КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа№ 910/19294/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Копитової О.С.

Остапенка О.М.

за участю секретаря Карпюк О.С.,

представників:

від позивача - Яковенко В.О. (дов. від 07.08.2014),

від відповідача-1 - Буряченко А.М. (дов. від 01.10.2014), Лузанов Є.А. (директор),

від відповідача-2 - Потапенко С.М. (дов від 15.02.2015),

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2014

у справі № 910/19294/14 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "ОРГАНІК-ФУД"

2. Дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ЦЕНТР"

про захист права на комерційне (фірмове) найменування

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про заборону здійснювати будь-яке використання у господарській діяльності комерційного (фірмового) найменування "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів", шляхом продажу, поставки, відпуску, передачі, отримання, введення в цивільний оборот та пропонування до продажу будь-яким іншим способом, продукції - пластівці вівсяні (1), пластівці гречані (2), суміш пластівців (3), пластівці пшеничні (4), пластівці ячмінні (5), пластівці житні (6), пластівці вівсяні "Екстра" (7), мюслі з 5 фруктів (8), мюслі до сніданку (9), мюслі "Ізюмінка" (10), мюслі з родзинками та горіхом (11), мюслі з багатьма фруктами (12), в упаковці з нанесенням позначення комерційного (фірмового) найменування "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів", не залежно від способу та форми нанесення такого позначення.

Згідно заяви від 03.11.2014 позивач відмовився від позовних вимог до відповідача-2 та просив припинити провадження у справі в частині позовних вимог до Дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ЦЕНТР".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2014 провадження у справі № 910/19294/14 припинено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України в частині позовних вимог до Дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ЦЕНТР", у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2014 в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "ОРГАНІК-ФУД" та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги до відповідача-1 задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 10.02.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.02.2015 розгляд справи було відкладено на 17.03.2015 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

17.03.2015 в судовому засіданні оголошено перерву до 24.03.2015 відповідно до ст. 77 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове про задоволення позову.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечили доводи та вимоги апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, належать комерційні (фірмові) найменування, торговельні марки (знаки для товарів і послуг), географічні зазначення.

Відповідно до статті 8 Паризької Конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року комерційне (фірмове) найменування охороняється без обов'язкового подання заявки чи реєстрації і незалежно від того, чи є воно частиною товарного знака.

Аналогічне правило встановлено статтею 489 ЦК України, згідно з якою право інтелектуальної власності на комерційне найменування є чинним з моменту першого використання цього найменування та охороняється без обов'язкового подання заявки на нього чи його реєстрації і незалежно від того, є чи не є комерційне (фірмове) найменування частиною торговельної марки.

Суб'єктом права інтелектуальної власності на комерційне (фірмове) найменування за змістом абзацу першого частини другої статті 90 ЦК України може бути лише підприємницьке товариство.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" є юридичною особою, створеною внаслідок перетворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593.

В свою чергу, державну реєстрацію Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" було проведено 16.09.2010.

Позивач також має філії для здійснення своєї діяльності, зокрема і філію Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів", яка діє на підставі Положення про філію Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів", затвердженого наказом голови правління ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" від 18.11.2011 № 180.

Відповідно до Положення про філію, філія є правонаступником всіх прав та обов'язків філії Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів", філія має повне найменування та скорочену назву - філія ПАТ "ДПЗКУ" "Новоукраїнський КХП".

Як стверджує позивач, вказана філія відома під комерційним (фірмовим) найменуванням "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів", який використовується підприємством понад 60 років, починаючи з 1952 року.

При цьому, 24.06.2014 відповідачем-2, в належному йому магазині "Фуршет", за адресою: м. Київ, вул. Ярославська, 56-А, розповсюджувалися наступні товари: пластівці вівсяні "Екстра", суміш пластівців "Екстра" та гречані пластівці "Екстра" у картонній та поліетиленовій упаковці під торгівельною маркою "Геркулес".

На упаковках зазначеної продукції міститься напис "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів".

Крім того, відповідач-1 використовує найменування його філії в мережі Інтернет, а саме, на офіційному сайті відповідача-1 (www.org-food.com) розміщені фото та інформація про продукцію, що ним розповсюджується, вигляд якої повністю співпадає із упаковками, що розповсюджувалися в торгівельному закладі "Фуршет".

