РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015Справа №910/1948/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство

"Іллічівське "

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська

страхова група"

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Сірченко Олена Вікторівна

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Сірченко Олександр Валерійович

про стягнення 6 670,65 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача: Чекалов А.В. по довіреності № б/н від 10.07.2014р.

Від відповідача: Пешков О.О. по довіреності № 0114-151 від 15.12.2014р.

Від третіх осіб: не з'явились

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Іллічівське " звернулось до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" у розмірі 6670,65 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем згідно договору добровільного страхування наземного транспорту внаслідок дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля, а тому позивачем відповідно законодавства України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, враховуючи те, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП була застрахована відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2015р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25.02.2015р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.02.2015р., відповідно до ст. ст. 27, 77 Господарського процесуального кодексу України, залучено до участі у розгляді даної справи третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Сірченко Олену Вікторівну та Сірченко Олександра Валерійовича і розгляд справи було відкладено на 23.03.2015р.

В судовому засіданні 23.03.2015р., відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 30.03.2015р.

В процесі провадження від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов, відповідно до якого, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" заперечує проти позову в повному обсязі з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність Швачко І.О. застрахована в ПАТ "СК "Українська страхова група" згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/0725615.

4 квітня 2013 року ПАТ "СК "Українська страхова група" отримала заяву про виплату страхового відшкодування від ПрАТ "СТ "Іллічівське".

Згідно п. 7.39. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24.07.2009р. коефіцієнт фізичного зносу нараховується, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

У зв'язку з тим, що згідно відомостей, які містяться в Довідці ДАІ № 8257475 та отриманої інформації з Центральної бази даних МТСБУ, транспортний засіб "Land Rover" державний реєстраційний № АА8283НО потрапляв у дорожньо-транспортну пригоду 22 жовтня 2008 року та мав пошкодження задньої центральної частини автомобіля, та відповідно підлягав відновлювальному ремонту.

Враховуючи вищезазначене, ПАТ "СК "Українська страхова група" було розраховано коефіцієнт фізичного зносу на деталі, що підлягають заміні, який становить 47,48%.

Таким чином, розмір відновлювального ремонту транспортного засобу "Land Rover" державний реєстраційний № АА8283НО, згідно Звіту № 1056 від 10 квітня 2012 року складає 44 230,47 грн. (без ПДВ), а розмір відновлювального ремонту транспортного засобу "Land Rover" державний реєстраційний № АА8283НО з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (47,48%), складає 30 135,71 грн.

Отже, розрахунок суми страхового відшкодування мас наступний вигляд:

(30 135,71 грн./2) - 510,00 грн. = 14 557,86 грн., де:

30 135.71 грн. - ремонт з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу;

510. 00 грн. - франшиза;

2 - обопільна вина учасників.

Таким чином, страхове відшкодування у розмірі 14 557,86 грн. (за вирахуванням франшизи, яка становить 510,00 грн., згідно умов Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/725615) було сплачено на розрахунковий рахунок ПрАТ "СТ "Іллічівське", відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що підтверджує копією платіжного доручення № 10415 від 19.06.2013 року Позивач у своїй позовній заяві.

Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні 30.03.2015р. підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2011р. між Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Іллічівське " (надалі - Позивач) та Фізичною особою Сірченко Олено Вікторівною (надалі - Страхувальник) був укладений Договір страхування наземного транспортного засобу № 008390. Відповідно до даного договору було застраховано автомобіль «Land Rover Freelander 3.2», реєстраційний номерний знак АА 8283 НО.

Строк дії договору з 20.08.2011р. до 19.08.2012р.

03.04.2012 року в м. Києві на перехресті вул. Польова - вул. Яблонської сталася дорожньо - транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення автомобілів марки «Land Rover Freelander 3.2», реєстраційний номерний знак АА 8283 НО, під керуванням водія Сірченко Олександра Валерійовича та автомобіля марки «Фольксваген», реєстраційний номерний знак 63520 КН, під керуванням Швачка Олександра Івановича.

Відповідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 24.24.2012р., встановлено вину Сірченка О.В., у скоєнні вищевказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

Крім того, відповідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 24.24.2012р., встановлено вину Швачка О.І., у скоєнні вищевказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

Тобто, як вбачається з текстів вищенаведених постанов, судами встановлено однакову ступінь вини Сірченка О.В. та Швачка О.І., так як вони, вчинили дії, що призвели до порушення Правил дорожнього руху.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини, і шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності).

Так особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них при наявності вини обох володільців, то розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди").

Враховуючи обставини, встановлені постановами Солом'янського районного суду міста Києва № 3-366/12 від 24.04.2012р. та № 3-3660/12 від 24.04.2012р., суд приходить до висновку про однакову ступіть вини обох водіїв - Сірченка О.В. та Швачка О.І. у спричиненні ДТП.

У відповідності до звіту № 1056 про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, про оцінку вартості майнової шкоди, завданого власнику автомобіля «Land Rover Freelander 3.2», реєстраційний номерний знак АА 8283 НО, в результаті ДТП, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ складає 53 076,56 грн. з ПДВ, без ПДВ - 44 230,47 грн., висновок складений оцінювачем Тюрменко Д.В., Товариства з обмеженою відповідальністю «Естімейт Плюс».

25.05.2012р. позивачем складено страховий акт № ЦО-29014-ЦО-05--02, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 43 477,04 грн.

