ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 року Справа № 904/8950/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Іванов О.Г., Дмитренко Г.К.

секретар судового засідання Малик С.О.

представники сторін:

представники сторін у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Простір" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2014р. у справі №904/8950/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера", м.Дніпропетровськ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Простір", с.Бичківці, Чортківський район, Тернопільська область

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест", м.Дніпропетровськ

про стягнення солідарно заборгованості за договором купівлі-продажу та договором поруки в сумі 378663,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2014р. у справі №904/8950/14 (суддя - Красота О.І.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" задоволені повністю. Солідарно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Простір" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" 378042,22 грн. проіндексованої суми боргу, 362,51 грн. процентів за користування товарним кредитом, 258,93 грн. пені. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Простір" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" 8500,00 грн. витрат на послуги адвоката та 7573,27 грн. судового збору.

Рішення обґрунтовано тим, що матеріалами справи підтверджено невиконання Відповідачем-1 належним чином своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу продажу №13377-С від 18.03.2014р. в частині своєчасної оплати товару, а відповідачем-2 своїх зобов'язань за договором поруки, відповідно до якого останній виступає Поручителем перед Кредитором (Позивач) і солідарно відповідає за виконання Боржником (Відповідачем-1) своїх зобов'язань. Надання адвокатом послуг позивачу підтверджено актом виконаних робіт.

Відповідач-1 - ТОВ "Агро-Простір", не погодившись з означеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2014р. у справі №904/8950/14 та припинити провадження у справі.

Відповідач-1 вказує на те, що позивач не надав ТОВ "Агро-Простір" належні сертифікати якості на кожну партію товару, чим порушено п.п. 2.1., 2.2. договору купівлі-продажу. Тому 01.08.2014р. ТОВ "Агро-Простір" надіслало ТОВ "Агросфера" листа із повідомленням про неякісність товару, а у своєму листі від 08.12.2014р. ТОВ "Агро-Простір", зважаючи на пізній збір врожаю та процесу сушіння та реалізації кукурудзи, просило ТОВ "Агросфера" відтермінувати дату оплати по зобов'язаннях за договором купівлі-продажу без застосування штрафних санкцій. Звертає увагу, що позивач розрахунок заборгованості здійснює, застосовуючи міжбанківський курс з урахуванням комісії, проте, в договорі купівлі-продажу та доданих до нього специфікацій не передбачається застосування міжбанківського курсу з урахуванням комісії, тому, на його думку, сума боргу повинна становити 342662,40 грн., яку вже сплачено товариством позивачу. Відповідач-1 посилається також на те, що господарський суд Дніпропетровської області не врахував, що згідно п.2.1. договору про надання послуг адвоката у сфері права представництво інтересів ТОВ "Агросфера" з питання стягнення з ТОВ "Агро-Простір" проіндексованої суми вартості товару (боргу), процентів за користування товарним кредитом, пені по договору купівлі-продажу повноваження на представництво інтересів надано представнику ТОВ "Агросфера" тільки з питань стягнення з ТОВ "Агро-Простір", а на представництво інтересів з питань стягнення з ТОВ "Гран Інвест" не надано. Тому, відповідач-1 вважає, що представник ТОВ "Агросфера" не мав повноважень підписувати позовну заяву та представляти інтереси позивача у суді, оскільки наданих прав по стягненню коштів з ТОВ "Гран Інвест" позивач їй не надав. Крім того, скаржник вважає, що суд не врахував, що по даній справі адвокатом було складено позовну заяву, розрахунок пені, процентів і прийнято участь в одному судовому засіданні. На думку ТОВ "Агро-Простір" справа не є складною, не потребує великого досвіду та кваліфікації, тому, гонорар у розмірі 8500,00 грн. не є розумним, підтверджуючі документи про витрачений адвокатом час, кваліфікацію та досвід - у матеріалах справи відсутні. Також, відповідач-1 зазначає, що господарський суд порушив ст.69 ГПК України, не задовольнивши клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з відсутністю у ТОВ "Агро-Простір" юриста та тимчасової працездатності в.о. директора Музика В.П.

