КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Справа№ 910/27351/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу б/н від 12.02.2015 року товариства з обмеженою відповідальністю «Лукас Альтернатива» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 року

у справі № 910/27351/14 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лукас Альтернатива»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення 57 242, 20 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Шмятова М. С. - довіреність б/н від 31.12.2014 року;

Саланська І. Л. - довіреність б/н від 15.12.2014 року;

від відповідача: Лисенко Д. В.- довіреність № 2426 від 22.09.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

05.12.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Лукас Альтернатива» (позивач у справі) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (відповідач у справі) про стягнення 57 242, 20 грн, що становить 55 446, 64 грн страхового відшкодування та 1 795, 56 грн пені (а. с. 3-6).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем обов'язку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № АЗ-008/000/130001697 від 16.09.2013 року щодо виплати страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 16.06.2014 року - викрадення майна шляхом розбою.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 року позивачу відмовлено у задоволені позову (а. с. 174-181).

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач у справі, товариство з обмеженою відповідальністю «Лукас Альтернатива», 16.02.2015 року подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 року у справі № 910/27351/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю (а. с. 190-198).

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач, посилаючись на приписи ст. ст. 8, 25, 26 Закону України «Про страхування», ст. ст. 988, 989, 991 ЦК України, стверджує, що відкрите викрадення майна, що сталося 16.06.2014 року є страховим випадком відповідно до п. 9 договору страхування, а тому ТОВ «Лукас Альтернатива» набуло право вимоги щодо виплати йому страхового відшкодування в розмірі та на умовах встановлених договором.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2015 року апеляційну скаргу б/н від 12.02.2015 року товариства з обмеженою відповідальністю «Лукас Альтернатива» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 року у справі № 910/27351/14 прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 06.04.2015 року.

Представники позивача у справі в судовому засіданні 06.04.2015 року підтримали вимоги поданої апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 року скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні 06.04.2015 року представник відповідача заперечив доводи апелянта, просить рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

16.09.2013 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Донецької філії (страховик за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лукас Альтернатива» (страхувальник за договором, позивач у справі) був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (Автокаско) № АЗ-008/000/130001697, яким, у відповідності до вимог Закону України «Про страхування», на підставі заяви Страхувальника та на умовах Правил добровільного страхування наземного транспорту застраховано майнові інтереси страхувальника, що пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - фургон ізотермічний-С, реєстраційний номер ВВ 9978 СЕ, 2013 року випуску, об'єм двигуна 2 781, кузов № Х96330200D25744539 (п. 1,3,5 договору). Строк дії договору з 17.09.2013 року по 16.09.2014 рік (п. 13 договору).

Договором сторони передбачили перелік страхових випадків, зокрема: пошкодження (знищення) ТЗ та/або його ДО внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП); пошкодження (знищення) ТЗ та/або його ДО внаслідок протиправних дій третіх осіб, не пов'язаних із незаконним заволодінням ТЗ та додатковим обладнанням в цілому, а також його окремих частин, вузлів, деталей (ПДТО); пошкодження (знищення) ТЗ та/або його ДО внаслідок стихійного лиха (ІВП); викрадення (крадіжка, грабіж, розбій, незаконне заволодіння) ТЗ (п. 9 договору).

Пунктом 19.12. договору визначено, що страховий випадок це ДТП, ІВП, ПДТО, викрадення, подія, передбачена цим договором страхування (ризик зазначений в п. 9 договору), яка відбулася в період дії договору і не підпадає під виключення або обмеження згідно з цим договором, з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику (вигодонабувачу) на умовах цього договору.

Позивач стверджує, що 16.06.2014 року відбулось збройне захоплення майна підприємства страхувальника, в тому числі застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до п. 21.1. договору у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник (експлуатант) зобов'язаний: негайно, але не пізніше 60 хв. з місця настання, повідомити про таку подію диспетчерську службу технічного асистансу страховика (тел: 0-800-50-70-50). Якщо страхувальник або експлуатант з поважних причин не мали можливості виконати зазначені дії, вони повинні довести це документально (п. 21.1.1 договору). Перевищення строків, визначених п. 21.1.1 цього договору, є припустимим тільки у випадку, коли страхувальник не мав об'єктивної можливості повідомити диспетчерську службу технічного асистансу страховика, наприклад, за станом здоров'я (втрата свідомості, перелом, шок) внаслідок ДТП, що повинен підтвердити документально.

Позивач повідомив службу технічного асистансу страховика (відповідача) лише 18.06.2014 року о 21:31 годині, що підтверджується листом служби технічного асистансу страховика - ТОВ «Смайл Сервіс» № 328 від 10.09.2014 року.

