ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 р. Справа№ 914/105/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судових засідань Мак Л.Б., розглянувши матеріали справи
за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України , м.Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Тепловодосервіс, с.Старичі, Яворівський район, Львівська область
про стягнення 490 955,82 грн.

За участю представників сторін:
від позивача Конопліцький І.В. представник (довіреність №14-10 від 14.01.2015р.);
від відповідача Гелемей Ю.М. представник (довіреність №б/н від 09.03.2015р.).

Права та обов`язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз`яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суть спору: Позов заявлено Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Тепловодосервіс про стягнення 490 955,82 грн., з яких 346 412,50 грн. основний борг, 47 884,40 грн. пеня, 79 293,94 грн. інфляційні нарахування та 17 364,98 грн. 3% річних.
Ухвалою суду від 17.01.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 02.02.2015р.
В судовому засіданні від 02.02.2015р. оголошено перерву до 23.02.2015р.
В судовому засіданні від 23.02.2015р. оголошено перерву до 11.03.2015р.
Ухвалою суду від 11.03.2015р. продовжено строк розгляду спору до 02.04.2015р. та відкладено розгляд справи на 23.03.2015р., з підстав наведених в даній ухвалі.
Представник позивача було подано клопотання (вх.№7540/15 від 23.02.2015р.), яким він просить суд долучити до матеріалів справи бухгалтерську довідку щодо стану заборгованості відповідача, а також розрахунок позовних вимог складений ним на виконання вимог ухвал суду від 17.01.2015р. та 02.02.2015р. Незважаючи на подання позивачем розрахунку позовних вимог він не змінював позовні вимоги та підтримав первісно заявлені.
Також представником позивача подано заперечення (вх.№7541/15 від 23.02.2015р.) проти заявленого представником відповідача клопотання про зменшення пені. Позивач зазначає, що НАК «Нафтогаз України» перебуває у вкрай тяжкому фінансовому стані, через несвоєчасність розрахунків та заборгованість споживачів природного газу, компанія як гарантований постачальник газу, змушена залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних для забезпечення потреб споживачів газу. Крім того, позивач зазначає, що бюджетом України та фінансовим планом НАК «Нафтогаз України» не передбачені фінансові можливості для кредитування споживачів природного газу, відтак єдиним джерелом часткової компенсації понесених НАК «Нафтогаз України» втрат, завданих несвоєчасними розрахунками за газ, є стягнення з боржників пені у розмірі, передбаченому умовами договорів. В підтвердження чого долучив до матеріалів справи звіт про фінансові результати за 9 місяців 2014р. та баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 30.09.2014р.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позову у первісно заявлених сумах. Просив стягнути з відповідача 490 955,82 грн., з яких 346 412,50 грн. основний борг, 47 884,40 грн. пеня, 79 293,94 грн. інфляційні нарахування та 17 364,98 грн. 3% річних.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав наведених у письмовому запереченні (вх.№3240/15 від 30.01.2015р.). Зокрема зазначив, що відповідачем повністю сплачено заборгованість з основного боргу в сумі 346 412,50 грн. ще до порушення провадження у справі, в підтвердження чого долучив до матеріалів справи банківські виписки про сплату заборгованості.
Також, представник відповідача підтримав попередньо подане клопотання (вх.№11538/15 від 18.03.2015р.) про зменшення розміру неустойки на 30%. При цьому посилався на те, що ТзОВ Енергія-Тепловодосервіс є виробником послуг теплопостачання та постачання гарячої води на території с.Старичі (забезпечує населення та військову частину разом із Центром забезпечення навчального процесу Збройних сил України), виробником послуг з постачання теплової енергії СЗШ I-III ст. смт.Івано-Франкове, смт.Шкло, с.Старичі, с.Любині, с.Бердихів, поліклінічного відділення Яворівської центральної районної лікарні та Івано-Франківської районної лікарні №2.
