ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2015 р. Справа № 911/93/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави
до 1) фізичної особи-підприємця Назаренко Михайло Олексійович, Київська обл., смт. Макарів 2) Макарівської районної державної адміністрації, Київська обл., смт. Макарів
про скасування розпорядження, визнання недійсним договору та зобов'язання повернення земельної ділянки,
за участю представників:

прокуратури:Невзоров О.Б., посвідчення №028909;
відповідач 1:Назаренко М.О.,
відповідач 2:не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2015 року прокурор Макарівського району Київської області (позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Назаренко Михайло Олексійович (відповідач 1) та Макарівської районної державної адміністрації Київської області (відповідач 2) про: скасування розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 19.05.2004 року за №149 «Про передачу в оренду земельної ділянки приватному підприємцю Назаренку М.О. для рибогосподарських потреб в адміністративних межах Гавронщинської сільської ради»; - про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки водного фонду вартістю 139 385,00 грн. з кадастровим номером :02:007:0001 від 23.06.2004 року, який зареєстровано за №001, укладений між ПП ФО Назаренком Михайлом Олексійовичем та Макарівською районною державною адміністрацією; - про зобов'язання ПП ФО Назаренка Михайла Олексійовича повернути земельну ділянку загальною площею 24,6989 га, вартість якої становить 139 385,00 грн., до земель запасу Гавронщинської сільської ради Макарівського району.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.01.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 05.02.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.02.2015 року розгляд справи було відкладено на 05.03.2015 року.

У судовому засіданні 05.03.2015 року відповідачем 1 було подано клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.03.2015 року суд продовжив строк вирішення спору на 15 днів, згідно ст. 69 ГПК України.

У судовому засіданні 05.03.2015 року було оголошено перерву до 26.03.2015 року.

Представник відповідача 2 у судове засідання 26.03.2015 року не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15 березня 2010 року №01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача 2 не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача 2, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача 1, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.12.2003 року Макарівською районною державною адміністрацією Київської області листом №6-15-6/397 «Про надання дозволу на розробку технічної документації по передачі земельної ділянки в оренду ПП Назаренку М.О. для рибогосподарських потреб в межах Гавронщинської сільської ради» надано дозвіл громадянину Назаренку М.О. на проведення робіт по розробці технічної документації по передачі земельної ділянки в оренду для рибогосподарських потреб за рахунок існуючого ставка в межах Гавронщинської сільської ради.

Розпорядженням Макарівської районної державної адміністрації Київської області №149 від 19.05.2004 року «Про передачу в оренду земельної ділянки приватному підприємцю Назаренку М.О. для риборозведення на території Гавронщинської сільської ради Макарівського району», затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки приватному підприємцю Назаренку М.О. для риборозведення за рахунок існуючого ставка в межах Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області; - передано в оренду терміном 49 років приватному підприємцю Назаренку М.О. земельну ділянку площею 24,6989 га для риборозведення за рахунок існуючого ставка в межах Гавронщинської сільської ради, в тому числі: землі водного фонду 13,31 га, землі прибережної охоронної смуги (пасовища) 11,38 га, - зобов'язано приватного підприємця Назаренка М.О. укласти договір оренди земельної ділянки та зареєструвати його відповідно до постанови Кабінету Міністрів 25 грудня 1998 року №2073 «Порядок державної реєстрації договорів оренди землі».

23.06.2004 року на підставі вищезазначеного розпорядження №149 від 19.05.2004 року між Макарівською районною державною адміністрацією Київської області (орендодавець) та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Назаренко Михайло Олексійович (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (договір), посвідчений приватним нотаріусом Макарівськоо районного нотаріального округу Київської області Дарнопих Т.М. та зареєстрований в реєстрі за №2532.

25.06.2004 року договір зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі виконавчого комітету Гавронщинської сільської ради Київської області за №16.

Відповідно до р. 1 договору, орендодавець передає, а орендар одержує в строкове платне володіння і користування земельну ділянку загальною площею 24,6989 га, з них: землі водного фонду - 13,31 га, землі прибережної охоронної смуги (пасовища) - 11,38 га, що знаходиться в межах Гавронщинської сільської ради Макарівського району Київської області та рахується землями запасу.