В судове засідання 23.02.2015р. представники сторін не з'явились, що стало однією з підстав для відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 23.03.2015р. у зв'язку зі зміною складу колегії суддів, розгляд справи розпочато заново.

Представники сторін в судове засідання 23.03.2015р. не з'явились.

У заяві від 13.03.2015р. відповідач-1 вказує, що підтримує апеляційну скаргу у повному обсязі, розгляд справи просить проводити без участі уповноваженого представника.

ТОВ "Агросфера" (позивач) у відзиві на апеляційну скаргу вказує на відсутність будь-яких зауважень з боку відповідача-1 в момент одержання товару, наявність належним чином оформлених видаткових накладних, відсутність результатів досліджень якості товару у обумовленому договором акредитованому закладі та порядку - є беззаперечним доказом того, що товар, переданий позивачем є якісним. Наголошує на тому, що між сторонами на даний час відсутні будь-які домовленості про перенесення строків оплати по товарному кредиту. З приводу застосування у розрахунках міжбанківського курсу гривні до іноземної валюти вказує, що це показник, при зміні якого, позивач і відповідач-1 зобов'язані проіндексувати суму вартості товару у гривні (боргу) у спосіб, передбачений у п. 4.8 Договору купівлі-продажу №13377-С від 18.03.2014р. При цьому сторони не можуть впливати на встановлений ПАТ "ПУМБ" міжбанківський валютний курс гривні до будь-якої іноземної валюти чи змінювати його складові. Вважає, що надані позивачем докази в підтвердження його витрат на оплату послуг адвоката в сумі 8500,00 грн. є належними доказами, які підтверджують кваліфікацію і досвід адвоката, а також факт надання ним послуг позивачу у даній справі. Вказує, що позивач має право самостійно вирішувати питання про вибір свого представника для захисту порушених майнових прав і законних інтересів, а держава, в свою чергу гарантує такій особі судових витрат на юридичні послуги, що надаються адвокатом. Вказує на те, що відсутність будь-яких зауважень з боку відповідача-1 в момент одержання товару, наявність належним чином оформлених видаткових накладних, відсутність результатів досліджень якості товару у обумовленому договором акредитованому закладі та порядку - є беззаперечним доказом того, що товар, переданий позивачем є якісним. Наголошує на тому, що на даний час відсутні будь-які домовленості про перенесення строків оплати по товарному кредиту.

ТОВ "Гран Інвест" (Відповідач-2) у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що правова позиція ТОВ "Гран Інвест" - поручителя по договору поруки у даній справі залишилася незмінною. Вважає, що підстави для скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду відсутні. Також відповідачем-2 подано 13.03.2015р. клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі його представника.

Враховуючи, що сторони не скористалися наданими їм правами брати участь в судових засіданнях та на засадах змагальності доводити суду обґрунтованість своїх вимог та заперечень, а апеляційний господарський суд обмежений певними процесуальними строками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути по суті в цьому судовому засіданні за наявними матеріалами в порядку ст.ст. 75, 99 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи, між ТОВ "Агросфера" (Продавець) і ТОВ "Агро-Простір" (Покупець) 18.03.2014р. був укладений договір купівлі-продажу №13377-С, за умовами якого Продавець зобов'язався передати, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити вартість насіннєвого матеріалу, іменований у подальшому Товар, відповідно до умов даного Договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Згідно з пунктом 2.1. Договору якість Товару повинна відповідати стандартам і Держстандартам, що діють в Україні на момент передачі Товару, підтверджуватися документом якості згідно ДСТУ 2240-93, що діють в Україні. Наявність зазначених документів підтверджує відповідність Товару вимогам, пред'явлених до Товару, але не є гарантом отримання Покупцем будь-яких заздалегідь визначених результатів при його використанні.

Відповідно до п.3.1. Договору, конкретний асортимент, кількість, ціна, строк поставки та умови оплати Товару наведені в Специфікаціях до даного Договору. Специфікації є невід'ємною частиною даного Договору. Ціна Товару встановлена по домовленості Сторін, а Сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті - (Долар США або Євро). Оплата Товару (виконання зобов'язання) передбачено у гривні, згідно розділу 4 цього Договору.