Причиною спору у даній справі стало питання про правомірність використання відповідачем-1 на пакуванні товарів (пластівці) комерційного (фірмового) найменування "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів", яке належить філії позивача - філія Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів".

Частиною 1 статті 490 ЦК України визначено, що майновими правами інтелектуальної власності на комерційне найменування є:

1) право на використання комерційного найменування;

2) право перешкоджати іншим особам неправомірно використовувати комерційне найменування, в тому числі забороняти таке використання;

3) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Разом з тим, частиною 2 названої статті встановлено, що майнові права інтелектуальної власності на комерційне найменування передаються іншій особі лише разом з цілісним майновим комплексом особи, якій ці права належать, або його відповідною частиною.

На думку колегії суддів, якщо суб'єкт права інтелектуальної власності на комерційне (фірмове) найменування наполягає на тому, щоб воно не використовувалося іншою особою, він повинен довести в господарському суді пріоритетність свого права інтелектуальної власності на комерційне (фірмове) найменування (тобто момент першого використання ним даного найменування) і обґрунтувати, чому наявність того самого комерційного найменування у іншої особи порушує його права та охоронювані законом інтереси - наприклад, вводячи в оману споживачів, завдає шкоди його діловій репутації або має на меті використання його власної популярності у споживачів.

При цьому, момент першого використання комерційного (фірмового) найменування може встановлюватися за даними державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта господарювання, фінансової і технічної документації (рахунки, накладні, технічні умови), рекламних матеріалів, охоронних документів на об'єкти промислової власності (патенти на промислові зразки, деклараційні патенти на винаходи), реєстрації доменного імені тощо. Вказана правова позиція також відображена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності»

Як було встановлено вище, позивач є юридичною особою, яка створена внаслідок перетворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593, яке було зареєстровано 16.09.2010, що підтверджується спеціальним витягом з ЄДРПОУ.

Згідно Статуту Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", Товариство є правонаступником всіх прав і обов'язків Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Метою діяльності Товариства є задоволення потреб населення, підприємств, установ і організацій різних форм власності у продовольчому і фуражному зерні, продуктах його переробки, не зерновій сировині, елітному і сортовому насінні, гадання послуг із зберігання, переробки та реалізації сільськогосподарської продукції і отримання прибутку шляхом провадження підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 3 статті 95 ЦК України, філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Позивач має філію Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів", яка діє на підставі Положення про філію, затверджене наказом голови правління ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" від 18.11.2011 № 180.

Відомості про філію були внесені до ЄДР юридичних та фізичних осіб-підприємців 18.11.2011 за номером 0045105.

Відповідно до Положення про філію, філія є правонаступником всіх прав та обов'язків філії Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів", філія має повне найменування та скорочену назву - філія ПАТ "ДПЗКУ" "Новоукраїнський КХП".

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується, що з 18.11.2011 позивач використовує комерційне (фірмове) найменування - Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів.

Колегією суддів не приймаються до уваги докази використання саме позивачем вказаного комерційного (фірмового) найменування до 18.11.2011, оскільки не підтверджені належними на беззаперечними доказами, зокрема, щодо використання такого найменування правопопередниками позивача, як-то Державним підприємством "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

24.06.2014 відповідач-2 розповсюджував в магазині "Фуршет", за адресою: м. Київ, вул. Ярославська, 56-А, продукцію: пластівці вівсяні в упаковці 800 г, пластівці вівсяні в упаковці 500 г, суміш пластівців в упаковці 500 г, пластівці гречані в упаковці 500 г, що підтверджується фіскальними чеками торговельного закладу.

На пакуванні вказаного товару використане найменування - Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів, що підтверджується фотознімками продукції.

При цьому, на упаковці товару вказано, що виробником є Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України", адреса потужностей виробництва: філія Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів", вироблено на замовлення ТОВ "ТД "ОРГАНІК-ФУД".

