КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2015 р. Справа№ 910/26314/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

Від позивача: Байрамова Н.І.-представник;

Від відповідача: Тхорик С.М.-представник;

Від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" та Київської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015

у справі № 910/26314/14 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс"

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" (надалі також - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про:

- визнання протиправними дії Київської міської ради, вчинені у відношенні позивача при прийнятті рішення Київської міської ради ІІ сесії VІІ скликання №60/60 від 14.09.2014 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "Лаванда Плюс" від 23.12.2004 №91-6-00385, щодо скасування рішень: Київської міської ради від 24.06.2004 за №339-5/1549 "Про передачу ТОВ "Лаванда Плюс" земельної ділянки для будівництва багатоповерхового житлового будинку на вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва" та Рішення Київської міської ради від 18.06.2009 за №663/1719 "Про поновлення ТОВ "Лаванда Плюс" договору оренди земельної ділянки від 16.12.2011, для будівництва багатоповерхового житлового будинку на вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва",

- визнати незаконним та недійсним повністю рішення Київської міської ради ІІ сесії VІІ скликання №60/60 від 14.09.2014;

- - скасувати рішення Київської міської ради ІІ сесії VІІ скликання №60/60 від 14.09.2014;

- - зобов'язати Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) скасувати дії зняття з реєстрації Договору оренди земельної ділянки від 23.12.2044, №91-6-00385 та Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 16.12. 2011, №91-6-00950, поновити реєстрацію зазначених Договорів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно прийнято рішення про розірвання договору оренди земельної ділянки в односторонньому порядку, оскільки договір не містить в собі положень щодо можливості його розірвання якщо будівництво об'єкту з моменту реєстрації цього договору за десять років не розпочато, а також звернення громадськості не є підставою для розірвання договору. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не дотримано процедури попередження з питань використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, відсутність у відповідача доказів на підтвердження використання позивачем земельної ділянки не за цільовим призначенням, несплати орендної плати, відчуження права користування земельною ділянкою іншим особам або інших порушень умов договору, що є підставою для розірвання договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 у справі №910/26314/14 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Київської міської ради, щодо прийняття рішення Київської міської ради ІІ сесії VІІ скликання №60/60 від 14.09.2014р. Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "Лаванда Плюс" від 23 грудня 2004 року №91-6-00385.

Скасовано рішення Київської міської ради ІІ сесії VІІ скликання №60/60 від 14.09.2014р. "Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "Лаванда Плюс" від 23 грудня 2004 року №91-6-00385.

Присуджено до стягнення з Київської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" судовий збір в розмірі 2 436,00 грн.

В іншій частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" у справі № 910/26314/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2015, враховуючи перебування судді Тищенко А.І. у відпустці, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" сформовано колегію суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 26.03.2015.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 повернуто Київській міській раді апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 у справі №910/26314/14 (з доданими матеріалами). Повернуто Київської міської ради з Державного бюджету України 609 (шістсот дев'ять) грн 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги згідно платіжного доручення №50 від 29.01.2015.

Відповідно до ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Скориставшись наданими процесуальними правами, Відповідач повторно звернувся з апеляційною скаргою.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями апеляційну скаргу Київської міської ради у справі № 910/26314/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2015 було поновлено пропущений строк подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 26.03.2015. Апеляційні скарги Київської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 у справі №910/26314/14 об'єднано в одне апеляційне провадження.

У зв'язку з виходом судді Тищенко А.І. з відпустки, розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2015 вирішено здійснити розгляд справи № 910/26314/14 у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.03.2015 розгляд справи відкладено на 02.04.2015 у зв'язку з неявкою представника третьої особи.

В судовому засіданні 02.04.2015 представники позивача та відповідача надали свої пояснення по справі. Представник третьої особи у вказане судове засідання не з"явився, причини неявки суду невідомі.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2015, 26.03.2015 у справі № 910/26314/14 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Київської міської ради №339-5/1549 від 24.06.2004 "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" земельної ділянки для будівництва багатоповерхового житлового будинку на вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва" затверджено проект відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" для будівництва багатоповерхового житлового будинку на вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва. Передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" за умови виконання п. 3 рішення, в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,19 га для будівництва багатоповерхового житлового будинку на вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва за рахунок земель міської забудови.