За умовами п. 3.2 Договору, загальна сума Договору складається із суми вартості Товару по всіх Специфікаціях, підписаних в рамках цього Договору, які є його невід'ємною частиною, з урахуванням зміни ціни у спосіб передбачений пунктами 4.7., 4.8. та суми процентів за користування товарним кредитом.

Специфікацією №1 від 24.03.2014р. до укладеного Договору встановлено строк поставки Товару - насіння кукурудзи Сплендіс (80000) до 30.05.2014р. Загальна вартість Товару за Специфікацією склала 242801,28 грн. з ПДВ або 17280,00 Євро. (кількість поставки 144 кг/п.е. за ціною 1686,12 грн. 1 кг/п.е. за курсом 1 UAN (гривні) / 1 (Євро) - 14,051).

Умови оплати Товару були викладені в Специфікації наступним чином: "Товар по даній Специфікації до Договору продається на умовах надання Продавцем Покупцю товарного кредиту з відстрочкою платежу. Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю загальну кінцеву вартість Товару, отриманого згідно специфікації до Договору, у строк до 10.11.2014р. Покупець має право на коригування ціни на Товар, придбаного згідно специфікації, в сторону зменшення, у розмірі 0%, лише при виконанні ним - Покупцем двох взаємопов'язаних умов, а саме: - фактичне придбання всього об'єму Товару по даній специфікації, з дотриманням кількості Товару у розрізі асортименту за найменуванням; - здійснення своєчасного розрахунку за придбаний Товар у розмірі 100% від загальної суми вартості Товару належної до сплати, з урахуванням умов пунктів 4.7., 4.8. Договору".

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що товарний кредит з відстрочкою платежу по даному Договору надається на умовах сплати 0,01% річних за користування товарним кредитом. Товарний кредит наданий Продавцем Покупцю в межах строків визначених умовами оплати товару у Специфікації - є строком правомірного користування товарним кредитором. Користування товарним кредитом за межами строків встановлених умовами оплати товару - є неправомірне користування Покупцем товарним кредитом. У разі несвоєчасної сплати товарного кредиту, Покупець продовжує користуватись товарним кредитом (неправомірне користування) по ставці згідно п. 7.2. (протягом 10-ти календарних днів), а далі по ставці згідно п. 7.3. договору.

Відповідно до п. 4.6. Договору, оплата вартості Товару та нарахованих процентів проводиться в гривнях. Сторони домовились та узгодили зміну ціни на Товар в межах періоду часу, що вказаний у п. 4.7. та згідно способів викладених у пунктах 4.7, 4.8. Договору.

Так у пункті 4.7 Договору сторонами узгоджена зміна ціни на Товар, а саме обумовлено, що якщо у періоди часу: з моменту підписання Специфікації до відвантаження (поставки товару) та протягом всього строку користування Покупцем товарним кредитом (як правомірного користування так і неправомірного), офіційний курс гривні до іноземної валюти - (Долар США) або до іноземної валюти - (Євро) зміниться в більшу або меншу сторону від офіційного курсу гривні до іноземної валюти - (Долар США або Євро), що визначений у Специфікації до Договору на момент її підписання, Покупець (відповідач-1) зобов'язаний сплатити Продавцю (позивачу) проіндексовану суму вартості товару у гривні по Договору, як проданого на умовах товарного кредиту, так і на інших умовах.

Пунктом 4.8. договору купівлі-продажу передбачено, що якщо офіційний курс гривні до іноземної валюти - (Долар США чи Євро) А1 існуючий на певну дату у періодах, про які йдеться мова у п. 4.7. Договору, буде величиною меншою, ніж існуюча на ту ж дату ставка міжбанківського валютного курсу гривні до долара США чи Євро (курсу продажу), то Продавець (позивач) має право на індексацію суми вартості Товару у гривні, а Покупець (відповідач-1) зобов'язаний сплатити Продавцю (позивачу) уже проіндексовану суму вартості Товару у гривні, з врахуванням ставки міжбанківського валютного курсу гривні до долара США чи Євро (курс продажу), згідно наступної формули:

Проіндексована сума вартості товару у гривні встановлюється як (М1:А0)хСП=ПСП, де:

М1 - міжбанківський курс гривні до долара США (курс продажу) на дату, коли мало місце його зміна в більшу або меншу сторону по відношенню до А0;

А0 - це:

- (при першій індексації суми вартості товару (боргу)) - офіційний курс гривні до іноземної валюти - Долара США визначений у Специфікації до Договору;

- (при кожній черговій індексації) - це курс гривні до іноземної валюти - Долара США, який при попередній індексації суми вартості товару (боргу) був на місці показника М1.

