ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 року Справа № 912/3518/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Лисенко О.М.

секретар судового засідання: Ситникова М.Ю.

За участю прокурора відділу: Міщук Н.П., посвідчення №029708 від 20.10.14р.

за участю представників сторін:

від відповідача-1: Татарко Д.А. представник, довіреність №876-тр/з від 02.10.14 (був присутнім в судовому засіданні 19 лютого 2015 року);

від відповідача-3: Бершадський С.М. представник, довіреність №3 від 05.01.1514 (був присутнім в судовому засіданні 19 лютого 2015 року)

представник відповідача -2 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк", м. Луцьк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк"

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 12 грудня 2014 року у справі № 912/3518/14

за позовом Прокурора м. Кіровограда, м. Кіровоград

до відповідача- 1 Кіровоградської міської ради, м. Кіровоград

до відповідача- 2 Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк", м. Луцьк

до відповідача-3 Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтової академії", м.Кіровоград

про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним договору іпотеки від 17.10.2007 року,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського Кіровоградської області від 12 грудня 2014 року (суддя Поліщук І.Б.) позов задоволено повністю; визнано незаконним та скасовано пункти 7, 8 рішення Кіровоградської міської ради від 19 жовтня 2006 року № 128 "Про готовність житлово-комунального господарства до роботи в осінньої-зимовий період 2006/2007 року"; визнано незаконним та скасовано рішення Кіровоградської міської ради від 14 листопада 2006 року № 166 "Про внесення змін до рішення Кіровоградської міської ради від 19 жовтня 2006 року № 128"; визнано недійсним договір іпотеки від 17 жовтня 2007 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю комерційний банк "Західінкомбанк", Дочірнім підприємством "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтової академії" та Кіровоградською міською радою; визнано недійсним додатковий договір від 14 жовтня 2010 року до іпотечного договору від 17 жовтня 2007 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю комерційний банк "Західінкомбанк", Дочірнім підприємством "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтової академії" та Кіровоградською міською радою; стягнуто з Кіровоградської міської ради в дохід Державного бюджету України 3248,00 грн. судового збору; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" в дохід Державного бюджету України 812, 00 грн. судового збору; стягнуто з Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтової академії" в дохід Державного бюджету України 812, 00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду мотивовано Законом України "Про приватизацію державного майна", ч.7 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.21 Цивільного кодексу України. Господарський суд дійшов висновку, що об'єкти які є предметом спірного іпотечного договору, є об'єктами інженерної інфраструктури міста, що забезпечують постачання тепла підприємствам, установам, організаціям та громадянам м. Кіровограда, від фінансування яких залежать обсяг та умови надання послуг теплопостачання.

Надаючи згоду на передання в заставу (іпотеку) майна, що належить територіальній громаді м. Кіровограда та укладаючи спірний іпотечний договір, Кіровоградська міська рада перевищила надані їй законом повноваження.

Спірний іпотечний договір не відповідає приписам ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України, ст.207 Господарського кодексу України.

Господарський суд також дійшов висновку, що спір, який виник між сторонами у справі має не публічно -правовий, а приватно -правовий характер, оскільки стосується цивільних прав суб'єктів господарювання та є спором про цивільне право, у звя'зку з чим даний спір підвідомчий господарському суду.

Господарський суд зазначив, що прокурор звернувся з позовом 15 жовтня 2014 року, тобто в межах встановленого ст.257 Цивільного кодексу України трирічного строку позовної давності.

Не погодившись з вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" (далі Банк) його оскаржує на предмет невідповідності нормам матеріального та процесуального права.

Банк стверджує, що Кіровоградська міська рада, приймаючи оспорювані рішення, діяла в межах повноважень, наданих їй ст.140 Конституції України, ст.сь.10, 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Право органів місцевого самоврядування на передачу комунального майна в заставу (іпотеку) передбачено ст.144 Конституції України, ст.14 Закону України "Про іпотеку".

