ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Справа № 910/8753/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Грейц К.В.,
суддів :Бакуліної С.В. (доповідач), Глос О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"
на постановувід 26.01.2015 Київського апеляційного господарського суду
у справі№ 910/8753/14
господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Укрмістантикор"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Йотунгард"; 2. Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні другого відповідачаМіністерство енергетики та вугільної промисловості України
простягнення 1 318 136,50 грн
в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2: від третьої особи:Соколова Л.А., Шило Є.П. (довіреність від 25.03.2015) не з'явились Потатуєв В.П. (довіреність № 04 від 05.01.2015) Калініченко Н.С. (довіреність № 01/17-2584 від 25.12.14)
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Сівакова В.В.) від 26.06.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Ропій Л.М., судді - Калантай Н.Ф., Рябуха В.І.) від 26.01.2015, у справі № 910/8753/14 позов задоволено повністю; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Йотунград" та Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорономорнафтогаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмістантикор" 1 000,00 грн основного боргу; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорономорнафтогаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмістантикор" 1 317 136,50 грн основного боргу, 26 362,73 грн витрат по сплаті судового збору.

В касаційній скарзі відповідач 2 просить скасувати ухвалені по справі судові акти, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.263, 614, 617, 623 ЦК України, п.6 ч.1 ст.83, ст.104 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу позивач повністю заперечує викладені в ній доводи.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника відповідача-2, який підтримав викладені в ній доводи, доводи представника третьої особи, який висловився на підтримку доводів касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу представників позивача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрмістантикор" звернулось до Господарського суду міста Києва про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Йотунград" та Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорономорнафтогаз" 1 000,00 грн та про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорономорнафтогаз" 1 317 136,50 грн боргу за виконані роботи згідно договору № 976 від 31.08.2011.

Задовольняючи позовні вимоги, суди правомірно виходили із такого.

31.08.2011 між позивачем та другим відповідачем укладено договір №976, відповідно до п.1.1. якого, позивач, за договором підрядника, зобов'язується, за завданням другого відповідача, за договором замовника, виконаними роботи з ремонту антикорозійного захисту металоконструкцій і технологічного устаткування ЦТП-7 Архангельського газового родовища (ГР) та БК-23 Штормового газоконденсатного родовища (ГКР), а другий відповідач зобов'язується прийняти і сплатити за виконані роботи в порядку та на умовах цього договору.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із п.3.1. договору №976 вартість робіт за договором на підставі договірної ціни, без урахування матеріалів другого відповідача, складає 4 784 961,69 грн, окрім того ПДВ-20% складає 956 992,34 грн; разом із ПДВ ціна робіт з ремонту антикорозійного захисту металоконструкцій і технологічного устаткування ЦТП-7 Архангельського газового родовища (ГР) та БК-23 Штормового газоконденсатного родовища (ГКР) складає 5 741 954,03 грн.

Факт виконання позивачем умов договору №976 та прийняття відповідачем виконаних позивачем робіт, підтверджується наявними у матеріалах справи копіями складених та підписаних сторонами за договором №976 актами приймання виконаних підрядних робіт типова форма №КБ-2в, а саме: №1 за липень 2012 на суму 1 937 047,16 грн, №2 за серпень 2012 на суму 737 972,56 грн, №3 за вересень 2012 на суму 580 163,94 грн та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати примірна форма №КБ-3, усього на загальну суму 3 255 183,66 грн.

Зазначені акти приймання виконаних будівельних робіт №1, №2 та №3 підписані сторонами за договором №976 - 31.07.2012, 31.08.2012 та 30.09.2012, відповідно, без зауважень.

Таким чином, у другого відповідача, згідно із нормою статті 837 ЦК України, виник обов'язок оплатити виконану роботу.

Пунктами 4.1, 4.2 договору №976 сторони погодили умови про те, що розрахунки за даним договором здійснюються шляхом перерахування другим відповідачем авансового платежу у розмірі 30% від вартості робіт за договором (п.3.1.), який здійснюється на підставі рахунка-фактури на банківський рахунок позивача, у розмірі 1 722 586,21 грн, у тому числі ПДВ-20%; отриманий позивачем авансовий платіж другого відповідача, закривається актами виконаних будівельних робіт та зараховується позивачем без урахування матеріалів другого відповідача; за іншу (залишкову) частину вартості робіт платежі за виконані роботи здійснюються щомісячно, по рахунку-фактурі на банківський рахунок позивача, на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрат/ (форма КБ-3), затверджених наказом Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 №554, без урахування матеріалів другого відповідача, протягом 20 календарних днів від дати підписання другим відповідачем актів приймання виконаних будівельних робіт, з урахуванням раніше отриманого від другого відповідача авансового платежу.