СП - сума вартості товару (боргу), яка підлягає індексації (першій чи черговій) станом на:

- дату, коли грошові кошти від Покупця (відповідача-1) (оплата по Договору) зараховані на розрахунковий рахунок Продавця (позивача);

- дату, вказану в умовах оплати у Специфікації, як останній день строку погашення товарного кредиту;

- дату будь-яку послідуючу, яка йде після дати, вказаної в умовах оплати у Специфікації, як останній день строку погашення товарного кредиту.

ПСП - проіндексована сума вартості Товару (боргу).

Міжбанківський курс гривні до іноземної валюти - Долар США чи Євро (курс продажу) підтверджується довідкою ПАТ "АКТАБАНК" чи/або ПАТ "ПУМБ", чи/або ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". Банк обирається за вибором Продавця (позивача). Кількість разів, при яких може бути задіяна індексація суми вартості Товару у гривні (боргу), є необмеженою і прямо пропорційно залежить від кількості разів зміни курсу гривні до іноземної валюти, згідно пунктів 4.7., 4.8. Договору, у періоди: починаючи з моменту підписання Специфікації до відвантаження (поставки Товару Покупцю), та протягом всього періоду користування Покупцем (відповідачем) товарним кредитом (як правомірного користування так і не правомірного).

У відповідності до пунктів 4.13., 4.14. Договору Продавець зобов'язаний надати покупцю рахунок, податкову накладу, накладну на передачу товару (видаткова), свідоцтво якості Товару, а на вимогу Покупця - товарно-транспортну накладну. Покупець для отримання Товару зобов'язаний надати продавцю доручення на право отримання товарно-матеріальних цінностей.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що право власності на Товар переходить до Покупця в момент одержання ним Товару, супровідних документів, та підписання накладних на передачу Товару.

Відповідно до пункту 5.4. Договору прийом Товару по кількості і якості та документів згідно пункту 4.13. проводиться Покупцем у момент одержання Товару від Продавця. Покупець зобов'язаний перевірити цілісність тари, пломб на ній (якщо вони присутні), а також відсутність ознак ушкодження і псування Товару й у випадку їхнього виявлення негайно, до закінчення прийому, письмово заявити Продавцю. При відсутності такої заяви Товар вважається прийнятим Покупцем, а документи, передбачені пунктом 4.13., - йому переданими.

За умовами п. 13.1. Договір набирає сили з моменту підписання обома Сторонами і діє до 31 грудня 2014р., а в частині розрахунків - до повного виконання Покупцем своїх зобов'язань за цим Договором.

Одночасно з укладеним договором купівлі-продажу 18.03.2014р. між ТОВ "Агросфера" (Кредитор) і ТОВ "Гран Інвест" (Поручитель) за №13377-ПОР був укладений договір поруки, за яким Поручитель зобов'язався перед Кредитором відповідати за порушення ТОВ "Агро-Простір" (Боржник) його зобов'язань перед Кредитором по основному договору, передбаченому розділом 2 цього договору поруки, що включає: погашення (сплату) товарного кредиту та будь-якої іншої заборгованості в сумі та у строк згідно основного договору; погашення (сплату) суми, на яку збільшено вартість товару, у зв'язку із застосуванням способу зміни ціни на товар (індексація) згідно умов основного договору; сплату процентів за користування товарним кредитом у відповідності до основного договору та процентів за користування грошовими коштами; сплату неустойки (штрафу, пені), що передбачені умовами основного договору, а також сплату усіх можливих судових та/або господарських витрат, пов'язаних з розглядом справ, предметами яких будуть вимоги Кредитора, пов'язані з виконанням основного договору.