Відповідно до п. 21.1.5. договору при настанні події за ризиком викрадення страхувальник зобов'язаний негайно повідомити про дану подію органи внутрішніх справ (ОВС): якщо ТЗ устаткований системою пошуку та виявлення ТЗ протягом 30 хв. активувати дану систему та/або повідомити про викрадення організацію, що обслуговує дану систему відповідно до умов договору та/або інструкції з використання даної системи (п. 21.1.5.1.договору).

Пунктом 21.1.6. договору визначено обов'язок страхувальника письмово повідомити страховика (шляхом подання заяви-повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, надалі заяви-повідомлення) протягом 2 (двох) робочих днів з дня настання події із зазначенням обставин пригоди, характеру і розміру збитків. Якщо страхувальник або експлуатант з поважних причин не мали можливості виконати зазначені дії, вони повинні довести це документально. Перевищення строків, визначених п. 21.1.6 цього договору, є припустимим тільки у випадку, коли страхувальник не мав об'єктивної можливості своєчасно подати письмове повідомлення, наприклад, за станом здоров'я внаслідок ДТП що повинен підтвердити документально.

З матеріалів справи вбачається, що письмово позивач звернувся до відповідача із заявою-повідомленням лише 23.06.2014 року, що не заперечено позивачем. Дана заява зареєстрована відповідачем за вх. № 348.

Відповідно до п. 20.3.10. договору страховик зобов'язаний при настанні події, яка в подальшому може кваліфікуватись як страховий випадок (далі - подія) негайно, але не пізніше 60 хв. з місця її настання, повідомити про таку подію диспетчерську службу технічного асистансу страховика (тел.: 0-800-50-70-50), а також письмово повідомити страховика протягом 2 (двох) робочих днів з дня настання події. Якщо страхувальник (експлуатант) з поважних причин не мали можливості виконати зазначені дії, вони повинні довести це документально. Неповідомлення та/або невчасне повідомлення без поважних причин диспетчерської служби технічного асистансу страховика є підставою для відмови у виплаті частини або повного об'єму страхового відшкодування по такій події (п. 23.1.5. договору). Неповідомлення та/або невчасне повідомлення без поважних причин страховика (в письмовому вигляді) протягом 2 (двох) робочих днів з дня настання події є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування (п. 23.1.7 договору).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання які мають ознаки договору страхування, згідно якого в силу вимог ст. 979 ЦК України, одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Стаття 8 Закону України «Про страхування» визначає «страховий ризик» як певну подію, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання, також надає визначення «страхового випадку» як події, що передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За приписами ст. ст. 9, 16, 20 Закону України «Про страхування», ст. 988 Цивільного кодексу України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 21.9. договору передбачено порядок визначення розміру страхового відшкодування та проведення виплати страхового відшкодування при викраденні застрахованого ТЗ. Так, виплата страхового відшкодування за викрадений застрахований ТЗ проводиться двома частинами: 30 % суми страхового відшкодування протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня порушення кримінальної справи за фактом викрадення ТЗ і надання страхувальником страховику всіх необхідних документів і наступні 70 % страхового відшкодування протягом 20 (двадцяти) робочих днів після закінчення попереднього слідства (його зупинення, складення обвинувального висновку, закриття кримінальної справи, тощо) та надання страхувальником всіх документів, вказаних в договорі, але не раніше ніж через 2 (два) місяці з дня порушення кримінальної справи.

За умовами п.11 договору страхування страхова сума становить 194 549, 60 грн, позивач визначив 30 % страхового відшкодування, що заявлено ним до стягнення, в розмірі 55 446, 64 грн.(за мінусом 5 % франшизи). Крім того , позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 1 795,56 грн., за несвоєчасну сплату страхового відшкодування в порядку п.п. 21.9 , 20.2.3 договору.

Як встановлено місцевим господарським судом позивач повідомив службу технічного асистансу страховика (відповідача) лише 18.06.2014 року о 21:31 годині, що підтверджується листом служби технічного асистансу страховика - ТОВ «Смайл Сервіс» № 328 від 10.09.2014 року. Жодного документального підтвердження об'єктивної неспроможності своєчасно повідомити диспетчерську службу технічного асистансу страховика позивачем не подано.

Звернення засновника позивача про факт нападу озброєних осіб, що стався 16.06.2014 року зареєстровано ГУ МВС України в Запорізькій області 20.06.2014 року.

Друга заява позивача про вчинене кримінальне правопорушення (напад озброєних осіб та заволодіння майном, що стався 16.06.2014 року) надійшла до СВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області 28.07.2014 року, тією ж датою відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з п. 20.3.6. договору страховик зобов'язаний при укладенні цього договору надати інформацію страховику про відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику: інформацію з питань зазначених в заяві на страхування (додаток № 1) копії документів, необхідних для укладення договору та для його виконання, і надалі, протягом двох робочих днів у письмовій формі повідомляти страховика про будь-яку зміну ступеню страхового ризику або істотної інформації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України та п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику.