02.06.2012 між позивачем та першим відповідачем укладено договір поруки б/н, згідно із п.п.1.1-1.2 якого відповідно до цього договору перший відповідач, за договором поручитель, поручається перед позивачем, за договором кредитором, за виконання обов'язку другим відповідачем, за договором боржником, щодо сплати вартості робіт за договором, передбаченої розділом ІІІ цього договору; у випадку порушення другим відповідачем обов'язку за основним договором, другий відповідач та перший відповідач відповідають перед позивачем, як солідарні боржники; при цьому, відповідальність першого відповідача перед позивачем обмежена 1 000,00 грн.

Другим відповідачем станом на 28.04.2014 сплачено позивачу 1 937 047,16 грн.

Позивач у вимозі №39 від 22.04.2014 нагадав другому відповідачу про наявність заборгованості перед позивачем за виконані згідно із договором №976 роботи на суму 1 318 136,50 грн, повідомив, що повторно надає рахунки-фактури №СФ-0000054 від 31.08.2012 на суму 737 972,56 грн, №СФ-0000067 від 30.09.2012 на суму 580 163,94 грн та №СФ-0000043 від 31.07.2012 на суму 214 460,95 грн; вимагав сплатити позивачу заборгованість на суму 1 318 136,50 грн.

У претензії від 25.04.2014 за №25/04 за договором поруки від 02.06.2012 позивач просив перерахувати на поточний рахунок позивача грошові кошти за договором поруки від 02.06.2012 на суму 1 000,00 грн.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання кредитором; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч.1 ст.193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Другим відповідачем не здійснено повної оплати за виконані позивачем роботи згідно із договором №976, доказів сплати позивачу заборгованості у розмірі 1 318 136,50 грн відповідачем не надано.

Таким чином, господарські суди, з урахуванням договору поруки від 02.06.2012, дійшли до правомірного висновку, що вимога позивача про солідарне стягнення з першого та другого відповідача заборгованості за виконані роботи згідно із договором №976 у розмірі 1 000,00 грн та вимога позивача про стягнення з другого відповідача заборгованості за виконані роботи згідно із договором №976 у розмірі 1 317 136,50 грн, є такими, що підтверджені матеріалами справи та відповідають чинному законодавству.

Посилання в касаційній скарзі на неврахування судами того, що збройна агресія Російської Федерації вважається непереборною силою, внаслідок якої сталося порушення зобов'язання другим відповідачем, що звільняє його від відповідальності, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, тобто про виконання зобов'язання, яке припиняється виконанням (ст.599 ЦК України) або з інших підстав про які йдеться у Главі 50 ЦК України, а не щодо правових наслідків порушення зобов'язання, що унормовано у Главі 51 ЦК України.

Той факт, що відповідач 2 не брав участі у розгляді справи у суді першої інстанції не є безумовною підставою для скасування рішення та постанови суду апеляційної інстанції, позаяк у засіданні останнього, який повторно розглядає справу за правилами її розгляду у суді першої інстанції (ст.ст.99, 101 ГПК України), другий відповідач приймав участь, будучи належно повідомленим, та подав докази, які були прийняті до розгляду.

Що стосується відстрочки виконання рішення суду, то відповідно до ст.121 ГПК України відповідач 2 може звернутися із відповідною заявою до суду, який видав виконавчий документ. При цьому, відсутність можливості звернення з відповідною заявою в суді першої інстанції, незадоволення поданої про відстрочку виконання рішення суду заяви судом апеляційної інстанції також не є безумовною підставою для скасування ухвалених у справі судових актів (ст.11110 ГПК України), оскільки це не призвело до прийняття неправильного рішення (ч.2 ст.104 ГПК України).

З урахуванням викладеного, твердження заявника про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи, в зв'язку з чим підстав для скасування прийнятих у справі рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 у справі № 910/8753/14 залишити без змін.

Головуючий-суддя К.Грейц

Судді С.Бакуліна

О.Глос