Під основним договором в цьому договорі розуміють договір купівлі-продажу №13377-С від 18.03.2014р., укладений між Кредитором (в основному договорі іменується Продавець) та Боржником (в основному договорі іменується Покупець) (п. 2.1. Договору).

Пунктом 1.4. Договору встановлено, що Поручитель відповідає солідарно та в повному обсязі по зобов'язанням Боржника перед Кредитором по основному договору. При цьому Кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх Боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Цим договором поруки забезпечується виконання зобов'язання у повному обсязі.

Відповідно до п. 8.1. Договору поруки, цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє протягом 4-х років.

Як вірно було встановлено місцевим господарським судом та підтверджено матеріалами справи, позивач передав відповідачу-1 товар (насіння кукурудзи Сплендіс (80000) на суму 267062,40 грн. за видатковою накладною №40404/19 від 04.04.2014р. (а.с. 19) у кількості 144 п.е. за ціною 1854,60 грн. (з ПДВ) за 1 кг/п.е. Товар був отриманий представником відповідача-1 - Музика В.П. на підставі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей №15 від 03.04.2014р. (а.с. 20). При цьому, вказана видаткова накладна підписана представником ТОВ "Агро-Простір" без жодних заперечень та зауважень.

Відповідач-1 не здійснив своєчасних та у повному обсязі розрахунків, відповідно до умов договору купівлі-продажу №13377-С від 18.03.2014р., чим порушив взяті на себе зобов'язання.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо порядку виконання своїх зобов'язань за договором купівлі продажу та договором поруки.

Як визначає ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 694 Цивільного кодексу України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 694 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За приписами ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Наведені вище норми чинного законодавства України надають право сторонам за договором купівлі-продажу товару з розстроченням платежу встановити в умовах такого договору ціну товару з визначенням грошового еквіваленту в іноземній валюті, суми, що підлягає сплаті у гривнях, та передбачити можливість здійснювати перерахунок ціни товару, проданого в кредит.

Оскільки пунктом 4.8. договору купівлі-продажу сторонами було узгоджено право позивача на індексацію суми вартості товару (боргу) у гривні, у разі зміни (збільшення або зменшення) міжбанківського валютного курсу гривні до іноземної валюти (Долар США чи Євро), позивач мав законні підстави перерахунку суми боргу з урахуванням відповідних змін, що спростовує доводи апеляційної скарги відповідача-1 щодо неправомірного розрахунку позивачем заборгованості, застосовуючи міжбанківський курс з урахуванням комісії.

Як зазначено позивачем у розрахунку проіндексованої суми вартості товару (боргу) до договору купівлі - продажу №13377-С від 18.03.2014р. (а.с. 11), ним було використані значення курсу гривні до долара США, визначеного у специфікації або на дату попередньої індексації, який дорівнював 1405,100 грн. за 100 одиниць на 24.03.2014р., та застосовано у цьому розрахунку курс гривні до долара США на дату виникнення боргу або на дату платежу, який дорівнював 1917,000 грн. за 100 одиниць на 10.11.2014р., та який дорівнював 1989,000 грн. за 100 одиниць на 11.11.2014р.

Перевіривши розрахунки позивача, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду визнає їх такими, що відповідають порядку визначення вартості товару та погашення заборгованості, який був передбачений сторонами в умовах договору купівлі-продажу, тому погоджується із висновком суду першої інстанції, який правильно встановив, що розмір проіндексованої суми основного боргу відповідача-1 перед позивачем становить 378042,22 грн., з якої 267062,40 грн. - сума вартості товару, 110979,82 грн. - сума індексації.

Відносно доводів апеляційної скарги відповідача-1 про неправомірність застосування міжбанківського курсу, тобто з врахуванням банківської комісії, то вони відхиляються судовою колегією, як необґрунтовані, оскільки вищенаведеними умовами п. 4.8 договору купівлі-продажу обумовлено застосування саме міжбанківського курсу гривні до іноземної валюти, а не офіційного курсу Національного банку України.