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції невірно застосовано вимоги ст.14 Закону України "Про іпотеку", оскільки вказана норма забороняє передачу в іпотеку лише об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, а в оспорюваних договорах йдеться про передачу в іпотеку об'єктів комунальної власності.

Банк вважає, що господарський суд повинен був застосувати ст.267 Цивільного кодексу України, тому що договір іпотеки був укладений 17 жовтня 2006 року, строк позовної давності на його оскарження сплинув 17 жовтня 2009 року. Банк стверджує, що спір з приводу визнання незаконними та скасування рішень Кіровоградської міської ради не є господарсько -правовим спором в розумінні ст.12 Господарського процесуального кодексу України, а тому в частині розгляду цих позовних вимог суду слід було застосувати ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України та припинити провадження у справі.

Банк просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 12 грудня 2014 року та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник апелянта в судові засідання 19 лютого 2015 року, 10 березня 2015 року, 02 квітня 2015 року не з'явився, про час та місце судових засідань повідомлений належним чином.

02 квітня 2015 року від Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, тому що Банк вчиняє заходів по пошуку представника у м. Дніпропетровську для подальшої участі його в засіданняху даній справі.

Прокурор, Кіровоградська міська рада доводи апеляційної скарги заперечують, посилаються на те, що існує законодавчо встановлена заборона на передачу в іпотеку об'єктів права комунальної власності, які є об'єктами інженерної інфраструктури та благополуччя міст, включаючи мережі, споруди устаткування, які пов'язані з постачанням води, газу, тепла, а також відведення і очищення стічних споруд. Таким чином, об'єкти нерухомого майна -комплекси по проспекту Промисловому, 8 та вул. Волкова 5б в м. Кіровограді не можуть бути предметом іпотеки, у зв'язку з чим просять залишити рішення господарського суду Кіровоградської області від 12 грудня 2014 року без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Клопотання апелянту про відкладення розгляду справи на іншу дату задоволенню не підлягає, оскільки апеляційне провадження у даній справі триває з 22 січня 2015 року, в попередніх судових засіданнях 19 лютого 2015 року, 10 березня 2015 року представник позивача участі не брав, апеляційний господарський суд згідно ст.102 Господарського процесуального кодексу України обмежений двомісячним строком розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши прокурора, представників відповідачів -1, 3, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Господарським судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 17 жовтня 2007 року між Комерційним банком "Західінкомбанк" (кредитор) та Дочірнім підприємством "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (позичальник) укладено кредитний договір №161007/2063-240 (далі -кредитний договір), за умовами якого Кредитор надає Позичальнику довгостроковий кредит для оплати за постачання природнього газу для забезпечення теплом міста Кіровограда у розмірі 4 300 000, 00 грн. на умовах, визначених даним договором, зі сплатою 18 процентів річних.

У відповідності до п.2.1 кредитного договору в забезпечення зобов'язань позичальника за даним кредитним договором кредитором прийнятий договір поруки Кіровоградського міськвиконкому від 17 жовтня 2007 року, майно згідно договору іпотеки №240 від 17 жовтня 2007 року, які є невід'ємною частиною даного кредитного договору, а також інше майно, основні засоби і обігові кошти позичальника, в розмірі боргових зобов'язань по даному договору, на які в разі порушення умов даного договору буде звернено стягнення в порядку, визначеному даним кредитним договором та чинним законодавством України.

За умовами п. 3.2.2. кредитного договору позичальник зобов'язаний повне погашення кредиту здійснити на позичковий рахунок в ЖФ КБ "Західінкомбанк" не пізніше 10 жовтня 2009 року, а в разі невиконання (неналежного виконання) будь -якої з умов даного договору -в семиденний строк з дня отримання письмової вимоги кредитора.

Згодом між Кредитором та Позичальником укладено додаткові договори до кредитного договору - від 31 жовтня 2008 року та 14 жовтня 2010 року, якими було змінено розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами та продовжено термін користування кредитними коштами до 10 жовтня 2011 року включно.

