РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/29066/14-г

За позовомПублічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Лазаренко Андрій Анатолійович
простягнення 23813,92 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивача Ганага А.С. - представник
від відповідача Герасименко Р.І. - представник
третя особаЛазаренко А.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення 23813,92 грн страхового відшкодування на користь вигодонабувача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору добровільного страхування наземного транспорту №-01 від 22.04.2008. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) відповідачем було виплачено на користь позивача (вигодонабувача за договором страхування) суми страхового відшкодування у розмірі 21359,23 грн. Проте, оскільки рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 12.02.2014 у справі №2605/19762/12-ц було встановлено, що відповідачем не донараховано розмір страхового відшкодування (який становить 23813,92 грн), позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму невиплаченого страхового відшкодування.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та стверджує, що сума страхового відшкодування була розрахована ним у відповідності до умов договору та положень законодавства та була виплачена в повному обсязі. При цьому, відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 16.03.2015, з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував.

Третя особа заявлені позивачем вимоги підтримала.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2008 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та Лазаренком Андрієм Анатолійовичем (як позичальником) було укладено договір кредиту №40.29-48/371, за умовами якого Банк надав позичальнику у кредит грошові кошти в сумі 29625,00 доларів США, зі сплатою 8,88 процентів річних та кінцевим терміном повернення кредиту - до 22.04.2015.

Відповідно до п. 1.2 вказаного Кредитного договору цільове призначення наданого кредиту - для оплати придбаного автомобіля марки Mazda, модель 2, 2008 року випуску, червоного кольору.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та позичальником укладено Договір застави №013/365-З від 22.04.2008, за яким заставодавець передав в заставу заставодержателю транспортний засіб марки Mazda, модель 2, 2008 року випуску, державний номер АА5081НЕ.

22.04.2008 між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (правонаступником якого є позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»; страховик) та Лазаренком Андрієм Анатолійовичем (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №-01 (надалі - Договір), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем марки Mazda, державний номер АА5081НЕ, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 2 до ст. 985 Цивільного кодексу України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

За змістом ст. 3 Закону України «Про страхування» страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

В розділі 2 сторони визначили, що вигодонабувачем за Договором є АКБ «Укрсоцбанк».

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 988 Цивільного кодексу України визначено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

27.11.2010 о 04 год 30 хв в м. Києві по пр-ту Московському, 34, сталася ДТП, а саме: Лазаренко А.А. (третя особа по справі), керуючи автомобілем Mazda, державний номер АА5081НЕ, під час вибору безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (бетонний відбійник), що призвело до пошкоджень транспортного засобу.

ДТП сталася з вини Лазаренка А.А. через порушення ним Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва, відповідно до якої Лазаренка А.А. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказану ДТП було визнано відповідачем страховим випадком та на підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування від 29.11.2010, страхового акту №941-02 від 31.03.2011 відповідачем було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 21359,23 грн. Вказану суму було перераховано на рахунок позивача як вигодонабувача за Договором, що підтверджується платіжним дорученням №3902 від 31.03.2011

Лазаренко А.А. не погодився із розміром виплаченої відповідачем суми страхового відшкодування і в грудні 2012 року звернувся до Оболонського районного суду м.Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення невідшкодованої суми страхового відшкодування.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 12.02.2014 у справі №2605/19762/12-ц за позовом Лазаренка Андрія Анатолійовича до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, у задоволенні позову Лазаренка А.А. було відмовлено з тих підстав, що ПАТ «Укрсоцбанк» як вигодонабувач за Договором страхування №-01 від 22.04.2008 не надав згоди Лазаренку А.А. на отримання недоплаченої суми страхового відшкодування.

Цим же рішенням Оболонського районного суду м.Києва встановлено, що відповідачем не донараховано розмір страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №-01 від 22.04.2008, який становить 23813,92 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначено в п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Отже, з огляду на те, що у справі №2605/19762/12-ц, що розглядалась Оболонським районним судом м.Києва, брали участь ті самі особи, що і у даній справі, рішення Оболонського районного суду м.Києва від 12.02.2014 у справі №2605/19762/12-ц має преюдиціальне значення, а встановлені ним обставини повторного доведення не потребують.

Листом №02-37/67-1134 від 09.07.2014 позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій просив здійснити перерахування невиплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 23813,92 грн на користь позивача як вигодонабувача за Договором.

Проте, вказана претензія залишена відповідачем без задоволення.

Оскільки по страховому випадку - ДТП, що сталася 27.11.2010, з боку відповідача мало місце не донарахування суми страхового відшкодування, факт чого встановлено судовим рішенням в цивільній справі та в силу ст. 35 Господарського процесуального кодексу України повторного доведення не потребує, вимоги позивача про стягнення з відповідача невиплаченої частини суми страхового відшкодування у розмірі 23813,92 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно заяви відповідача про застосування наслідків сплив строку позовної давності суд відзначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частино 1 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, оскільки рішення суду в цивільній справі №2605/19762/12-ц, яким встановлено факт не донарахування відповідачем суми страхового відшкодування, набрало законної сили у лютому 2014 року, а з даним позовом позивач звернувся до Господарського суду міста Києва в грудні 2014 року, то доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності судом відхиляються, а заява відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності задоволенню не підлягає.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню невиплачена частина суми страхового відшкодування у розмірі 23813,92 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м.Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 31, ідентифікаційний код 31650052) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м.Київ, вулиця Ковпака, будинок 29, ідентифікаційний код 00039019) невиплачену частину суми страхового відшкодування у розмірі 23813 (двадцять три тисячі вісімсот тринадцять) грн 92 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 30.03.2015.

Суддя Ю.М. Смирнова