ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 березня 2015 року Справа № 3/64
Вищий господарський суд України у складі: суддя Харченко В.М. (доповідач) - головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Палій В.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Транстур", м. Київ

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2015

зі справи № 3/64

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Транстур", м. Київ

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Маргіт", с. Солочин, Свалявський район, Закарпатська область

про зобов'язання відповідача виконати умови п. 3.4 ліцензійного договору № 7 в частині визнання об'ємів реалізації мінеральної води "Лужанська 7" за період з 18.08.2004 по 18.08.2006 та стягнення заборгованості за ліцензійним договором №7 від 18.08.2004 у розмірі 0,30 копійок за кожну реалізовану пляшку мінеральної води "Лужанська 7"

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Маргіт", с.Солочин, Свалявський район, Закарпатська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Транстур", м. Київ

про визнання недійсним ліцензійного договору № 7 від 18.08.2004.

ВСТАНОВИВ:

02.03.2015 товариство з обмеженою відповідальністю "Транстур" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на рішення господарського суду Закарпатської області від 12.12.2014 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 у справі № 3/64.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення цієї касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно підпунктів 1 та 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VІ (далі - Закон) ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону встановлено ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду в розмірі 70 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 № 80-VIII установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1 218,00 грн.

Рішенням господарського Закарпатської області від 12.12.2014, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2015, у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, позивач за первісним позовом просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 12.12.2014 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 в частині відмови у задоволенні первісного позову, а саме: зобов'язанні відповідача виконати умови п. 3.4 ліцензійного договору № 7 в частині визнання об'ємів реалізації мінеральної води "Лужанська 7" за період з 18.08.2004 по 18.08.2006 та стягненні заборгованості за ліцензійним договором № 7 від 18.08.2004 у розмірі 0,30 копійок за кожну реалізовану пляшку мінеральної води "Лужанська 7", і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до наведеного, товариство з обмеженою відповідальністю "Транстур" на момент подачі касаційної скарги повинно було сплатити судовий збір у такому розмірі:

- за немайнову частину вимог касаційної скарги - 852,60 грн.;

- за майнову частину вимог касаційної скарги - 913,50 грн.

Проте, позивачем за первісним позовом не дотримано вказаних вимог, оскільки до касаційної скарги додане платіжне доручення від 19.02.2015 № 8640 про сплату судового збору у розмірі 852,60 грн., а отже, останнє не може бути належним доказом сплати судового збору у визначеному чинним законодавством розмірі.

Пунктом 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1.Касаційну скаргу на рішення господарського суду Закарпатської області від 12.12.2014 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 зі справи № 3/64 повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Транстур", а справу - господарському суду Закарпатської області.

2.Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Транстур" судовий збір сплачений за платіжним дорученням від 19.02.2015 № 8640 у сумі 852,60 грн.

Головуючий суддя В.Харченко

Суддя І.Бенедисюк

Суддя В.Палій