19 жовтня 2006 року Кіровоградською міською радою прийнято рішення №128 "Про готовність житлово-комунального господарства до роботи в осінньо-зимовий період 2006/2007 року", у відповідності до п.п.7 та 8 якого надано згоду передати в заставу (іпотеку) комунальне майно, що знаходиться в оренді ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІ УНГА" згідно з переліком майна, що додається, для отримання грошових коштів в кредит в Кіровоградській філії ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в сумі 5 млн. грн. строком на 24 місяці для попередньої оплати за постачання природного газу для забезпечення теплом міста Кіровограда. Доручено заступнику директора департаменту житлово-комунального господарства Макієнку О.І. від імені територіальної громади м.Кіровограда укласти договір застави (іпотеки) та забезпечити підготовку необхідних документів та передачу комунального майна в заставу згідно з вимогами чинного законодавства.

Згідно Переліку нерухомого майна ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІ УНГА", що використовуються в якості застави, що є додатком до зазначеного рішення Кіровоградської міської ради, до нього включено 13 об'єктів, з яких 5 котелень, 7 теплопунктів та 1 ПЗК.

Рішенням Кіровоградської міської ради від 14 листопада 2006 року №166 внесено зміни в пункт 7 рішення Кіровоградської міської ради від 19 жовтня 2006 року №128 "Про готовність житлово-комунального господарства до роботи в осінньо-зимовий період 2006/2007 року" та викладено його в новій редакції: "Дати згоду передати в заставу (іпотеку) комунальне майно, що знаходиться в оренді ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІ УНГА", згідно з переліком майна, що додається, для отримання в банківській установі грошових коштів в кредит в сумі до 5 млн. грн. (п'ять мільйонів гривень) строком на 24 місяці для оплати за постачання природного газу для забезпечення теплом міста Кіровограда".

Внесено зміни в перелік нерухомого майна ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІ УНГА", що використовується в якості застави (додаток до рішення Кіровоградської міської ради від 19 жовтня 2006 року №128) та викладено його в новій редакції, що додається.

Згідно вказаного переліку до надання в іпотеку Кіровоградською міською радою запропоновано 14 об'єктів, з яких 5 котелень, 7 теплопунктів, комплекс будівель та ПЗК.

17 жовтня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю комерційний банк "Західінкомбанк" (іпотекодержатель), Дочірнім підприємством "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (позичальник) та Територіальною громадою міста Кіровограда в особі Кіровоградської міської ради (іпотекодавець) укладено іпотечний договір.

У відповідності до п.1.1 даного договору іпотекодавець (майновий поручитель) передав нерухоме майно, визначене в розділі 3 цього договору, в іпотеку Іпотекодержателю для забезпечення зобов'язань за кредитним договором №161007/2063-240 від 17 жовтня 2007 року та додатковими до нього договорами.

За умовами п.3.1 іпотечного договору в забезпечення належного виконання зобов'язань позичальником, що виникають з кредитного договору та додаткових до нього договорів, іпотекодавець (майновий поручитель) передає в іпотеку наступне майно ("предмет іпотеки"):

- комплекс за адресою: м.Кіровоград, проспект Помисловий, 8;

- комплекс за адресою: м.Кіровоград, вул.Волкова. 5б;

- комплекс за адресою: м.Кіровоград, вул.Глинки, 1б;

- комплекс за адресою: м.Кіровоград, вул.Добровольського, 24а;

- комплекс за адресою: м.Кіровоград, вул.Башкирська, 3в;

- комплекс за адресою: м.Кіровоград, вул.Полтавська, 24б;

- нежитлова будівля за адресою: м.Кіровоград, вул.Попова космонавта, 21б;

- нежитлова будівля за адресою: м.Кіровоград, вул.Жадова генерала, 19б;

