ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.15р. Справа № 904/1401/15

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Керамет», м. Донецьк

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехмаш» , м. Дніпропетровськ

Про: стягнення 9 832, 33 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Несторак М.Я. (дов. №КМ-02/0718 від 01.01.14р.);

Від відповідача: Волков Т.В. (дов.№05 від 12.03.15р.); Бедринець А.І. (дов. №07 від 10.03.15р.)

СУТЬ СПОРУ :

ПрАТ «Керамет» (позивач) звернувся з позовом про стягнення з ТОВ «Промтехмаш» (відповідач) 9 832, 33 грн. заборгованості / збитків , яка (і) виникли внаслідок простою залізничних вагонів з вини відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на наступні обставини: 18.11.10р. між сторонами було укладено договір №144-Д поставки , відповідно до умов якого відповідач зобов'язався поставляти позивачу товар залізничними вагонами ; окрім того , відповідач зобов'язався відповідно до пункту 3.5. цього договору сплачувати усі штрафи з простою вагонів під очисткою , а також плату за користування вагонами відповідно до рахунків , пред'явлених «Укрзалізницею» та/або вантажоотримувачем. Згідно до п.4.9. договору постачальник сплачує ( відшкодовує) плату за користування вагонами у разі їх простою в пункті призначення внаслідок невідповідності фактичної маси та /або виду товару, зазначеного у супровідних документах . Під час дії цього договору мали місце випадки простою вагонів , у зв'язку з чим сторонами складалися відповідні акти; питання компенсації зазначених витрат сторони узгоджували шляхом підписанням відповідних актів здачі-приймання робіт ( надання послуг ):акт №КМ-0000058 від 31.03.11р., за яким плата за користування вагонами склала 4 609, 92 грн.; акт №КМ-0000082 від 30.04.11р. , за яким плата за користування вагонами склала 11 457, 56 грн. та акт №КМ-0000160 від 30.06.11р. щодо компенсації витрат за користування вагонами в розмірі 2 764, 85 грн. ; всього сторонами було складено акти на загальну суму 18 832, 33 грн.

За твердженням позивача, враховуючи вищезазначені акти, ПрАТ «Керамет» виконало роботи ( надало послуги) з користування вагонами на загальну суму 18 832, 33 грн., однак відповідач в порушення пунктів 3.7 та 4.9 договору №144-Д від 18.11.2010р. відшкодував позивачу в травні 2012 року лише частину вищезазначених грошових коштів розмірі 9 000, 00 грн. за актом №КМ-00000082 від 30.04.11р. ( згідно з платіжним дорученням №58 від 08.04.2012р.) ; у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 9 832, 33 грн. Оскільки договором №144-Д від 18.11.2010р. не були передбачені строки для відшкодування плати за користування вагонами , то позивач 04.11.13р. та 20.11.14р. надіслав відповідачу претензії (вимоги) в порядку ст.530 ЦК України на сплату вищезазначеної заборгованості (плати за користування вагонами), які відповідач залишив без відповіді та задоволення; у зв'язку з чим, позивач був вимушений звернутися з позовом до суду. Окрім того - позивач зазначає, що відповідачем була визнана заборгованість перед позивачем в розмірі 9 832, 33 грн., що підтверджується відповідним актом звірки розрахунків станом на 10.03.15р. , підписаним відповідачем без зауважень.