Усно заявлене у судовому засіданні 11.03.2015р. клопотання про зменшення штрафних санкцій на 75 % та розстрочку виконання рішення на 36 місяців представник відповідача не підтримував, письмово оформленого не подавав.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши представників сторін суд, -
встановив:
28.12.2012р. між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Енергія-Тепловодосервіс (покупець) було укладено договір №13/2844-БО-21 купівлі-продажу природного газу (надалі договір), згідно якого продавець зобов`язувався передати у власність покупцю у 2013р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кордоном згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ), на умовах цього договору.
Згідно п.1.2. договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.
Відповідно до п.2.1. договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 128, 5 тис. куб. м, у тому числі по місяцях кварталів:
- у I кварталі - 60 тис. куб. м;
- у II кварталі 18,5 тис. куб. м;
- у III кварталі - 5 тис. куб. м;
- у IV кварталі - 45 тис. куб. м.
Згідно п.3.4. договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примирника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.
Згідно п.5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ.
Відповідно до п.6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.
19.08.2013р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 від 28.12.2012р., відповідно до п.1 якої сторони домовилися з 01.07.2013р. викласти зокрема п.5.5. ст..5 «Ціна газу» викласти у наступній редакції: Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.
01.11.2013р. між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору купівлі-продажу природного газу №13/2844-БО-21 від 28.12.2012р., відповідно до п.1 якої сторони домовилися викласти п.4.1. ст.4 «Порядок обліку газу» у новій редакції.
На виконання умов договору ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України поставило протягом січня-грудня 2013р., а відповідач прийняв імпортований природний газ на загальну суму 919 412,50 грн., згідно актів приймання-передачі природного газу:
- від 31.01.2013р. на суму 230 126,59 грн.;
- від 28.02.2013р. на суму 158 433,75 грн.;
- від 31.03.2013р. на суму 129 386,49 грн.;
- від 30.04.2013р. на суму 47 573,02 грн.;
- від 31.05.2013р. на суму 2 792,38 грн.;
- від 30.06.2013р. на суму 3 752,70 грн.;
- від 31.07.2013р. на суму 3 840,61 грн.;
- від 31.08.2013р. на суму 3 762,60 грн.;
- від 30.09.2013р. на суму 495,55 грн.;
- від 31.10.2013р. на суму 72 911,84 грн.;
- від 30.11.2013р. на суму 101 746,19 грн.;
- від 31.12.2013р. на суму 164 590,78 грн.
Як зазначає у позовній заяві позивач відповідач провів оплату за газ лише частково, чим порушив у мови договору, станом на 27.11.2014р. сума основного боргу складає 346 412,50 грн.
Позивач керуючись умовами п.7.2. договору, у зв`язку із порушенням покупцем умов п.6.1. цього договору, нарахував відповідачу пеню, яка згідно поданого ним первісного розрахунку складає 47 884,40 грн.
На вимогу суду позивач подав інший розрахунок пені у зв"язку з тим, що у первісно поданому не було враховано того, що день фактичної оплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування пені. Однак, незважаючи на поданий уточнений розрахунок (пеня згідно нього складає 47 483,51 грн.), позивач не змінив позовних вимог в частині пені та просить стягнути з відповідача 47 884,40 грн. пені.
Крім того, позивач згідно умов ст.625 ЦК України нарахував відповідачу три проценти річних та інфляційні нарахування, які згідно поданого ним розрахунку позовних вимог становлять 79 293,94 грн. інфляційні нарахування та 17 364,98 грн. 3% річних.
Відповідно до розрахунку позовних вимог поданого на виконання ухвал суду, інфляційні нарахування становлять 97 929,75 грн., 3 % річних становлять 18 008,54 грн., однак позивач просить стягнути первісно заявлену суму інфляційних нарахувань та 3 % річних, не збільшуючи при цьому позовні вимоги в частині інфляційних та річних.