У позовній заяві прокурор зазначає, що вищезазначене розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області №149 від 19.05.2004 року «Про передачу в оренду земельної ділянки приватному підприємцю Назаренку М.О. для риборозведення на території Гавронщинської сільської ради Макарівського району» прийнято з порушенням вимог законодавства, а тому повинно бути скасовано.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

У відповідності до ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент прийняття розпорядження №149 від 19.05.2004 року) , передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту.

Пунктом 12 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, передбачено, що розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно висновку Київського обласного виробничого управління меліорації і водного господарства №117 від 15.03.2004 року «Про попереднє погодження місця розташування земельної ділянки в т.ч. ставу надання в оренду з метою риборозведення» було попередньо погоджено місцерозташування земель водного фонду, вказано на виготовлення технічної документації з її наступним погодженням Київським облводгоспом.

Судом встановлено, що на момент прийняття Макарівською районною державною адміністрацією Київської області розпорядження №149 від 19.05.2004 року технічна документація із землеустрою, остаточно погоджена Київським облводгоспом не була.

Висновком Макарівської районної санітарно-епідеміологічної станції №2509 від 09.12.2003 року «Про погодження технічної документації на використання земельної ділянки приватного підприємця Назаренко М.О. для риборозведення в межах Гавронщинської сільської ради» розглянуто технічну документацію та визнано за можливе передати в оренду терміном на 5 років земельну ділянку приватному підприємцю Назаренку М.О.

Однак з матеріалів справи вбачається, що висновок Макарівської районної санітарно-епідеміологічної станції №2509 від 09.12.2003 року «Про погодження технічної документації на використання земельної ділянки приватного підприємця Назаренко М.О. для риборозведення в межах Гавронщинської сільської ради» прийнятий раніше ніж Макарівською районною державною адміністрацією Київської області надано дозвіл громадянину Назаренку М.О. на проведення робіт по розробці технічної документації по передачі земельної ділянки в оренду для рибогосподарських потреб за рахунок існуючого ставка в межах Гавронщинської сільської ради, відповідно до листа «Про надання дозволу на розробку технічної документації по передачі земельної ділянки в оренду ПП Назаренку М.О. для рибогосподарських потреб в межах Гавронщинської сільської ради» датованого 16.12.2003 року №6-15-6/397.

Крім того, висновок санітарно-епідеміологічної станції наданий в установленому порядку був відсутній на момент проведення державної землевпорядної експертизи, що слідує з висновку державної землевпорядної експертизи від 06.04.2004 року №14-70.

Таким чином, Макарівською районною державною адміністрацією Київської області розпорядження №6-15-6/397 від 16.12.2003 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації по передачі земельної ділянки в оренду ПП Назаренку М.О. для рибогосподарських потреб в межах Гавронщинської сільської ради» прийнято з порушенням норм законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Оскільки, судом встановлено, що розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області №6-15-6/397 від 16.12.2003 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації по передачі земельної ділянки в оренду ПП Назаренку М.О. для рибогосподарських потреб в межах Гавронщинської сільської ради» прийнято з порушенням норм законодавства, суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування вказаного розпорядження є обґрунтованими та законними, підтверджені належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відтак, вирішуючи спір про визнання недійсним договору необхідно встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, та настання відповідних наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України №16/191 від 12.04.2010р.

Приписами статей 175, 173, 283 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Пунктом 6 цієї статті визначено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно статей 123, 124 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Аналогічні положення містяться у ст. 16 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Зі змісту зазначених вимог Закону слідує, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки.

Згідно зі ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008р. №01-8/211, оспорюваний правочин стає недійсним внаслідок прийняття судового рішення, яке має зворотну силу у часі.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може перевищувати 10 відсотків їх нормативної грошової оцінки. У разі визначення орендаря на конкурентних засадах може бути встановлений більший розмір орендної плати.