Доводи апеляційної скарги відповідача-1 про ненадання позивачем в порушення умов договору купівлі-продажу сертифікатів якості на кожну партію товару, що підтверджується їхньою відсутністю у матеріалах справи, відхиляються колегією суддів з тих підстав, що відповідно до п. 2.1 наведених вище умов договору не передбачено права покупця, та не покладено на продавця відповідного обов'язку щодо зміни строків оплати або звільнення від оплати товару, якість якого не відповідає обумовленій сторонами.

Стаття 666 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Положення ч. 1 ст. 678 Цивільного кодексу України визначають правові наслідки передання товару неналежної якості, згідно з якими покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитись від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Як випливає із пояснень відповідача-1 в момент отримання ним товару від позивача йому не були передані разом із товаром передбачені умовами п. 2.1. договору сертифікати якості на товар. Однак, не зважаючи на такі обставини, відповідач-1 не відмовився від договору купівлі-продажу та не повернув товар продавцю, не встановив строк для передання означених документів тощо - відповідні докази вчинення таких дій суду не надано.

Не надав позивач суду і належних доказів, які дійсно підтверджують факт передання йому товару неналежної якості.

Як зазначено у наданих відповідачем-1 до матеріалів судової справи його листах на адресу позивача за вих. № 60 від 01.08.2014р. (а.с. 78) та за вих. № 74/1 від 06.11.2014р. (а.с. 79), у цих листах йдеться про певні претензії ТОВ "Агро-Простір" до ТОВ "Агросфера" з приводу якості засобів захисту рослин, які поставлялися за іншими договорами ніж договір №13377-С від 18.03.2014р.

Щодо відтермінування дати оплати по товарному кредиту згідно договору купівлі-продажу №13377 від 18.03.2014р. у зв'язку із пізнім дозрівання вирощеної кукурудзи, про що також йдеться у листі відповідача-1 за вих. № 74/1 від 06.11.2014р., то доказів про надання позивачем згоди про внесення відповідних змін до умов договору щодо порядку та строків розрахунків до матеріалів судової справи сторонами не надано.

Відтак колегія суддів доходить висновку, що матеріалами справи не підтверджується факт порушення позивачем умов договору щодо якості товару та немає правових підстав для звільнення відповідача-1 від виконання його зобов'язань з оплати означеного товару чи відстрочення такої оплати.

Додатково до суми основного боргу позивач також просив стягнути з відповідачів грошові кошти у сумі 362,51 грн. процентів, які були нараховані за користування товарним кредитом, та суму 258,93 грн. пені.

Стягнення процентів сторони передбачили в розділі 7 Договору купівлі-продажу.

Так, якщо Покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, на прострочену суму нараховується 35 процентів річних за користування товарним кредитом від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, та протягом 10-ти календарних днів, тобто до моменту, коли починає діяти інша процентна ставка, визначена у п. 7.3. цього Договору (п.7.2. Договору купівлі-продажу).

Якщо Покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, через 10 календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 350 процентів річних за користування товарним кредитом (п.7.3. Договору купівлі-продажу).

Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 3 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено право продавця у разі прострочення оплати товару вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 5 ст. 694 Цивільного кодексу України також встановлено, що якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.1. вказаного договору купівлі-продажу сторонами узгоджено, що у випадку порушення Покупцем термінів оплати, згідно цього Договору він сплачує Продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати. Сторони прийшли до взаємної згоди, що нарахування пені припиняється через рік (365 календарних днів) від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу встановлено окремі зобов'язання відповідача-1 як зі сплати процентів за користування товарним кредитом, так і зі сплати неустойки (пені) за порушення виконання ним своїх грошових зобов'язань, що не може вважатися покладенням подвійної відповідальності за одне й те саме цивільне правопорушення.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Перевіривши розрахунки позивача, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом було правильно застосовані положення цивільного законодавства та зроблений правильний висновок про обґрунтованість позовних вимог позивача й в частині про стягнення суми 362,51 грн. процентів, які були нараховані за користування товарним кредитом, та суми 258,93 грн. пені.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися порукою.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Оскільки відповідачем-1 порушено зобов'язання за договором купівлі-продажу №13377-С від 18.03.2014р. у позивача згідно з Договором поруки №13377-ПОР від 18.03.2014р. виникло право висунути вимоги щодо задоволення виконання зобов'язання за основним Договором до відповідачів солідарно.