Позивачем сума страхового відшкодування в розмірі 43 477,04 грн., за заявою страхувальника, була виплачена страхувальнику на розрахунковий рахунок авторемонтного підприємства, що підтверджується платіжним дорученням № 4571 від 07.06.2012р.

Відповідно до п.7.1.4 Правил страхування страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику у порядку та на умовах, що передбачені цими Правилами та договором страхування. Пункт 2.2.1 Правил страхування передбачає, що страховим випадком визнається пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин (у т.ч. фар, дзеркал, стекол) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п.п.9.1, 9.26 Правил страхування до складу страхового відшкодування (збитків, що компенсуються страхувальнику) входять витрати на приведення транспортного засобу у порядок та витрати на проведення експертної оцінки пошкоджень застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до п. 9.17 Правил страхування страхове відшкодування може здійснюватись шляхом оплати страховиком вартості замінюваних частин, деталей і приладдя на аналогічні пошкодженим (за якістю і вартістю) та відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони - «Фольксваген», державний № АА63520 КН, на момент ДТП було застраховано у ПАТ СК «УСГ», тобто Відповідачем за полісом № АА0725615 , який відповідно до полісу прийняв на страхування ризик настання цивільно-правової відповідальності внаслідок ДТП, внаслідок експлуатації автомобіля «Фольксваген», державний № АА63520 КН.

04 квітня 2013 року Позивачем, на адресу Відповідача, була направлена Заява (претензія) на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу № 4432/292 ІЛ від 04.04.2013, яку Відповідачем було прийнято за вх. № 04/3842.

В червні 2013 року Відповідач виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 14 557,87 грн., виходячи з розрахунку 50 % від суми боргу за вирахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Однак коефіцієнт фізичного зносу відповідачем вирахуваний безпідставно, в зв'язку із чим позивач пред'являє позов на невідшкодовану частину збитків позивача у розмірі 6670,65 гри. (43477,04 / 2 (сума збитку позивача) - 510 (франшиза) - 14557,87 (фактично виплачене відповідачем).

За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 6 670,65 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 979 Цивільного кодексу України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" в редакції Закону України №2745-111 від 4 жовтня 2001 року страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Аб.1 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Аб.16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст.27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до Правил добровільного страхування транспортних засобів №19-1 (далі правила), які зареєстровані Міністерством фінансів України за №0602903, а саме п. 7.1.4 Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування Страхувальнику у порядку та на умовах, що передбачені цими Правилами та договором страхування.

Відповідно до п. 2.2.1 Правил, страховим випадком визнається пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин (у т. ч. фар, дзеркал, стекол) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п.п.9.1, 9.26 Правил страхування до складу страхового відшкодування (збитків, що компенсуються страхувальнику) входять витрати на приведення транспортного засобу у порядок та витрати на проведення експертної оцінки пошкоджень застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до п. 9.17 Правил страхування страхове відшкодування може здійснюватись шляхом оплати страховиком вартості замінюваних частин, деталей і приладдя на аналогічні пошкодженим (за якістю і вартістю) та відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 Закону в зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.7 ЗУ „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", проведення оцінки майна є обов'язковим при визначенні збитків або розміру відшкодування. Згідно ч.1 ст.3 цього ж Закону, оцінкою майна (майнових прав) вважається - процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатами практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності-суб'єктом господарювання, вважається незалежною оцінкою майна.

Визначення вартості матеріального регулюється «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів».

Методика визначає, що коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для транспортних засобів строк експлуатації яких не перевищує 7 років. Хоча п. 7.39 містить виключення, зокрема якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Довідки УДАІ ГУМВС України в місті Києві № 8257475 застрахований у Позивача транспортний засіб «Land Rover Freelander 3.2», реєстраційний номерний знак АА 8283 НО крім події, яка трапилася 03.04.2012р., ще раз потрапляв у ДТП - 22.10.2008р. Виходячи з того, що при укладенні Договору добровільного страхування № 008390 від 19.08.2012р., працівниками Позивача не вказано жодної інформації щодо опису пошкоджень даного т/з, то ймовірно, що т/з «Land Rover Freelander 3.2», реєстраційний номерний знак АА 8283 НО піддавався відновлювальному ремонту після ДТП, а отже відповідно до методики необхідно визначити коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідач здійснив власний розрахунок коефіцієнту фізичного зносу складових т/з «Land Rover Freelander 3.2», реєстраційний номерний знак АА 8283 НО, який становить 47,48 %. Відповідно до страхового акту № ДКВЦ-6257 від 18.06.13р. страхове відшкодування має складати 14577,86 грн., виходячи з наступного розрахунку: (30 135,71 грн./2) - 510,00 грн. = 14 557,86 грн., де: 30 135.71 грн. - ремонт з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу; 10. 00 грн. - франшиза; 2 - обопільна вина учасників.

Матеріалами справи підтверджується, що страхове відшкодування у розмірі 14 557,86 грн. (за вирахуванням франшизи, яка становить 510,00 грн., згідно умов Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/725615) було сплачено на розрахунковий рахунок ПрАТ "СТ "Іллічівське", відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що підтверджує копією платіжного доручення № 10415 від 19.06.2013р.

Підсумовуючи вищевикладене вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 02.04.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Трофименко Т.Ю.