Відповідно до листа Управління держземагенства у Макарівському районі Київської області №01-12/1697 від 19.08.2014 року документація із землеустрою з нормативної грошової оцінки землі на земельну ділянку, передану в оренду Назаренку М.О. на території Гавронщинської сільської ради в управління не обліковується.

Листом №05-04/683 від 20.10.2014 року Макарівської районної державної адміністрації Київської області повідомлено прокуратуру Макарівського району, що в протоколах сесій Макарівської районної ради Київської області за 2004 рік не виявлено рішення про затвердження проекту землеустрою з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 24,6989 га для рибогосподарських потреб ФОП Назаренку М.О.

Враховуючи вищевикладене та те, що позовна вимога про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 23.06.2004 року укладеного між Макарівською районною державною адміністрацією Київської області та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Назаренко Михайло Олексійович є похідною від первісної позовної вимоги про скасування розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області №6-15-6/397 від 16.12.2003 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації по передачі земельної ділянки в оренду ПП Назаренку М.О. для рибогосподарських потреб в межах Гавронщинської сільської ради» прийнятого з порушенням норм законодавства та задоволення судом вказаної первісної позовної вимоги, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 23.06.2004 року укладеного між Макарівською районною державною адміністрацією Київської області та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Назаренко Михайло Олексійович, оскільки скасування розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області №6-15-6/397 від 16.12.2003 року на підставі якого було укладено спірний договір, не породжує жодних прав та обов'язків, окрім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Статтею 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Враховуючи викладене, вимога прокурора про витребування на користь Гавронщинської сільської ради Макарівського району з незаконного володіння фізичної особи-підприємця Назаренка М.О. земельну ділянку загальною площею 24,6989 га та вартістю 139 385,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частиною першою ст. 4 Закону України «Про судовий збір» N3674-VI від 08.07.2011р. (який набрав чинності 01.11.2011р.) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» станом на 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 218,00 грн.

Згідно п. п. 2.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Прокурором заявлено 2 позовні вимоги немайнового характеру (про скасування розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області №6-15-6/397 від 16.12.2003 року та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 23.06.2004 року) та 1 вимогу майнового характеру (про зобов'язання повернути земельну ділянку загальною площею 24,6989 га, вартість якої становить 139 385,00 грн.) за подання яких підлягає сплаті 5 223,70 грн. судового збору (2 436,00 грн. судового збору за пред'явлення 2 вимог немайнового характеру (1 218,00 грн. - 1 мінімальна заробітна плата на 01.01.2015 р.* 2 вимоги немайнового характеру)) + (2 787,70 грн. судового збору за пред'явлення майнової вимоги про повернення земельної ділянки вартістю 139 385,00 грн.).

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідачів сплату судового збору у розмірі 5 223,70 грн. до державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 75, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати розпорядження Макарівської районної державної адміністрації від 19.05.2004 року за №149 «Про передачу в оренду земельної ділянки приватному підприємцю Назаренку М.О. для рибогосподарських потреб в адміністративних межах Гавронщинської сільської ради».

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду вартістю 139 385,00 грн. з кадастровим номером :02:007:0001 від 23.06.2004 року, який зареєстровано за №001, укладений між ПП ФО Назаренком Михайлом Олексійовичем та Макарівською районною державною адміністрацією.

Зобов'язати ПП ФО Назаренка Михайла Олексійовича повернути земельну ділянку загальною площею 24,6989 га, вартість якої становить 139 385,00 грн., до земель запасу Гавронщинської сільської ради Макарівського району.

Стягнути з фізичної особи-підприємець Назаренко Михайло Олексійович (08000, Київська обл., смт. Макарів, вул. Чапаєва, 9, код ) в доход Державного бюджету України 2 611 (дві тисячі шістсот одинадцять) грн. 85 коп. судового збору.

Стягнути з Макарівської районної державної адміністрації Київської області (08000, Київська обл., смт. Макарів, вул. Фрунзе, 30, код 24217637) в доход Державного бюджету України 2 611 (дві тисячі шістсот одинадцять) грн. 85 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 31.03.2015 р.

Суддя Т.Д. Лилак