ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року Справа № 925/227/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю представників сторін: позивача - Гаврилової С.А. за довіреністю, Йосипишина Р.В. за довіреністю, відповідача - Лещинського О.Й. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до виробничого сільськогосподарського кооперативу "Міжгір'я" про стягнення 2745994,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

По справі оголошувалась перерва з 24 по 30 березня, яку було продовжено до 01 квітня 2015 року.

Заявлено позов про стягнення 2745994,52 грн. заборгованості по договору поставки зерна майбутнього врожаю від 20.05.2014р. №112-К з яких 1680000,00 грн. основної заборгованості, 302400,00 пені, 504000,00 штрафу та 259594, 52 грн. 24% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що за умовами укладеного 20.05.2014р. між публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (позивач) та виробничим сільськогосподарським кооперативом "Міжгір'я" (відповідач) договору відповідач не виконав свого обов'язку щодо поставки зерна кукурудзи, за який позивач здійснив попередню оплату.

В ході розгляду справи представник позивача подав до суду письмову заяву у якій зменшив позовні вимоги в частині пені до 204960 грн.

Відповідно до ст.. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Вказана заява позивача названим вище приписам Закону відповідає, а тому приймається судом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові з урахуванням заяви про зменшення суми позову в частині пені.

Відповідач у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Так ним визнано суму основного боргу 1680000,00 грн., 204960,00 грн. пені. В частині штрафу представник просив суд зменшити його розмір в порядку ст.. 83 ГПК України а у стягнені річних відмовити у звязку із необґрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Між публічним акціонерним товариством „Державна продовольчо-зернова корпорація України" (покупець) та виробничим сільськогосподарським кооперативом „Міжгір'я" (постачальник) було укладено Договір поставки зерна майбутнього врожаю від 20 травня 2014 року № 112-К (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник у визначений Сторонами строк (термін) поставляє покупцю зерно кукурудзи 3 класу у кількості 1680,000 метричних тонн (далі -Товар), а Покупець зобов'язується прийняти Товар (поставлений насипом) та оплатити його.

Згідно з п. 1.2 Договору термін поставки: по 01 листопада 2014 року включно.

Поставка відповідної партії Товару вважається здійсненою в момент підписання між Покупцем та Постачальником акту приймання-передачі відповідної партії Товару па умовах поставки передбачених цим Договором.

Згідно з п. 1.3 Договору умови поставки: ЕХW - ТОВ НЗК, (філія Білозірська реалізаційна база хлібопродуктів) адреса: 19634, вул. Польова, буд 4, с. Хацьки, Черкаський р-н, Черкаська обл. (згідно ІНКОТЕРМС 2010).

Відповідно до п. 3.1 Договору попередня оплата Товару здійснюється із розрахунку ціни одиниці виміру Товару (станом на момент укладення договору), яка складає 1 000,00 грн. за одиницю виміру товару, в тому числі ПДВ - 166,67 грн..

Згідно з п. 3.1.1 Договору узгоджено, що сума попередньої оплати за Товар становить 1 680 000,00 (один мільйон шістсот вісімдесят тисяч гривень 00 коп.) грн., в тому числі ПДВ.

Згідно з п. 4.1.1 Договору Постачальник доручає Покупцю сплатити грошову суму, яку Покупець утримує із коштів, які належні до виплати Постачальнику у відповідності до п. 4.1 цього Договору, у розмірі, зазначеному в Договорі комплексного (мультиризикового) страхування майбутнього врожаю сільськогосподарських культур, що є невід'ємною частиною цього Договору, як страховий платіж. Грошові кошти, визначені п. 4.1.1 Договору, вважаються сплаченими Покупцем на користь Постачальника з моменту оплати Покупцем за Постачальника страхового платежу за Договором комплексного страхування.

Згідно з п. 4.2 Договору остаточний розрахунок (за мінусом суми попередньої оплати за Товар, що визначена п. 3.1.1. Договору) за поставлений Покупцю Товар, здійснюється Покупцем (на підставі рахунку-фактури Постачальника) протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання Покупцем усіх документів (належним чином оформлених), передбачених у п.п. 2.З., 2.4 цього Договору, із розрахунку ціни за одиницю виміру Товару з ПДВ (грн.), що визначена на підставі п. 3.2. Договору.

Відповідно до п. 5.5 Договору між відповідачем (Страхувальник) та приватним акціонерним товариством „Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (Страховик) було укладено Договір комплексного страхування посівів майбутнього врожаю сільськогосподарських культур від 20 травня 2014 р. № 3298687 (копія додається).

На виконання умов Договору, ПАТ „ДПЗКУ" здійснив попередню оплату на загальну суму 1 680 000,00 грн. Вказане підтверджується платіжним дорученням № 225 від 10 червня 2014 р. про перерахування відповідачу 1620857,00 грн. та № 218 від 10 червня 2014р. про перерахування 59 143,00 грн. страхового платежу (копії додаються).