Відтак, позивач просить стягнути з відповідача 490 955,82 грн., з яких 346 412,50 грн. основний борг, 47 884,40 грн. пеня, 79 293,94 грн. інфляційні нарахування та 17 364,98 грн. 3% річних.
При прийнятті рішення суд виходить з наступного:
Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.
Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторонам (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За умовами ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно п.6.1. договору купівлі-продажу оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Факт поставки відповідачу газу на загальну суму 919 412,50 грн., підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2013р. на суму 230 126,59 грн.; від 28.02.2013р. на суму 158 433,75 грн.; від 31.03.2013р. на суму 129 386,49 грн.; від 30.04.2013р. на суму 47 573,02 грн.; від 31.05.2013р. на суму 2 792,38 грн.; від 30.06.2013р. на суму 3 752,70 грн.; від 31.07.2013р. на суму 3 840,61 грн.; від 31.08.2013р. на суму 3 762,60 грн.; від 30.09.2013р. на суму 495,55 грн.; від 31.10.2013р. на суму 72 911,84 грн.; від 30.11.2013р. на суму 101 746,19 грн.; від 31.12.2013р. на суму 164 590,78 грн. та не заперечується сторонами.
Факт повної сплати відповідачем заборгованості по договору №13/2844-БО-21 купівлі-продажу природного газу на загальну суму 919 412,50 грн., підтверджується наявними у справі банківськими виписками та не заперечується позивачем.
Як вбачається з матеріалів справи, заявлена позивачем до стягнення сума основного боргу повністю була сплачена відповідачем 29.12.2014р. Вказаний факт не заперечується позивачем. Позовна заява подана для надсилання до суду у відділення поштового зв"язку 06.01.2015р. (опис вкладення та штемпель поштового відділення зв"язку на поштовому конверті від 06.01.2015р.).
Відтак, позивач не перевіривши станом на 06.01.2015р. суму основного боргу безпідставно заявив її до стягнення, зазначаючи при цьому у позовній заяві, що такий борг існує станом на 27.11.2014р.
Отже, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 346 412,50 грн. основного боргу слід відмовити з тих підстав, що вказана сума була заявлена до стягнення в той час коли вже була повністю сплачена.
У відповідності із ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив свої зобов`язання за договором №13/2844-БО-21 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012р., до повної сплати боргу (29.12.2014р.) періодично прострочував оплату за поставлений у 2013р. природний газ.
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Незважаючи на подання позивачем іншого розрахунку позовних вимог, на виконання ухвал суду, (у зв"язку з тим, що день фактичної оплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування інфляційних втрат та 3% річних), в якому інфляційні втрати становлять 97 929,75 грн., а 3% річних становлять 18 008,54 грн., позивач не збільшував позовних вимог в частині 3% річних та інфляційних втрат, письмово таких заяв не подавав та просить стягнути з відповідача первісно нараховані 79 293,94 грн. втрат від інфляції та 17 364,98 грн. 3% річних.
Перевіривши розрахунок заборгованості, враховуючи положення про те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань, пені та 3% річних, що узгоджується з позицією Вищого господарського суду України викладеною у п.1.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань, зважаючи на відсутність заяви про збільшення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, відсутність заяви про вихід суду за межі позовних вимог, судом встановлено, що до стягнення з відповідача підлягає 79 293,94 грн. інфляційних втрат та 17 309,33 грн. 3% річних (у зв"язку з перерахунком їх судом в межах первісно заявлених періодів).
Щодо заявлених вимог позивача вимог про стягнення 47 884,40 грн. пені, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують приписами, встановленими Господарським кодексом України.
Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
У відповідності до п.7.2. договору у разі невиконання покупцем п.6.1. умов цього договору він у безспірному порядку зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Перевіривши заявлений до стягнення розрахунок пені суд встановив, що до стягнення підлягає пеня в сумі 47 483,51 грн.
Матеріалами справи підтверджено той факт, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором №13/2844-БО-21 від 28.12.2012р., відтак повинен понести відповідальність у виді сплати пені.