Аналогічний товар відповідачем-1 пропонується до розповсюдження і в мережі Інтернет на своєму сайті за посиланням www.org-food.com.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що товар, який реалізовувався відповідачем-1, в тому числі і через торговельну мережу відповідача-2, був виготовлений філією позивача - філія Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів" на підставі договору № 180 на виготовлення продукції від 01.08.2012 та договору № 210 на виготовлення продукції від 01.08.2012.

Відповідно до договору № 180 на виготовлення продукції від 01.08.2012, укладений між відповідачем-1 як замовником та позивачем в особі філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів" як виконавцем, замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором доручає і зобов'язується прийняти та оплатити, а виконавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується на власний ризик згідно рецептів на певний вид продукції виготовляти комбікорма, кормо суміші, зерновідходи, висівки, що вказані в специфікаціях до даного договору (п. 1.1 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 травня 2013 року, але в будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов'язань за цим договором (п. 7.1).

Також, відповідно до договору № 210 на виготовлення продукції від 01.08.2012, укладений між відповідачем-1 як замовником та позивачем в особі філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів" як виконавцем, замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором доручає і зобов'язується прийняти та оплатити, а виконавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується на власний ризик згідно рецептів на певний вид продукції виготовляти комбікорма, кормо суміші, зерновідходи, висівки, що вказані в специфікаціях до даного договору (п. 1.1 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 травня 2013 року, але в будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов'язань за цим договором (п. 7.1).

Додатковою угодою № 2 від 30.05.2013 до договору № 210 на виготовлення продукції від 01.08.2012 сторони змінили дату дії договору та узгодили, що він діє до 31 травня 2014 року, а в частині розрахунків - до повного виконання умов цього договору.

Додатковою угодою № 2 від 30.05.2013 до договору № 210 на виготовлення продукції від 01.08.2012 сторони домовились п. 7.1 викласти в наступній редакції: цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 травня 2015 року, а в частині розрахунків - до повного виконання умов цього договору.

На виконання умов вказаних договорів, позивач в особі філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів" на замовлення відповідача-1 виконував переробку та виготовлення зернових сумішів, що підтверджується відповідними первинними документами (акт здачі-прийняття робі (надання послуг), акт про зачищення виробничого корпусу і результатах переробки зерна, помольна квитанція, рахунок-фактура, інші).

Крім того, виконання умов договору № 180 на виготовлення продукції від 01.08.2012 також підтверджується листом філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів" № 382 від 04.08.2014.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що продукція, на пакуванні якої було використано фірмове найменування "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів", була виготовлена саме позивачем в особі його філії - філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів".

Позивач не надав доказів на підтвердження використання відповідачем-1 комерційного найменування "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів" на продукції іншого виробника, або використання спірного комерційного (фірмового) найменування у будь-який інший спосіб.

Разом з тим, відповідно до підпункту 12 частини 1 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію повинна містити, зокрема, найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Аналогічні вимоги щодо обов'язкового зазначення виробника продукції містяться і у Національному стандарті України «Продукти харчові. Маркування для споживачів. Загальні правила» (ДСТУ 4518-2008).

Тобто, зазначення назви виробника, в даному випадку - філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів", є обов'язковим, оскільки спірне найменування використане на харчовій продукції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач-1 не використовував комерційне (фірмове) найменування "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів", оскільки ним не здійснювалося виготовлення упаковки чи продукції в цілому, а здійснювалося виключно розповсюдження шляхом продажу продукції, що була виготовлена філією Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до відповідача-1.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відмова позивача від позову викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до справи. Ця заява підписується позивачем. До прийняття відмови позивача від позову суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

04.11.2014 позивач подав заяву про відмову від позову до відповідача-2.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про припинення провадження у справі в частині позовних вимог до Дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ЦЕНТР", оскільки подана позивачем заява, підписана повноважним представником Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", останній відмовився від позовних вимог до Дочірнього підприємства "РІТЕЙЛ ЦЕНТР", відмова позивача від позову викладена в адресованій господарському суду письмовій заяві; позивачу відомі наслідки відмови від позову; відмова від позовних вимог не суперечить чинному законодавству і не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2014 у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2014 у справі № 910/19294/14 залишити без змін.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.С. Копитова

О.М. Остапенко