ТОВ «Промтехмаш» ( відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на сплив трьохрічного строку позовної давності для звернення позивача з цим позовом до суду, зазначаючи, що перебіг позовної давності про стягнення боргу з оплати актів №КМ-0000058 від 31.03.11р., №КМ-0000082 від 30.04.11р. та №КМ-0000160 від 30.06.11р. почався від дня, коли у позивача виникло право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання , а таке право виникло відповідно до акту №КМ-0000058 від 31.03.11р. - 11.04.11р., до акту №КМ-0000082 від 30.04.11р. - 01.05.11р. та до акту №КМ-0000160 від 30.06.11р. - 01.07.11р. Отже ( за твердженням відповідача) строк позовної давності для звернення позивача до суду про захист свого цивільного права сплинув відповідно до акту №КМ-0000058 від 31.03.11р. - 01.04.14р., до акту №КМ-0000082 від 30.04.11р. - 01.05.14р. та до акту №КМ-0000160 від 30.06.11р. - 01.07.14р. Також відповідач зазначає, що направлена позивачем на адресу відповідача претензія №12/07-11051 від 20.11.14р. з вимогою сплатити ПрАТ «КЕРАМЕТ» плату за користування вагонами в сумі 9 832, 33 грн. в продовж 30 календарних днів з моменту отримання претензії була направлена позивачем відповідачу після спливу строку позовної давності.

Окрім того - відповідач зазначає, що він сумлінно виконував умови договору №144-Д від 18.11.10р. та не порушував передбачені пунктами 3.5., 3.6. та 4.9 умови відповідно до яких необхідно відшкодувати витрати за користування вагонами ( очистки, простою); а тому акт за користування вагонами були виставлені позивачем безпідставно , без жодного обґрунтування та документального підтвердження. Додані позивачем до матеріалів справи платіжні доручення підтверджують лише то, що позивачем було сплачено на користь ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» 273 591, 17 грн. та 75 021, 25 грн. з призначенням платежу: 11 розрахунковий рахунок, не може свідчити про сплату саме 9 832, 33 грн. та саме за користування вагонами.

По справі було оголошено перерву з 24.03.15р. по 02.04.15р.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд ,-

ВСТАНОВИВ :

18.11.10р. між ТОВ «Промтехмаш» (постачальник ) та ЗАТ «Керамет» ( правонаступник - ПрАТ «Керамет», покупець) укладено договір №144-Д , відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставити , а покупець прийняти і оплатити на умовах , викладених у договорі, брухт та відходи чорних металів згідно з технічними вимогами, узгодженими в договорі, відповідно до специфікацій та доповнень (п.1.1. договору).

Згідно з п.3.1. договору постачальник поставляє товару залізничними вагонами та автомобільним транспортом на умовах, зазначених в даному договорі. При поставці товару залізничним транспортом поставка виконується на умовах FCA (ст. відправлення), згідно правил ІНКОТЕРМС-2000. (п.3.2. договору). Відповідно до п.3.5. договору постачання товару залізничним транспортом здійснюється тільки у вагонах , обладнаними люками; про поставці брухту в без люкових вагонах постачальник сплачує всі штрафи по простою вагонів під очищенням, а також плату за користування вагонами відповідно до рахунків , пред'явлених «Укрзалізницею» і/або вантажоодержувачем.

Згідно з п.3.6. договору за поставку товару в неочищеному від сміття вагонах постачальник відшкодовує покупцю всі витрати по очистці , простою вагонів у розмірі фактичної вартості понесених витрат. Постачальник зобов'язується надати разом з товаром наступні документи: залізничні накладні або товарно-транспортні накладні чи накладні перевезення вантажів іншим транспортом; документ , що засвідчує походження і власника металобрухту; посвідчення про вибухобезпеку, хімічну та радіологічну безпеку; у разі затримки в надані, або ненаданні вищевказаних документів постачальник відшкодовує покупцю всі понесені у зв'язку з цим витрати і сплачує штрафи. (п.3.7. договору).

В п.4.9. договору сторони погодили, що при виявленні кінцевим одержувачем (заводом , комбінатом, портом) невідповідності якості та/або кількості товару , зазначеному в супровідних документах, сторони вживають усіх заходів до врегулювання виникаючих спірних питань; при неможливості врегулювання подібних питань сторони згодні з тим, що при прийманні товару за кількістю та якістю будуть безперечно враховуватися при остаточних розрахунках умови приймання (інструкції, положення, тех. умови та ін.) кінцевих вантажоодержувачів; постачальник оплачує (відшкодовує) плату за користування вагонами у разі їх простою в пункті призначення через невідповідність фактичної ваги та/або виду товару, зазначеному в супровідних документах. Згідно з п.10.2. договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2011р. (а.с.38-41).

