Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" березня 2015 р. Справа № 906/272/15.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання Смиковського В.П.

За позовом: Комунального підприємства "Озерне" Новогуйвинської селищної ради (смт. Новогуйвинське)

До: Квартирно - експлуатаційного відділу міста Житомир (м. Житомир)

про стягнення 2191,66 грн.

Присутні:

від позивача: Бабич Н.В. - дов. №1 від 02.01.15 р., дійсна до 31.12.15 р.

від відповідача: Марчук О.М. - дов. №1604 від 10.03.15 р., дійсна до 31.12.15 р.

ВСТАНОВИВ:

КП "Озерне" Новогуйвинської селищної ради звернулося до господарського суду з позовом до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Житомир про стягнення 2 191,66 грн. за надані останньому послуги з теплопостачання та вивіз твердих побутових відходів в період з лютого 2012 року по квітень 2013 року.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що відповідно до договору дарування квартири від 01.02.2012 року громадянин Якубенко С.В. передав безоплатно у власність Квартирно - експлуатаційного відділу м. Житомир квартиру №3 по вул. Авіаційній, 40 в смт. Озерне, Житомирського району, Житомирської області, яка в подальшому, рішенням Виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради від 22.04.13 р. №42 була передана громадянці Курачевській Т.Є. за ордером №000096 від 18.05.13 р., як новому власнику.

Враховуючи вчинені дії, позивач заявив до стягнення з відповідача, як фактичного власника вищезгаданого приміщення в період з лютого 2012 року по квітень 2013 року 2 191,66 грн. за надані останньому послуги з теплопостачання.

Ухвалою від 02.03.2015 року суд порушив провадження у справі та вжив заходів щодо підготовки до розгляду справи по суті.

До початку судового засідання позивач надіслав до суду заяву №119 від 03.03.15 р. про врегулювання спору, якою просив суд повернути позовну заяву та додані до неї документи без розгляду (а.с. 29).

11.03.15 р. до суду надійшла заява позивача №130 від 10.03.15 р. про відмову від позову у зв'язку з повною сплатою відповідачем суми основного боргу в розмірі 2245,24 грн., що підтверджується квитанцією, про повернення з Державного бюджету України судового збору в сумі 1827, 00 грн., про припинення провадження у справі (а. с. 34-36).

Представник відповідача в усній формі визнала факт погашення основного боргу в розмірі 2245,24 грн., проти припинення провадження у справі не заперечує.

Ухвалою від 12.03.15 р. суд відкладав розгляд справи та за клопотанням позивача витребував у Реєстраційної служби Житомирського МУЮ відомості про власника об'єкта нерухомого майна, у який позивачем надавались послуги з опалення у період з лютого 2012р. по квітень 2013 року включно.

Заслухавши представників сторін, розглянувши заяву позивача про відмову від позову та дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору і між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі провадження у справі.

За наявними у справі доказами, суд дійшов висновку про наявність між сторонами спірних відносин до звернення з цим позовом до суду, виходячи з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" ( надалі - Закон).

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону).

За змістом статті 1 Закону власником приміщення визнається юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна № 35043879 підтверджує факт державної реєстрації права власності відповідача на квартиру №3 по вул. Авіаційній, 40 в смт. Озерне, Житомирського району, Житомирської області у період з 06.02.12р. по 26.11.13р.

Згідно зі статтею 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно статті 1 Закону виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Спеціалізована організація - юридична особа, що відповідно до законодавства має повноваження надавати (виконувати) ті чи інші послуги (роботи) (наказ Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій") .

Відповідно до довідки з ЄДРПОУ серії АА № 551107 від 06.06.2012р. позивач здійснює діяльність за КВЕД-2010 - постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря ( клас 35.30 ).

Отже, позивач у цій справі є виконавцем комунальної послуги з централізоване опалення.

Відповідно до статті 1 Закону споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Положеннями статті 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" від 20.05.99р. № 686-XIV передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності, зокрема, сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання.

В ході вирішення спору встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради Житомирського району від 22.04.13р. № 42 фізичній особі Курачевській Тетяні Євгеніївні на квартиру №3 по вул. Авіаційній, 40 в смт. Озерне видано ордер.

Разом з тим, у справі відсутні докази, що споживачем послуг з централізованого опалення у спірний період з 06.02 2012р. по 22. 04. 2013 року була фізична особа Курачевська Тетяна Євгеніївна.

Відсутні у справі також докази на підтвердження тим обставинам, що у спірний період послуги з централізованого опалення позивачем у квартиру №3 по вул. Авіаційній, 40 в смт. Озерне фактично не надавались.

У зв'язку з викладеним, суд розцінює відповідача у цій справі також споживачем комунальної послуги з централізованого опалення у період з 06.02 2012р. по 22. 04. 2013 року.