29 жовтня 2014р. сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №112-К від 20 травня 2014 р. відповідно до якої змінили строк поставки товару на 30 листопада 2014 р.

Позивач виконав обов'язки, що були покладені на нього Договором, сплативши відповідачу вартість товару.

Відповідачем станом на час розгляду справи не здійснено поставку передбаченого Договором Товару.

Пунктом 5.4 Договору визначено, що у разу невиконання Постачальником своїх зобов'язань, або за наявності очевидних підстав вважати, що останній не виконає своїх зобов'язань у встановлений термін (строк) або виконає їх неналежним чином, покупець має право зупинити виконання своїх зобов'язань, відмовитися від їх виконання частково або в повному обсязі, при цьому Постачальник зобов'язаний повернути Покупцю (на підставі письмової вимоги) всі кошти перераховані на користь Постачальника на виконання умов цього Договору, у т.ч. суму грошових коштів, що визначена згідно п. 4.1.1 Договору (попередня оплата) та проценти у розмірі 24% річних за період з дня одержання попередньої оплати від Покупця до дня її повернення останньому. Сторони погодили, що достатнім доказом наявності обставин, що визначені попереднім реченням, є лист-вимога Покупця.

Згідно з п. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України та п. 5.4 Договору, Позивач направив Відповідачу лист-вимогу від 26.01.2015 р. № 130-2-12/361, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист, яким вимагав від Відповідача повернути отримані за Договором поставки кошти, та сплатити передбачені штрафні санкції за невиконання зобов'язань (копія додається).

Отже сума основної заборгованості за Договором складає 1680 000,00 грн.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 6.3 Договору у разі невиконання/неналежного виконання Постачальником зобов'язань щодо поставки Товару, Постачальник зобов'язаний сплатити Покупцю пеню у розмірі 0,2 % від суми, що визначена п. 3.1.1 цього Договору, за кожен день прострочення зобов'язання, а за прострочення зобов'язання щодо поставки Товару понад 15 днів, Постачальник, окрім пені, сплачує також штраф у розмірі 30% від суми, що визначена п. 3.1.1 цього Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 3 інформаційного листа від 15.03.2011 № 01-06/249 Вищого господарського суду України право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов'язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення негрошового зобов'язання, визначено частиною 2 ст. 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - пені за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно п. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ст. 22 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Публічне акціонерне товариство „Державна продовольчо-зернова корпорація України" було створене як державне підприємство згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. № 764 „Про заходи з утворення державного підприємства „Державна продовольчо-зернова корпорація України", на виконання якої був виданий наказ Міністерства аграрної політики України від 8 вересня 2010 р. № 549 „Про утворення державного підприємства „Державна продовольчо-зернова корпорація України" з віднесенням його до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593 „Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 №764" було перетворено державне підприємство „Державна продовольчо-зернова корпорація України" у державне публічне акціонерне товариство „Державна продовольчо-зернова корпорація України":

повноваження з управління корпоративними правами підприємства здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України;

100 відсотків акцій державного публічного акціонерного товариства „Державна продовольчо-зернова корпорація України", які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України;

Отже, ПАТ „ДПЗКУ" є суб'єктом господарювання державного сектора економіки відповідно до ч.2 ст. 22 ГК України.

Пунктом 8.7. Договору сторони підтвердили, що штрафні санкції, що передбачені Договором були прийнятними для обох Сторін.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України та ст.ст. 199, 230, 231 Господарського кодексу України та згідно з пункту 6.3 Договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню у розмірі 0,2 % та штраф у розмірі 30 % від суми, що визначена п. 3.1.1 цього Договору.

Таким чином, відповідно до поданого позивачем розрахунку сума пені згідно з п. 6.3 Договору складає: 204960,00 грн.(1680000 х 61день х 0,2%), сума штрафу складає 504 000,00 грн.(1680000х30%).

Згідно ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вищезазначених норм матеріального права, Сторонами в Договорі (п. 5.4) було встановлено обов'язок Постачальника сплачувати проценти у розмірі 24 % річних за період з дня одержання попередньої оплати від Покупця до дня її повернення останньому.

Згідно розрахунку, поданого позивачем сума річних становить 259 594.52 грн.( 1680000,00 х 235 днів х 24%).

Заперечення відповідача, щодо безпідставності вимоги про стягнення річних не ґрунтуються на Законі а тому не приймаються судом.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу в порядку ст.. 83 ГПК України то суд вважає його не достатньо обґрунтованим, а тому задоволенню воно не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім витрати на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з виробничого сільськогосподарського кооперативу "Міжгір'я" вул. Бондаренків, б. 2, с. Плескачівка, Смілянський район, Черкаська область, 20743, код 03791798 на користь публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", вул. Саксаганського, б. 1, м. Київ, 01033, код 37243279 - 1680000 грн. основного боргу, 204960, 00 грн. пені, 504000,00 грн. штрафу, 259594,52 річних та 52971, 09 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 07.04.2015р.

СУДДЯ К.І.Довгань