Із заяви від 20.06.2014 року поданої до ГУ МВС України в Запорізькій області вбачається, що в період з 07.05.2014 року по 16.06.2014 рік невідомими озброєними особами було здійснено п'ять спроб посягання на власність позивача, а саме: 07.05.2014 року, 08.05.2014 року, 08.05.2014 року, 12.05.2014 року, 07.06.2014 року. Однак, позивач жодного разу не повідомив страховика про зміну ступеню настання страхового ризику. Доказів зазначеного або вжиття заходів щодо запобігання виникненню збитків та запобігання збільшенню розміру збитків, згідно п. 20.3.11 договору, матеріали справи не містять.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 23.1.5., п. 23.1.7. договору підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є: несвоєчасне повідомлення страхувальником та/або експлуатантом про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру події та розміру збитків, також невиконання чи неналежне виконання страхувальником та/або експлуатантом обов'язків, покладених не нього цим договором.

Листом № 3726/18 від 23.09.2014 року відповідач з посиланням на те, що документи щодо відшкодування шкоди заподіяної застрахованим ТЗ знаходиться на розгляді у Департаменті врегулювання збитків з автотранспортних видів страхування, на підставі п. 20.4.8. договору, повідомив про відстрочення строку прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування до перевірки події.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик має робити запити про відомості, пов'язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Пунктом 20.4.1. договору сторони передбачили право страховика здійснювати заходи з перевірки: дій страхувальника щодо виконання ним та експлуатантами зобов'язань за цим договором; наданої страхувальником та експлуатантами інформації та документів стосовно застрахованого ТЗ та ДО, умов їхньої експлуатації та зберігання, факту, причин виникнення, наслідків і обставин настання події, що має ознаки страхового випадку, розміру заподіяних збитків.

Матеріали справи свідчать, що на запити відповідача Службою безпеки України та Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України щодо ситуації на території міста Луганська та Луганської області в червні 2014 року були надані відповіді за № 33/5376 від 19.09.2014 року та № 33/5459 від 25.09.2014 року про те, що з 07.04.2014 року на території Донецької та Луганської областей незаконними збройними формуваннями вчиняються численні терористичні акти, пов'язані із захопленням державних або громадських будівель і споруд, незаконним заволодінням транспортними засобами, умисними вбивствами, захопленням заручників, блокуванням і пошкодженням об'єктів транспортної системи тощо. Суб'єктами боротьби з тероризмом вживаються активні заходи з проведення широкомасштабної АТО на зазначених територіях. Проведення АТО наразі триває. Листами № 33/6656 від 29.10.2014 року та № 167ос від 11.01.2015 року Штаб Антитерористичного центру при Службі безпеки України повідомив, що станом на 16.06.2014 року м. Луганськ перебував під контролем незаконних збройних формувань (а. с. 118-120, 140).

Пункт 22. договору містить умови, які є підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, зокрема згідно п. 22.1. не підлягають страхуванню за цим договором ризики та виплата страхового відшкодування не здійснюються за подіями, що пов'язані з: експлуатацією застрахованого ТЗ під час будь-яких військових дій, громадських заворушень, громадянської війни, страйків, дії знарядь війни, вторгнення військ, повстання, вуличних безпорядків, локаутів, терористичних актів або будь-яких інших дій за політичними, економічними, соціальними мотивами, примусового вилучення, конфіскації, реквізиції, арешту чи пошкодження за розпорядженням існуючого де-юре та де-факто уряду чи будь-якого органу влади або знищення застрахованого ТЗ на вимогу представників військової чи цивільної влади.

Враховуючи отриману від Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України інформацію по місту Луганську станом на 16.06.2014 року з огляду на умови п. 22.1 п. 22 договору страхування щодо обмеження страхування та виключення із страхових випадків страховик, листом № 4495/18 від 10.11.2014 року повідомив позивача про відсутність правових підстав для визнання зазначеної позивачем події страховим випадком і виплати страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про правомірність та обґрунтованість відмови страховика у виплаті страхувальнику страхового відшкодування у зв'язку з порушенням останнім умов договору та у зв'язку з відсутністю правових підстав кваліфікувати подію страховим випадком на час існування на території міста Луганська подій визначених в п. 22.1 договору страхування, що підтверджено належними доказами у справі.

Відтак, вимога позивача щодо стягнення з відповідача страхової суми в розмірі 55 446, 64 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Оскільки, вимога про стягнення штрафних санкцій безпосередньо пов'язані та є похідною від основної вимоги про стягнення страхового відшкодування, суд правомірно відмовив у стягненні пені в розмірі 1 795, 56 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, тому рішення господарського суду міста Києва від 29.01.2015 року у справі № 910/27351/14 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а відтак, передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 та 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу б/н від 12.02.2015 року товариства з обмеженою відповідальністю «Лукас Альтернатива» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2015 року у справі № 910/27351/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 29.01.2015 року у справі № 910/27351/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/27351/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

В.Г. Суховий