- нежитлова будівля за адресою: м.Кіровоград, вул.Жадова генерала, 27б;

- нежитлова будівля за адресою: м.Кіровоград, вул.Героїв Сталінграда, 26в;

- нежитлова будівля за адресою: м.Кіровоград, вул.50 років Жовтня, 3г;

- нежитлова будівля за адресою: м.Кіровоград, вул.Конєва маршала, 9г;

- нежитлова будівля за адресою: м.Кіровоград, вул.Попова космонавта,11а;

14 жовтня 2010 року між сторонами іпотечного договору укладено додатковий договір, за умовами якого, зокрема, пункт 3.1 викладено в новій редакції, а саме: в забезпечення належного виконання зобов'язань Позичальником, що виникають з кредитного договору та додаткових до нього договорів, Іпотекодавець передає в іпотеку наступне майно:

- комплекс за адресою: м.Кіровоград, проспект Промисловий, 8;

- комплекс за адресою: м.Кіровоград, вул.Волкова, 5б.

Вказані комплекси належать територіальній громаді м. Кіровограда в особі Кіровоградської міської ради, форма власності комунальна, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.44 -46, 54-55).

З матеріалів справи вбачається, що об'єкти надані відповідачем-1 в іпотеку, є котельними. Вказане майно у складі цілісного майнового комплексу передано в оренду ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІ УНГА" на підставі договору оренди №157/17 від 18 жовтня 2004 року, укладеного з Управлінням власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради та використовується для забезпечення підприємств, установ, організацій та жителів м. Кіровограда послугами з централізованого теплопостачання, а також є стратегічно -важливими об'єктами спеціального значення (а.с.56-66), що підтверджується також листом виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 06 жовтня 2014 року №6867/11-05-24 (а.с.70).

Отже, об'єкти які є предметом спірного іпотечного договору, є об'єктами інженерної інфраструктури міста, що забезпечують постачання тепла підприємствам, установам, організаціям та громадянам м. Кіровограда, від функціонування яких залежать обсяг та умови надання послуг теплопостачання.

Згідно ст.14 Закону України "Про іпотеку" предметом іпотеки може бути нерухоме майно, що є об'єктом права державної чи комунальної власності і закріплено за відповідним державним чи комунальним підприємством, установою, організацією на праві господарського відання.

При цьому, законом передбачено, що передача в іпотеку майна здійснюється за умови отримання у встановленому законом порядку згоди органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, до сфери господарського відання якого належить відповідне державне чи комунальне підприємство, установа або організація.

Також, законом передбачено, що забороняється передача в іпотеку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Конституційний суд України рішенням від 01 липня 1998 року №9-ПР щодо Закону України "Про приватизацію державного майна" вказав про те, що за умови відсутності окремого законодавства про приватизацію об'єктів комунальної власності включення цих питань до закону, що регулює приватизацію державного майна, не є підставою для прийняття його окремих положень неконституційними.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про приватизацію державного майна" відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування, тобто дія цього закону розповсюджується також, на майно комунальної власності.

Статтею 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" встановлено, що не підлягають приватизації об'єкти, які мають загальнодержавне значення, зокрема, об'єкти інженерної інфраструктури та благополуччя міст, включаючи мережі, споруди, устаткування, які пов'язані з постачанням води, газу, тепла, а також відведення і очищення стічних вод.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.7 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об'єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

За наведених підстав Кіровоградська міська рада не мала правових підстав для надання згоди на передачу в заставу (іпотеку) комунального майна, яке відноситься до об'єктів інженерної інфраструктури та благополуччя м. Кіровограда, що забезпечують постачання тепла підприємствам, установам, організаціям та громадянам міста.

У відповідності до ч.2 ст.70 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) органи місцевого самоврядування можуть у межах законодавства виступати гарантами кредитів підприємств, установ, організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Засновником ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІ УНГА" є, відповідно, товариство з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій української нафтогазової академії". Як вбачається з наявних матеріалів справи, дане підприємство не належить до комунальної власності територіальної громади міста Кіровограда, що свідчить про відсутність у Кіровоградської міської ради повноважень виступати гарантом за кредитом даного підприємства.