Стосовно доводів апелянта щодо відсутності у представника ТОВ "Агросфера" СавченкоО.А. повноважень на підписання позовної заяви та представляти інтереси позивача у суді, оскільки позивачем не надано цьому представнику прав по стягненню коштів з ТОВ "Гран Інвест", а також неправомірності стягнення з ТОВ "Агро-Простір" витрат на послуги адвоката, то колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Згідно ч. 3 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Згідно ч. 7 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви, яка була підписана від імені позивача його представником - адвокатом Савченко О.А., була надана копія належним чином завіреного Договору №64/14 від 07.11.2014р. про надання послуг адвоката (а.с. 32-33) та ордер Серія ДП № 351 /000016 від 13.11.2014р. (а.с. 34).

Зміст цих документів підтверджує, що послуги адвоката Савченко О.А. надавались за Договором №64/14 від 07.11.2014р. про надання послуг адвоката у сфері права, укладеним між Адвокатським об'єднанням "Адвокатське бюро "Баррістер" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (Замовник), згідно з умовами якого Виконавець зобов'язався надати послуги адвоката щодо захисту порушених майнових прав і законних інтересів Замовнику та представництва інтересів останнього у господарському суді Дніпропетровської області з питання стягнення з ТОВ "Агро-Простір" проіндексованої суми вартості товару (боргу), процентів за користування товарним кредитом, пені по договору купівлі-продажу №13377-С від 18.03.2014р.

На думку колегії суддів, залучення представником позивача - адвокатом Савченко О.А. у позовні заяві у якості другого відповідача - поручителя боржника - ТОВ "Гран Інвест", у даному випадку відповідає меті договору №64/14 від 07.11.2014р. про надання послуг адвоката у сфері права, а тому не може вважатися порушенням норм ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, які визначають порядок ведення справ у суді представниками юридичних осіб. Тому колегія суддів відхиляє доводи відповідача-1 щодо відсутності у представника позивача повноважень на підписання позовної заяви та не вбачає підстав для припинення провадження у даній справі з цих підстав.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В той же час відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, укладаючи договір про надання правової допомоги сторони можуть встановити будь-яку вартість послуг, що надаються адвокатом, незалежно від ціни позову, що не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та принципу свободи договору (п.3 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України).

Вартість послуг адвоката (гонорар), згідно розділу 1 договору №64/14 від 07.11.2014 р. про надання послуг адвоката у сфері права, - це передбачена цим договором винагорода за виконані адвокатським об'єднанням (виконавцем) дії по наданню послуг адвоката у сфері права. Вартість послуг адвоката (гонорар) не включає кошти, що вносяться замовником на покриття фактичних витрат, пов'язаних з виконанням цього Договору.

Вказаним договором визначений гонорар адвоката у фіксованій сумі, яка становить 8500,00 грн.

Згідно п. 2.1 умов договору №64/14 від 07.11.2014р. року Адвокатське об'єднання "Адвокатське бюро "Баррістер" прийняло на себе зобов'язання по збиранню та дослідженню доказів, які є підставою вимог і заперечень по господарській справі у спорі, що виник з договору купівлі - продажу №113377-С від 18.03.2014 р., здійсненню розрахунку проіндексованої суми вартості товару (боргу); розрахунку суми процентів по товарному кредиту, пені, підготовці позовної заяви, представництву інтересів замовника в господарському суді Дніпропетровської області та апеляційному господарському суді.

Докази, які підтверджують виконання адвокатським бюро перелічених зобов'язань, підтверджується матеріалами справи.

Доводи відповідача-1 про неврахування судом тих обставин, що справа не є складною, не потребує великого досвіду та кваліфікації, а тому гонорар в розмірі 8500,00 грн. слід визнати нерозумним - на думку колегії суддів є його суб'єктивною оцінкою, яка не підтверджена належними доказами. Натомість матеріали даної судової справи містять підтвердження того, що адвокатом Савченко О.А. було вчинено низку дій як з підготовки та подання до суду позовної заяви, які потребували попереднього вивчення та аналізу документації сторін, так і дій по безпосередньому представництву інтересів позивача в судових засіданнях під час розгляду даної справи судом. Передбачуваний обсяг цих дій міг бути покладений вказаним адвокатом в основу для визначення розміру вартості таких послуг (гонорару) саме в означеному розмірі, який, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям розумності стосовно даної справи.

