РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015Справа №910/3215/15-г
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши матеріали справи

за позовомВідкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське бюро "Українське машинобудівництво"
пророзірвання договору
Представники:
від позивача: Веремєєв О.О. - представник за довіреністю № 4 від 11.03.2015
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.02.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське бюро "Українське машинобудівництво" про розірвання договору оренди прохідної ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" від 01.01.2014.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов договору оренди прохідної від 01.01.2014

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2015 порушено провадження у справі № 910/3215/15-г, розгляд справи призначений на 12.03.2015.

11.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

11.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання 12.03.2015 не з'явився.

У судове засідання 12.03.2015 з'явився представник позивача та подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2015 розгляд справи було відкладено до 02.04.2015 на задоволення клопотання відповідача.

02.04.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання 02.04.2015 з'явився представник позивача та надав пояснення по сути спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 02.04.2015 не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений надежним чином.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 02.04.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 між Відкритим акціонерним товариством "Рівненський завод тракторних агрегатів" (надалі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське бюро "Українське машинобудівництво" (надалі - орендар) укладено договір оренди прохідної (надалі - договір).

П. 1.1. договору передбачено, що Орендодавець (позивач) передає, а Орендар (відповідач) приймає в строкове користування майно - прохідну, загальною площею - 160,00 кв. м, що знаходиться за адресою: с. Городок, вул. Б. Штейнгеля, 4а та є власністю ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів".

Пунктом 3.1. договору орендна плата за орендоване майно становить 10,8 грн. за кв. м, що складає 1 728 грн., без врахування ПДВ.

Пунктом 3.3. договору сторони погодили, що орендна плата перераховується на рахунок орендодавця щомісяця не пізніше 20 числа.

На виконання умов договору позивачем було передані відповідачу в оренду майно - прохідну, загальною площею - 160,00 кв. м, що знаходиться за адресою: с. Городок, вул. Б. Штейнгеля, 4а

Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідач обов'язку щодо оплати орендних платежів своєчасно не виконував, у зв'язку із чим позивач 07.05.2014 направив на адресу відповідача претензію №168/05 від 06.05.2014, в якій просив погасити заборгованість, зокрема, за договором оренди прохідної від 01.01.2014 на суму 8 294 грн 00 коп. за період січень-квітень 2014 року. Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Судом встановлено, що за час дії договору оренди прохідної від 01.01.2014 відповідач частково оплатив орендну плату, а саме 10.09.2014 за серпень 2014 року на суму 1 728 грн 00 коп. та 06.10.2014 за вересень 2014 року на суму 2 073 грн 60 коп.

У зв'язку із систематичним невиконанням умов договору оренди в частині внесення орендних платежів позивач звернувся до суду з вимогою розірвати договір оренди прохідної від 01.01.2014.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що умови договору оренди прохідної від 01.01.2104 у частині сплати орендних платежів ним виконувались у повному обсязі. Крім того, відповідач з посиланням на статтю 11 Господарського процесуального кодексу України заперечує проти задоволення вимог позивача про розірвання договору оренди у зв'язку із тим, що позивачем не дотримано порядку досудового врегулювання спору.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

П. 4.2. договору на відповідача покладено обов'язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору орендну плату своєчасно та в повному обсязі не сплачував. Заперечення відповідача з цього приводу судом до уваги не беруться, оскільки до відзиву на позовну заяву не додано жодних доказів на підтвердження сплати відповідачем орендних платежів у встановлених договором порядку та строки.

Згідно зі статтею 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Положеннями статті 291 Господарського кодексу України встановлено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

При оцінці заперечень відповідача щодо недотримання позивачем процедури досудового врегулювання спору про розірвання договору оренди прохідної від 01.01.2014 судом взято до уваги офіційне тлумачення частини другої статті 124 Конституції України, викладене у Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 №15-рп/2002 у справі №1-2/2002, згідно якого приписи статті 188 Господарського кодексу України та статті 11 Господарського процесуального кодексу України не позбавляють сторону договору права на звернення до суду з вимогою про зміну або розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору.

З огляду на вищенаведене та встановлення факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати орендних платежів за договором оренди прохідної від 01.01.2014, вимоги позивача про розірвання договору оренди прохідної від 01.01.2014 підлягають задоволенню.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Зважаючи на це, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди прохідної від 01.01.2014, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Рівненський завод тракторних агрегатів" (33021, м. Рівне-21, ідентифікаційний код 00235884) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське бюро "Українське машинобудівництво" (03150, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 11/2, ідентифікаційний код 38105316).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське бюро "Українське машинобудівництво" (03150, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 11/2, ідентифікаційний код 38105316) на користь Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" (33021, м. Рівне-21, ідентифікаційний код 00235884) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 06.04.2015

Суддя Н.Б. Плотницька