Поставка товару за вищенаведеним договором здійснювалася в копровий цех ПрАТ «Керамет» в м.Алчевськ та в м. Дніпродзержинськ ( ВАТ « ДМК ім.. Ф Е. Дзержинського »

11.01.06. між ЗАТ «Керамет» ( правонаступник - ПрАТ «Керамет», постачальник) та ВАТ «Дніпровський меткомбінат» (покупець) було укладено договір поставки №26-0124-02, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставляти покупцю товар ( вторинні чорні метали по ДСТУ-4121-2002) в кількості , по ціни, на суму та в строки , зазначені в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах даного договору. Відповідно до п.6.5. договору ( з урахуванням змін внесених протоколом розбіжностей до договору №26-0124-02 від 11.01.06р., а.с.55-56), у випадку повернення ( переадресування) забракованого товару залізничним транспортом на підставі письмового розпорядження постачальника із зазначенням реквізитів вантажоотримувача ( станції призначення, код станції, поштовий адрес та код ОКПО вантажоотримувача ) збитки покупця, що складаються із вартості витрат по розвантаженню, зберігання та завантаження товару, залізничного тарифу, плати за користування вагонами з моменту прибуття до моменту відправлення вагонів з під'їзної колії комбінату , додаткові збори сплачує постачальник; оплату за вищезазначені витрати постачальник здійснює на підставі виставлених покупцем платіжних вимог-доручень , з доданням наступних документів: акту про неналежну якість товару; довідки складу про витрати по розвантаженню , зберіганню та завантаженню товару; залізничної квитанції (для підтвердження залізничного тарифу); накопичувальної картки; відомості нарахування плати за користування вагонами, розрахованої покупцем, згідно уставу ЗД; витрати по поверненню ( (переадресуванню) товару невідповідної якості сплачуються покупцем на протязі 10 (десяти) днів з моменту отримання платіжної вимоги-доручення. (а.с.52-54).

Як вбачається з матеріалів справи, під час дії договору144-Д від 18.11.2010р. позивачем та відповідачем були складені та підписані наступні акти: акт №КМ-0000058 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.11р., за яким плата за користування вагонами склала 4 609, 92 грн. (в т.ч. ПДВ - 768, 32 грн.) ; акт №КМ-0000082 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.11р. за яким плата за користування вагонами склала 11 457, 56 грн. (в т.ч. ПДВ - 1909, 59 грн.); та акт №КМ-0000160 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.06.11р. щодо компенсації витрат за користування вагонами в розмірі 2 764, 85 грн. ( в т.ч. ПДВ - 460, 81 грн.). Всього сторонами було складено акти на загальну суму 18 832, 33 грн. (а.с.44-46).