У частині 1 ст. 14 Закону передбачено, що залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи, зокрема, до другої належать ті, які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території, а до третьої - які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Згідно ч.1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

В абз. 4 п. 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМУ від 1 червня 2011 р. № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" зазначено, що послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг ( надалі - Порядок № 869).

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Новогуйвинської селищної рад від 02.06.11р. № 90 були затверджені з 10 липня 2011р. тарифи на послуги з теплопостачання для споживачів 1-ї групи - 5,13 грн. ( без ПДВ) за 1 кв.м. опалювальної площі на місяць впродовж 12-ти місяців.

Згідно статті 19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Разом з тим, пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону встановлено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України ( судові палати у цивільних та господарських справах) у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі 6-59цс13 ( № в реєстрі 34634297) відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є як договори та інші правочини, так і інші юридичні факти.

Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, тобто , з юридичних фактів.

З врахуванням вище викладеного, позов є обґрунтованим, оскільки з юридичного факту надання позивачем у спірний період з 06.02 2012р. по 22. 04. 2013 року послуг з централізованого опалення у належну відповідачу на праві власності квартиру №3 по вул. Авіаційній, 40 в смт. Озерне , в останнього виникло зобов'язання з їх оплати.

За правилом ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. В даному спорі кредитором є позивач, боржником - відповідач.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

В свою чергу, правило ч. 1 ст. 528 ЦК України допускає обов'язок кредитора прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

В ході вирішення спору судом встановлено, що основний борг в сумі 2191,66грн. за відповідача сплачено фізичною особою Курачевською Тетяною Євгеніївною, яка з 22.04.13р. мала статус наймача квартири №3 по вул. Авіаційній, 40 в смт. Озерне , а з 26.11.13р. є її власником.

Оскільки станом на 27.02.15 року предмет спору (основний борг в сумі 2191,66грн.) існував та припинив своє існування після порушення провадження у справі 10.03.15 р. шляхом його сплати третьою особою за відповідача, провадження у справі в цій частині позову підлягає припиненню за правилами п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 78 ГПК України заява позивача про відмову від позову повинна бути подана в письмовій формі та підписана особою, уповноваженою на вчинення такої процесуальної дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 ГПК України господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ця дія суперечить законодавству або порушує чиїсь права і охоронювані законом інтереси.

Заява №130 від 10.03.15 р. про відмову від позову підписана начальником КП "Озерне" Горпенюком В.І., який наділений повноваженнями повністю або частково відмовлятися від позовних вимог.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України у випадку припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Стосовно клопотання позивача про повернення сплаченої суми судового збору, господарський суд прийшов до висновку відмовити у його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 80 ГПК України в ухвалі про припинення провадження у справі мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. за №3674-VI передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких вичерпним. У їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК).

Водночас закриття провадження у справі, про яке йдеться у пункті 5 частини першої цієї статті Закону, є поняттям цивільного і адміністративного судочинства, передбаченим відповідно статтею 205 Цивільного процесуального кодексу України і статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, які господарським судам у здійсненні судочинства не застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 80 ГПК, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору (п. 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. за №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

З урахуванням вищенаведеного, у господарського суду відсутні правові підстави для повернення позивачу сплаченого судового збору з Державного бюджету України у разі застосування господарським судом механізму п. 4 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Натомість сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1827,00 грн. підлягає стягненню з відповідача, оскільки судом встановлено його статус власника квартири №3 по вул. Авіаційній, 40 в смт. Озерне у період з 06.02.12р. по 22.04.13р. , та, одночасно, статус споживача послуги з централізованого опалення.

Ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122 -11 ГПК) (п.12. Постанови ВГСУ від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення".

Разом з тим, на підставі ч.4 ст. 80 та п.7 ч.1 ст. 106 ГПК України можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Керуючись п. 4 ч. 1 , ч3 ст. 80, 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову позивача Комунального підприємства "Озерне" Новогуйвинської селищної ради (смт. Новогуйвинське) від вимоги про стягнення основного боргу 2191,66 грн. та припинити провадження у справі.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомир (10014, м. Житомир, вул. Адмірала Щасного, 20, , р/р 0838 в ГУДКСУ Житомирської області, МФО 811039) на користь Комунального підприємства "Озерне" Новогуйвинської селищної ради (12443, Житомирський район, смт. Озерне, вул. Авіаційна, 57, , р/р 2605 в АТ "Райффайзен Банк "Аваль" у м. Києві, МФО 380805) - 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ.

Ухвала про припинення провадження у справі вступила в законну силу 26.03.2015 року, однак підлягає апеляційному оскарженню у встановленому порядку.

Суддя Машевська О.П.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам (простою)