РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015Справа №910/4897/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Черкаська продовольча компанія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яппі Трейдинг»

про стягнення 15 211,03 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Пироженко Л.П. (представник за довіреністю №03/13 від 20.01.2015р.);

від відповідача: не з'явились.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Черкаська продовольча компанія» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яппі Трейдинг» (надалі також - відповідач) заборгованості по оплаті вартості поставленого товару в розмірі 15 211,03 грн., в тому числі 13 264,49 грн. основного боргу, 1 690,79 грн. пені, та 255,75 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх обов'язків за Договором в повному обсязі не виконав, повну вартість отриманого від позивача товару у строки визначені Договором не оплатив.

Відповідач відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Ухвалою від 04.03.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, їй присвоєно №910/4897/15-г та розгляд справи призначено на 31.03.2015р.

В судове засідання 31.03.2015р. представник від відповідача не з'явився.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006р., у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 31 березня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2014 року між позивачем (постачальник за Договором) та відповідачем (покупець за Договором) було укладено Договір постачання №685/08.04.14 (надалі - Договір), згідно п. 1.1. якого позивач зобов'язується поставити відповідачеві у визначений цим Договором термін, а відповідач зобов'язується прийняти відповідно до умов, викладених у цьому, викладених у цьому Договорі, та своєчасно оплатити м'ясну продукції (надалі товари), які є власністю позивача.

Право власності на товар переходить до відповідача в момент підписання накладних про прийняття товарів. (п. 1.2. Договору).

Згідно з п. 4.5. Договору підтвердженням здійснення поставки товару є видаткова або товарно-транспортна накладна, підписана відповідальними сторін.

Оплата за товар, що відвантажується по даному Договору, здійснюється відповідачем на рахунок позивача у національній валюті України на підставі рахунків-фактур або накладних, як по безготівковому рахунку, так і готівкою. (п. 5.2. Договору).

Відповідно 5.3. Договору максимальний термін по відстрочці платежу становить 14 календарних днів з моменту прийому товару відповідачем.

Цей Договір набуває чинності з 08.04.2014р. і діє до 31.12.2014р., але з обов'язковим врахуванням п. 10.3. цього Договору. (п. 10.1. Договору).

Позивачем у відповідності до умов Договору було поставлено відповідачу товар на загальну суму 31 530,05 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями видаткових накладних:

- №ВН/26190/1 від 08.05.2014р. на суму 1 544,20 грн.,

- №ВН/26194/1 від 08.05.2014р. на суму 1 648,56 грн.,

- №ВН/26204/1 від 08.05.2014р. на суму 2 639,39 грн.,

- №ВН/27771/1 від 15.05.2014р. на суму 857,54 грн.,

- №ВН/27773/1 від 15.05.2014р. на суму 915,14 грн.,

- №ВН/27776/1 від 15.05.2014р. на суму 2 205,86 грн.,

- №ВН/29345/1від 22.05.2014р. на суму 1 598,24 грн.,

- №ВН/32679/1 від 05.06.2014р. на суму 3 126,34 грн.,

- №ВН/32735/1 від 05.06.2014р. на суму 1 791,79 грн.,

- №ВН/32736/1 від 05.06.2014р. на суму 1 497,94 грн.,

- №ВН/34261/1 від 12.06.2014р. на суму 1 045,49 грн.,

- №ВН/34262/1 від 12.06.2014р. на суму 1 944,35 грн.,

- №ВН/36024/1 від 19.06.2014р. на суму 1 050,82 грн.,

- №ВН/36025/1 від 19.06.2014р. на суму 787,60 грн.,

- №ВН/36026/1 від 19.06.2014р. на суму 1 811,32 грн.,

- №ВН/37592/1 від 26.06.2014р. на суму 3 256,56 грн.,

- №ВН/39195/1 від 03.07.2014р. на суму 588,95 грн.,

- №ВН/39197/1 від 03.07.2014р. на суму 522,05 грн.,

- №ВН/39199/1 від 03.07.2014р. на суму 2 697,91 грн.

Товар був прийнятий відповідачем, що підтверджується підписами його уповноважених осіб відповідача та відповідними відбитками печатки останнього.

Як зазначено позивачем, що не спростовано відповідачем, останнім було частково повернено позивачу товар на загальну суму в розмірі 2 756,06 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями накладних на повернення постачальнику, а саме:

- №1382 від 22.05.2014р. на суму 754,98 грн.,

- №2420 від 05.06.2014р. на суму 146,69 грн.,

- №1651 від 05.06.2014р. на суму 412,88 грн.,

- №1780 від 12.06.2014р. на суму 278,98 грн.,

- №4379 від 19.06.2014р. на суму 275,60 грн.,

- №1896 від 19.06.2014р. на суму 201,08 грн.,

- №1998 від 26.06.2014р. на суму 245,29 грн.,

- №4468 від 03.07.2014р. на суму 171,66 грн.,

- №2623 від 03.07.2014р. на суму 54,32 грн.,

- №2112 від 03.07.2014р. на суму 214,58 грн.