За твердженням позивача, він виконав роботи ( надав послуги) з користування вагонами на загальну суму 18 832, 33 грн., однак відповідач в порушення пунктів 3.7 та 4.9 договору №144-Д від 18.11.2010р. відшкодував позивачу в травні 2012 року лише частину вищезазначених грошових коштів розмірі 9 000, 00 грн. за актом №КМ-00000082 від 30.04.11р. згідно з платіжним дорученням №58 від 08.04.2012р.; у зв'язку з чим, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 9 832, 33 грн. ( 18 832, 33 грн. - 9000, 00 грн.). При цьому позивач зазначає , що послуги за користування (простій) вагонами за актом №КМ-0000058 від 31.03.11р. та актом №КМ-0000082 від 30.04.11р. надавались позивачем відповідачу в копровому цеху ПРАТ «Кермет» в місті Алчевськ ; зазначені вище акти (зведені за місяць) затверджувались на підставі актів ( укладеними між сторонами по цій справі) , які складались на кожний вагон окремо, а саме в березні 2011р. було складено 10 актів з простою вагонів: акт від 23.03.2011р. по вагону №63157564; акт від 23.03.2011р. по вагону №67134007; акт від 23.03.2011р. по вагону №60294022; акт від 23.03.2011р. по вагону №67685511; акт від 25.03.2011р. по вагону №61297958; акт від 25.03.2011р. по вагону №66524851; акт від 25.03.2011р. по вагону №64059108; акт від 30.03.2011р. по вагону №60894888; акт від 30.03.2011р. по вагону №63914881; акт від 30.03.2011р. по вагону №61361465 - на загальну суму 4 609,92 грн.; та в квітні 2011р. було складено 25 актів з простою вагонів: акт від 06.04.2011р. по вагону №68734318; акт від 06.04.2011р. по вагону №68725530; акт від 06.04.2011р. по вагону №63683643; акт від 06.04.2011р. по вагону №68008150; акт від 06.04.2011р. по вагону №67237362; акт від 06.04.2011р. по вагону №68654847; акт від 06.04.2011р. по вагону №61751806; акт від 08.04.2011р. по вагону №60716289; акт від 08.04.2011р. по вагону № 60161478; акт від 08.04.2011р. по вагону №60671047; акт від 08.04.2011р. по вагону № 63911523; акт від 08.04.2011р. по вагону №67332080; акт від 09.04.2011р. по вагону №65608531; акт від 09.04.2011р. по вагону №68734110; акт від 09.04.2011р. по вагону№66896887; акт від 12.04.2011р. по вагону №68715317; акт від 12.04.2011р. по вагону №61579710; акт від 12.04.11р. по вагону №60262847; акт від 12.04.11р. по вагону №60259785; акт від 12.04.2011р. по вагону №68694652; акт від 13.04.11р. по вагону №65567885; акт від 14.04.2011р. по вагону №68014133; акт від 18.04.11р. по вагону №68663822; акт від 18.04.2011р. по вагону №68758036; акт від 18.04.11р. по вагону №68727171 -на загальну суму 11 457,56 грн. (а.с.100-134).

Також позивач зазначає, що послуги за користування (простій) вагонами надавались Алчевським металургійним комбінатом на підставі укладеного договору №062/1111 від 21.12.10р. про подачу та збирання вагонів; так позивачу Алчевським МК на підставі «Відомостей плати за користування вагонами (контейнерами)» були виставлені рахунки за надані послуги: в березні на суму 75 021, 24 грн. з ПДВ, яка включає в себе перевиставлену позивачем відповідачу суму 4 609, 92 грн.; в квітні на суму 273 591, 17 грн. з ПДВ, яка включає в себе і виставлену позивачем відповідачу суму 11 457, 56 грн. За твердженням позивача , ці суми грошових коштів були сплачені ним в повному обсязі , про що свідчать дані , наведені в «Журналі ордері» , який складено за весь період дії договору на подачу та забирання вагонів. (а.с.136-138)

Окрім того - позивач зазначає, що послуги за користування (простій) вагонами за актом №КМ-00001б0 від 30 червня 2011р. надавались позивачем відповідачу в м. Дніпродзержинськ на території Дніпровського металургійного комбінату; зазначений акт (зведений за місяць) складався на підставі актів, які складалися на кожний вагон окремо, проте ці акти були направлені ще в 2011 році відповідачу на підписання та не були повернені ПРАТ «Керамет»; в свою чергу ПРАТ «Керамет» послуги надавались Дніпровським комбінатом на підставі укладеного договору поставки № 26-0124-02 від 11.01.2006р. , на сьогоднішній день сплачені в повному обсязі.

В той же час позивач вказує , що надати документи та докази того , що ДМК надавались позивачу послуги користування саме цими вагонами, на даний час не є можливим, оскільки в зв'язку з непередбаченою ситуацією, яка склалася в Східному регіоні України, а саме у м. Донецьку, дією збройних угруповань, непідконтрольних Уряду України, фактичним початком бойових дій, керівництвом ПРАТ «Керамет» було прийнято рішення про тимчасове переміщення співробітників з м. Донецька в м. Дніпродзержинськ ; та більшу частину документів, у т.ч. і первинних бухгалтерських, не вдалося вивезти з окупованої території. ПрАТ «Керамет» задля обґрунтування своїх вимог звернулось листом ХаКМ-15/07-11594 від 18.03.2015р. до ПАТ «ДМК» з проханням надати копії необхідним документів , але їх не отримало. Проте , позивач наголошує на тому, що підписаний з боку ТОВ «Промтехмаш» без жодних зауважень Акт №КМ-0000160 від 30 червня 2011р. є підтвердженням того, що послуги користування вагонами дійсно надавались і зазначена сума в цьому акті є вірною та підлягає стягненню.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 71 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, з подальшими змінами (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Статтею 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (з подальшими змінами).

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення. Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113).

З урахуванням вищезазначених приписів та наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку що позивачем не було надано належних доказів ( актів загальної форми , актів форми ГУ-45, актів форми ГУ-46, актів ГУ -23, 23А) , які б підтверджували факт простою вищезазначених вагонів.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до цієї статі , особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі - наслідком такої протиправної поведінки.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування збитків (постанова Верховного Суду України від 30.05.2006 року у справі № 42/266-6492).

З урахуванням вищенаведених норм та наданих позивачем доказів , суд приходить до висновку , що позивачем не доведено реальність настання збитків, які за твердженням позивача виникли внаслідок сплати ним на користь ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» 9 832, 33 грн. плати за користування вагонами та не оплати вищезазначеної суми відповідачем (оскільки з платіжної вимоги-доручення №76/470 від 31.03.11р. та платіжної вимоги-доручення №76/628 від 30.04.11р. (а.с.135, 139) про сплату позивачем на користь ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» 273 591, 17 грн. та 75 021, 25 грн. не можливо встановити, що позивачем було сплачено саме 9 832, 33 грн. за користування вагонами, оскільки в призначенні платежу по вищевказаним платіжним вимогам-дорученням зазначено: «11 розрахунковий рахунок»).

Одночасно заперечення відповідача стосовно того, що позивачем було пропущено трьохрічний строку позовної давності на звернення позивача з цим позовом до суду суд оцінює критично з урахуванням наступного.

У відповідності до приписів ЦК України: позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( ст.256 ) Відповідно до ст.257 цього Кодексу : загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ст.261 цього Кодексу ).Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) ( ст.266 ЦК України ) Відповідно до приписів статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до пунктів 4.4. та 4.4.1 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.13р. №10, правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 ЦК України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. При цьому господарським судом слід мати на увазі таке. У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Умовами договору №144-Д від 18.11.10р. ( на яких ґрунтуються спірні правовідносини між сторонами) не передбачено порядку та строків оплати відповідачем послуг за користування вагонам.

З матеріалів справи вбачається, що 04.11.13р. позивачем в порядку ч.2. ст.530 ЦК України було надіслано відповідачу претензію вих.№КМ-12/07-7047 від 04.11.13р. з вимогою сплатити (відшкодувати плати за користування вагонами) впродовж 7 календарних днів з моменту її отримання (а.с.165-167). Вищезазначену претензію було отримано відповідачем 08.11.13р. ( що підтверджується відповідним поштовим повідомленням , а.с.168).

Таким чином, перебіг позовної даності за зверненням позивача з цим позовом до суду за захистом своїх порушених прав щодо стягнення грошових коштів в сумі 9 832, 33 грн., з урахуванням ч.2. ст. 530 ЦК України, почався з 16.11.13р. і триває до 16.11.16р. Окрім того - відповідач підписавши з позивачем акт звірки взаємних розрахунків станом на 10.03.15р., визнав свою заборгованість на суму 9 832, 33 грн. (а.с.94 ), що свідчить про переривання перебігу строку позовної давності.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог; а тому не знаходить достатньо правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.32, 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, судові витрати по справі покласти на позивача.

Суддя Васильєв О.Ю.

07.04.15р.