23.12.2004 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки (надалі - Договір-1), який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №91-6-00385 від 30.12.2004 у книзі записів державної реєстрації договорів, відповідно до умов якого позивач на підставі вище вказаного рішення за актом приймання-передачі передає, а відповідач приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору-1 об'єктом оренди є земельна ділянка за наступними характеристиками: - місце розташування - вул. Обсерваторна, 4, у Шевченківському районі м. Києва; - розмір - 0,1928 га; - цільове призначення - будівництво багатоповерхового житлового будинку; - кадастровий номер - :91:168:0031.

Відповідно до п. 3.1. Договору-1 строк дії договору становить 5 років.

Згідно з наявним в матеріалах справи актом приймання-передачі земельної ділянки від 30.12.2004 позивач прийняв у своє володіння та користування вказану земельну ділянку.

16.12.2011 між позивачем та відповідачем на підставі рішення Київської міської ради №663/1719 від 18.06.2009 було укладено договір про поновлення договору оренди земельної ділянки (надалі - Договір-2), який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №91-6-00950 від 05.01.2012 у книзі записів державної реєстрації договорів, відповідно до умов якого сторони домовились поновити договір оренди земельної ділянки до 31.12.2016.

Пунктом 8.4. Договору-1 встановлено обов'язки орендаря земельної ділянки, зокрема, відповідно до цього пункту договору орендар зобов'язувався, звершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією та будівництво, затвердженою в установленому порядку, використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до п. 11.4., 11.6. Договору-1 договір може бути розірвано в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, із звільненням орендодавця від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично не сплачує орендну плату (протягом двох місяців поспіль), порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених п. 8.4. Договору, здійснення без згоди орендодавця передачі або відчуження права користування земельною ділянкою третім особам. Розірвання договору не потребує укладення додаткової угоди. Договір вважається розірваним з моменту прийняття орендодавцем відповідного рішення, якщо інше не встановлено рішенням.

Матеріали справи свідчать про те, що 04.09.2014 відповідачем прийнято рішення №60/60 "Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" від 30 грудня 2004 року №91-6-00385" (надалі також - оскаржуване рішення) відповідно до якого розірвано договір оренди земельної ділянки від 30 грудня 2004 року №91-6-00385 площею 0,1928 га (кадастровий номер:91:168:0031), укладений між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" на підставі рішення №339-5/1549 від 24.06.2004р. "Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" земельної ділянки для будівництва багатоповерхового житлового будинку на вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва" та рішення Київської міської ради від 18.06.2009р. №663/1719 "Про поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" договору оренди земельної ділянки для будівництва багатоповерхового житлового будинку на вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва". Зазначені в п. 1. рішення Київської міської ради визнано такими, що втратили чинність.

Як встановлено ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

При прийнятті рішення №60/60 від 04.09.2014р. відповідач керувався ст. 32 закону України "Про оренду землі", пунктами 8.4., 11.4 Договору-1.

Актом обстеження земельної ділянки №1610/10 від 17.12.2014р. встановлено, що земельна ділянка для будівництва багатоповерхового житлового будинку не використовується. На земельній ділянці розташовано металеві та капітальні гаражі, напівзруйнована будівля, цегляний вхід в бомбосховище.

При зверненні до суду позивач зазначав, що рішення позивача є таким, що порушує його права як орендаря.

Позивачем зазначено, що у п 8.4. Договору-1 відсутні умови "за десять років будівництво об'єкту з моменту реєстрації цього Договору". Відповідно до п. 8.4. орендар зобов'язаний завершити забудову земельної ділянки в строк встановлений проектною документацією на будівництво, затвердженою в установчому порядку (проектна документація на даний час перебуває на оформленні).