Платіжним дорученням №1556 від 18.12.2014р., тобто під час розгляду справи судом першої інстанції та до постановлення рішення у цій справі, ТОВ "Агросфера" перерахувало Адвокатському об'єднанню "Адвокатське бюро "Баррістер" 8500,00 грн. Цей доказ свідчить про дійсність понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката у даній справі.

Враховуючи об'єм роботи проведений адвокатом, ціну позову, те що розмір витрат, сплачених на послуги адвоката становить лише 2,24% від ціни позову, судова колегія вважає, що ці витрати підтверджені належними доказами і підстави для їх зменшення відсутні.

Відтак колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується і з висновком місцевого господарського суду, який встановив, що позивачем належним чином підтверджені понесені ним витрати на послуги адвоката, а тому обґрунтовано задовольнив вимоги в цій частині.

Однак при цьому судова колегія встановила, що місцевий господарський суд невірно застосував положення ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, зазначивши, що судові витрати у справі покладаються на відповідача-1, оскільки саме відповідач-1 не виконав зобов'язання, передбачені договором купівлі-продажу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною (п. 4.7. постанови пленуму Вищого господарського суду від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України").

Згідно ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача, при відмові в позові - на позивача, при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В п. 6.5. постанови пленуму Вищого господарського суду від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України" зазначено, що розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої ст. 49 ГПК України, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Отже, витрати позивача на оплату послуг адвоката є однією зі складових частин судових витрат, а тому їх розподіл між сторонами у справі повинен визначатися судом відповідно до загальних правил, встановлених ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, а розмір судового збору може покладатися судом на винну сторону.

Таким чином, вказані вище положення ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд міг врахувати лише при стягненні судового збору.

Натомість, як встановлено судом у цій справі, позовні вимоги позивача до відповідачів, як до солідарних боржників, ґрунтувались на фактах неналежного виконання цими особами як договору купівлі-продажу (основного договору), так і договору поруки. Висновок суду першої інстанції щодо правомірності позовних вимог про солідарне стягнення з обох відповідачів грошових коштів на виконання також ґрунтується на підтвердженні факту порушення своїх зобов'язань як відповідачем-1 - за основним договором, так і відповідачем-2 - за договором поруки. Відтак висновок суду про необхідність покладення на відповідача-1 усіх судових витрат, у тому числі й витрат на оплату послуг адвоката, як того й вимагав позивач у своїх позовних вимогах, посилаючись на те, що спір виник внаслідок неправильних дій саме відповідача-1, - не відповідає обставинам справи. Такі обставини, згідно до приписів п.п. 3 та 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 104, п. 4 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для часткової зміни оскаржуваного судового рішення - в частині, що визначає порядок розподілу між сторонами судових витрат у справі (судового збору та витрат на оплату послуг адвоката).

При цьому слід врахувати, що нормами процесуального законодавства не передбачено стягнення судових витрат солідарно. Тому, враховуючи на повне задоволення судом позовних вимог, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що судові витрати у справі мають бути покладені повністю на обох відповідачів у рівних частинах.

З огляду на викладене, доводи апелянта не спростовують решти правомірних висновків місцевого господарського суду, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 4 ч. 1 ст. 103, п.п. 3 та 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Простір" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2014р. у справі №904/8950/14 - змінити в частині розподілу судового збору та витрат на оплату послуг адвоката.

«Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Простір" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" заборгованість в розмірі 378042 грн. 22 коп., 258 грн. 93 коп. - пені за порушення оплати товарного кредиту, 362 грн. 51 коп. - процентів за користування товарним кредитом.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Простір" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" 4250 грн. 00 коп. - витрат на послуги адвоката, 3786 грн. 63 коп. - судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" 4250 грн. 00 коп. - витрат на послуги адвоката, 3786 грн. 62 коп. - судового збору».

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено - 26.03.2015р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Г.К. Дмитренко