Водночас, слід зазначити, що згідно ч. 3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.3 ч.1 ст.83 ГПК України за рішенням суду розмір пені може бути зменшений у виняткових випадках, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» є виробником послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води на території с.Старичі (забезпечує населення та військову частину разом із Центром забезпечення навчального процесу Збройних сил України), виробником послуг з постачання теплової енергії СЗШ I-III ст. смт.Івано-Франкове, смт.Шкло, с.Старичі, с.Любині, с.Бердихів, поліклінічного відділення Яворівської центральної районної лікарні та Івано-Франківської районної лікарні №2.
Згідно поданої відповідачем довідки від 17.02.2015р. у нього існує значна дебіторська заборгованість бюджетних установ (Відділ освіти Яворівської ОДА, Яворівська КЕЧ району, Старичівська сільська рада, Новояворівська центральна районна лікарня, Івано-Франківська районна лікарня №2). Незадовільний фінансовий стан підтверджується долученим до матеріалів справи балансом станом на 30.09.2014р.
Право суду на зменшення штрафних санкцій передбачене нормами ст.ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України та ст. 83 ГПК України.
Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Як випливає з аналізу ч.1 ст.233 ГК України при зменшенні штрафних санкцій, суд повинен врахувати ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Згідно п.п.3.17.4. п. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Враховуючи те, що розмір пені становить надмірно велику суму, те, що відповідачем добровільно виконано зобов`язання за договором №13/2844-БО-21 від 28.12.2012р., допущено незначну прострочку, зважаючи на обставини, якими відповідач мотивує підставу для зменшення розміру штрафних санкцій, докази долучені на їх підтвердження, враховуючи також і майновий стан позивача, використовуючи своє право, надане ст.233 ГК України та відповідно до п.3 ч.1. ст. 83 ГПК України, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені на 30% до 33 238,46 грн.
Зменшення штрафних санкцій на 30% не завдасть збитків позивачу, водночас сприятиме відповідачу у виконанні його зобов"язання по сплаті вказаної суми.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку підставності позовних вимог до задоволення частково.
З відповідача підлягає до стягнення 33 238,46 грн. пені, 79 293,94 грн. інфляційних нарахувань та 17 309,22 грн 3% річних, всього 129 841,62 грн.
Заперечення відповідача про безпідставність нарахування позивачем штрафних санкцій з 29.12.2013р., а не з 14.02.2013р., у зв"язку з пропуском позовної давності згідно ст.258 ЦК України, спростовуються п.9.3. договору, яким сторони погодили строк позовної давності щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань тривалістю у 5 (п`ять) років
Крім того, суд залишає без розгляду усно заявлене представниками відповідача в судовому засіданні 11.03.2015р. клопотання про розстрочку виконання рішення на 36 місяців, враховуючи, що представник відповідача у судовому засіданні 23.03.2015р. вказане клопотання письмово не оформив та не підтримував його.
Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.
Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.
Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням №2013224 від 29.12.2014р. на суму 9 819,12 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної суми позову, з врахуванням того, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір пені, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. А також з врахуванням того, що у задоволенні позову в частині основного боргу позивачу відмовлено відтак, судові витрат в цій частині покладаються на останнього.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 549, 551, 610-612, 625, 627-629, 655, 663 ЦК України, ст. 193, 230-232, 233 ГК України та ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, п.3 ч.1. ст. 83, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов задоволити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енергія-Тепловодосервіс (81052, Львівська область, Яворівський район, с.Старичі, вул.Шевченка, буд.23; код ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6; ) 33 238,46 грн. пені, 17 309,22 грн. три проценти річних, 79 293,94 грн. інфляційних нарахувань та 2 881,73 грн. судового збору.
3. У задоволенні решти позову відмовити.
4. Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України після набрання рішенням законної сили.
5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення
виготовлено 30.03.2015р.

Суддя Сухович Ю.О.