у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхової суми в розмірі 132 840,00 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 4 301,83 грн.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

У відповідності до ст. 992 Цивільного кодексу України п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Пунктом 20.2.3. договору передбачено майнову відповідальність страховика за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виплаченого відшкодування, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочки.

Оскільки, вимоги про стягнення штрафних санкцій безпосередньо пов'язані з основною вимогою позивача в якій судом відмовляється, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 4 301,83 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лукас Альтернатива» необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору та витрати по оплаті послуг адвоката, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.03.2015 р.

Суддя І.О. Домнічева