Окрім того, відповідачем було проведено часткову оплату вартості поставленого позивачем товару за Договором на суму 15 509,50 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку позивача за період з 04.06.2014р. по 04.07.2014р.

У зв'язку з не проведенням відповідачем повної оплати вартості отриманого за Договором товару позивач був змушений звернутись до суду.

У відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до частини 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно із частиною 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідачем повну оплату вартості товару на рахунок позивача проведено не було.

Станом на момент вирішення даної справи основний борг відповідача становить 13 264,49 грн. (31 530,05 грн. (загальна вартість поставленого товару) - 15 509,50 грн. (частина вартості товару, яка оплачена відповідачем) - 2 756,06 грн. (сума вартості поверненого відповідачем позивачу товару)).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З врахуванням викладеного, враховуючи п. 5.3. Договору, обов'язок відповідача щодо оплати вартості поставленого позивачем товару сплив (з урахуванням 14 календарних днів з моменту прийому товару), а тому, з урахуванням вказаного, прострочення оплати товару за Договором у відповідача перед позивачем виникло:

- за видатковою накладною №ВН/26190/1 від 08.05.2014р. з 23.05.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/26194/1 від 08.05.2014р. з 23.05.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/26204/1 від 08.05.2014р. з 23.05.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/27771/1 від 15.05.2014р. з 30.05.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/27773/1 від 15.05.2014р. з 30.05.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/27776/1 від 15.05.2014р. з 30.05.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/29345/1від 22.05.2014р. з 06.06.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/32679/1 від 05.06.2014р. з 20.06.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/32735/1 від 05.06.2014р. з 20.06.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/32736/1 від 05.06.2014р. з 20.06.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/34261/1 від 12.06.2014р. з 27.06.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/34262/1 від 12.06.2014р. з 27.06.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/36024/1 від 19.06.2014р. з 04.07.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/36025/1 від 19.06.2014р. з 04.07.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/36026/1 від 19.06.2014р. з 04.07.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/37592/1 від 26.06.2014р. з 11.07.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/39195/1 від 03.07.2014р. з 18.07.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/39197/1 від 03.07.2014р. з 18.07.2014р.,

- за видатковою накладною №ВН/39199/1 від 03.07.2014р. з 18.07.2014р.

Оскільки, як підтверджено матеріалами справи, свої зобов'язання відповідач за Договором щодо повної оплати вартості товару в строк визначений Договором не виконав, то заборгованість останнього по оплаті вартості поставленого позивачем товару складає 13 264,49 грн.

Таким чином, з урахуванням викладеного, позовні вимоги в справі №910/4897/15-г про стягнення з відповідача основної суми заборгованості в розмірі 13 264,49 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму пені в розмірі 1 690,79 грн.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.1. Договору за прострочення платежів, передбачених п. 5.3. цього Договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної відсоткової ставки НБУ, яка діє на момент оплати, нараховану на повну суму недоїмки за кожен день прострочення платежу.

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році» №01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок суми пені, судом встановлено, що здійснений він вірно, а тому, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, отже, позовні вимоги в справі №910/4897/15-г про стягнення з відповідача суми пені в розмірі 1 690,79 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму 3% річних в розмірі 255,75 грн.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наведений позивачем в позовних матеріалах розрахунок суми 3% річних, судом визнано його обґрунтованим та таким, що здійснений в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України, а тому, до стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 255,75 грн.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують відсутність у нього підстав для невиконання зобов'язань, передбачених умовами Договору, укладеного з позивачем.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/4897/15-г підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача 13 264,49 грн. основного боргу, 1 690,79 грн. пені та 255,75 грн. 3% річних.

Судовий збір позивача у розмірі 1 827,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яппі Трейдинг» (, адреса: 01021, м. Київ, вулиця Грушевського, 28/2, офіс 43) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Черкаська продовольча компанія» (, адреса: 18008, м. Черкаси, вулиця Смілянська, 122/1) основний борг в розмірі 13 264,49 грн. (тринадцять тисяч двісті шістдесят чотири гривни 49 копійок), пеню в розмірі 1 690,79 грн. (одна тисяча шістсот дев'яносто гривень 79 копійок), 3% річних в розмірі 255,75 грн. (двісті п'ятдесят п'ять гривень 75 копійок) та судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.04.2015р.

Суддя С.М. Морозов