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як підтверджується матеріалами справи, а саме Історико-містобудівним обґрунтуванням, виданим Науково-дослідним інститутом пам'яткоохоронних досліджень Міністерства культури України, визначено параметри об'єкта проектування, можливість його розміщення на відведеній земельній ділянці, а також обґрунтовано, що зазначений об'єкт проектування має бути врахований у містобудівній документації, яка зараз готується до затвердження.

Листом Комунального підприємства "Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт" №324-08/494ТУ від 12.08.20014р. також підтверджується, що проектні матеріали позивача перебувають на перевірці відповідності технічним умовам.

Доводи Київської міської ради, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до того, що відповідно до акту обстеження земельної ділянки від 17.12.2014 на земельній ділянці з 2004 року не проводяться жодні будівельні роботи, міський бюджет в свою чергу не отримує чи малі кошти пайової участі.

Наведене не береться колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до матеріалів справи встановлюється, що позивачем у відповідності до п. 8.4. Договору-1 здійснюється забудова земельної ділянки згідно строку, встановленого проектною документацією, яка на даний час перебуває на затвердженні.

Як зазначено вище, оскаржуване рішення відповідачем було прийняте у відповідності, зокрема, до ст. 32 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем не порушено умов Договору щодо використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематичної несплати орендної плати, порушення строків завершення забудови земельної ділянки, здійснення без згоди орендодавця передачі або відчуження права користування земельною ділянкою третім особам.

З аналізу норм ст.32 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що договір може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін лише за рішенням суду.

Як передбачено п. 2.21. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" у разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 ЗК України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі".

Відповідач приймаючи оскаржуване рішення зсилався на п. 11.4. Договору-1, але сторонами не може бути змінено порядку, встановленого нормами закону, а тому і не може бути змінено порядку розгляду питання розірвання договору оренди в односторонньому порядку поза судовим розглядом.

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладені обставини,колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем з порушенням норм та порядку передбаченого чинним законодавством, що в свою чергу порушує інтереси позивача.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. (ст. 19 Конституції України).

Згідно з п.2 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 №02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, позовні вимоги в справі №910/26314/14 підлягають частковому задоволенню в частині визнання протиправними дій Київської міської ради, щодо прийнятті рішення Київської міської ради ІІ сесії VІІ скликання №60/60 від 14.09.2014р. "Про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та ТОВ "Лаванда Плюс" від 23 грудня 2004 року №91-6-00385, щодо скасування рішень: Київської міської ради від 24.06.2004р. за №339-5/1549 "Про передачу ТОВ "Лаванда Плюс" земельної ділянки для будівництва багатоповерхового житлового будинку на вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва" та Рішення Київської міської ради від 18 червня 2009 року за №663/1719 "Про поновлення ТОВ "Лаванда Плюс" договору оренди земельної ділянки від 16 грудня 2011 року, для будівництва багатоповерхового житлового будинку на вул. Обсерваторній, 4 у Шевченківському районі м. Києва", та скасування рішення Київської міської ради ІІ сесії VІІ скликання №60/60 від 14.09.2014р.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) скасувати дії зняття з реєстрації Договору оренди земельної ділянки від 23.12.2044р., №91-6-00385 та Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 16 грудня 2011 року, №91-6-00950, поновити реєстрацію зазначених Договорів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До складу учасників судового процесу входять: сторони, треті особи, прокурор, інші особи, які беруть участь у процесі у випадках, передбачених цим Кодексом. (ст. 18 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з нормою статті 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Таким чином позовна вимога може бути пред'явлена лише до відповідача в справі.

З огляду на те, що Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в справі є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а не відповідачем і відповідних клопотань позивачем щодо залучення його до участі в справі в якості відповідача заявлено не було, тому і позовна вимога до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) заявлена бути не може, оскільки це суперечить положенням ст. 21 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" про зобов'язання Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) скасувати дії зняття з реєстрації Договору оренди земельної ділянки від 23.12.2044р., №91-6-00385 та Договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 16 грудня 2011 року, №91-6-00950, поновити реєстрацію зазначених Договорів в справі №910/26314/14 задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаванда Плюс" та Київської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 у справі № 910/26314/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/26314/14 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко