УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02.04.2015Справа № 910/8224/15-г

Суддя Ломака В.С., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Екосіпан»

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання укладеним договору купівлі-продажу та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екосіпан» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання укладеним договору купівлі-продажу та визнання права власності.

Подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Екосіпан» позовна заява про визнання укладеним договору купівлі-продажу та визнання права власності не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Судовий захист прав суб'єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб'єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, зокрема необхідністю сплати судового збору, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно зі ст. 1 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат.

За статтею 2 вказаного Закону платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

При цьому, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду, зокрема, щодо сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як зазначено в п. п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у меншому розмірі від визначеного законодавством, з огляду на наступне.

Так, позивачем заявлено вимоги про:

- визнання укладеним з 27.03.2015 р. договору купівлі-продажу акцій ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» між Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ТОВ «Екосіпан»;

- визнання за ТОВ «Екосіпан» права власності на прості іменні акції, емітентом яких є ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», номінальною вартістю однієї акції 786, 00 грн., кількість акцій 772 000 грн., загальною номінальною вартістю 567 492 000, 00 грн., що складають частку в статутному капіталі ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» у розмірі 100%.

Судом враховано приписи п. 2.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», відповідно до якого судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Із зазначеного вбачається, що позивачем заявлено:

- немайнову вимогу про визнання укладеним з 27.03.2015 р. договору купівлі-продажу акцій ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» між Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ТОВ «Екосіпан», по якій має бути сплачено загальний судовий збір у розмірі 1 м.з.п., що в даному випадку складає 1 218,00 грн.;

- майнову вимогу про визнання за ТОВ «Екосіпан» права власності на прості іменні акції, емітентом яких є ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», номінальною вартістю однієї акції 786, 00 грн., кількість акцій 772 000 грн., загальною номінальною вартістю 567 492 000, 00 грн., що складають частку в статутному капіталі ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» у розмірі 100%, по якій має бути сплачено загальний судовий збір у розмірі не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, що в даному випадку складає 73 080, 00 грн.

Вказане також підтверджується п. 2.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», відповідно до якого у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

У свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю «Екосіпан» додано до позовної заяви платіжні доручення № 227 від 01.04.2015 р. на суму 100, 00 грн. та № 230 від 01.04.2015 р. на суму 100, 00 грн., тобто в меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавством.

В силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до господарського суду міста Києва з позовом.

Суддя В.С. Ломака