Таким чином, надаючи згоду передати в заставу (іпотеку) майно, належне територіальній громаді міста Кіровограда та укладаючи спірний іпотечний договір, Кіровоградська міська рада перевищила надані їй законом повноваження.

Отже, п.п.7, 8 рішення Кіровоградської міської ради четвертої сесії п'ятого скликання від 19 жовтня 2006 року №128 "Про готовність житлово -комунального господарства до роботи в осінньо -зимовий період 2006/2007 року", рішення Кіровоградської міської ради п'ятої сесії п'ятого скликання №166 від 14 листопада 2006 року "Про внесення змін до рішення Кіровоградської міської ради від 19 жовтня 2006 року №128" прийняті з порушенням діючого законодавства, а тому підлягають визнанню недійсними.

Задовольняючи вимоги прокурора в цій частині, господарський суд Кіровоградської області скасував вказані рішення Кіровоградської міської ради.

Господарським судом не враховано, що чинне законодавство, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України не передбачає повноважень господарського суду щодо скасування акта державного органу. У названому Кодексі йдеться про визнання недійсним акта державного чи іншого органу (зорема, ст.ст.5, 12, 84 Господарського процесуального кодексу України). Разом з тим, вимога про скасування такого акта за своїм правовим змістом тотожна вимозі про визнання його недійсним. Тому, задовольняючи позов в цій частині, суд мав навести формулювання, яке узгоджувалося б положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином частини 2 та 3 резолютивної частини рішення підлягають зміні в частині скасування рішень Кіровоградської міської ради від 19 жовтня 2006 року №128 (п.п.7, 8), від 14 листопада 2006 року №166.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину встановлені ст.203 Цивільного кодексу України, згідно якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачені повноваження міської ради на укладення договорів іпотеки, як не передбачено це і статтею 14 Закону України "Про іпотеку", в частині 1 якої зазначено, що предметом іпотеки може бути нерухоме майно, що є об'єктом права державної та комунальної власності і закріплене за відповідним державним чи комунальним підприємством, установою, організацією на праві господарського відання. Передача в іпотеку цього майна здійснюється після отримання у встановленому Законом порядку згоди органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, до сфери господарського відання, якого належить відповідне державне чи комунальне підприємство, установа або організація.

До того ж, в ході здійсненого судового правдження господарського суду і в апеляційній інстанції встановлено, що рішення Кіровоградської міської ради №128 від 19 жовтня 2006 року, №166 від 14 листопада 2006 року, на підставі яких Кіровоградська міська рада, як іпотекодавець (майновий поручитель), уклала іпотечний договір від 17 жовтня 2007 року та додатковий договір від 14 жовтня 2010 року до іпотечного договору, прийняті в порушення діючого законодавства і визнані недійсними.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком господарського суду про визнання недійсним іпотечного договору від 17 жовтня 2007 року, укладеного між Дочірнім підприємством "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтової академії" та Кіровоградською міською радою та додаткового договору до нього від 14 жовтня 2010 року.

За приписами ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з настанням події, з якою пов'язано його початок (ч.1 ст. 253 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор (частина 2 статті 29 ГПК) позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатись відповідний прокурор.

Як свідчать матеріали справи, на адресу прокуратури м.Кіровограда 10.09.2014 року надійшов лист Кіровоградської міської ради від 08.09.2014 року №3009/11-05-24, яким повідомлено, що в провадження господарського суду Кіровоградської області знаходиться справа №912/2742/14 за позовом публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до територіальної громади м.Кіровограда в особі Кіровоградської міської ради про звернення стягнення 1720150,12грн. боргу на предмет іпотеки за іпотечним договором від 17.10.2007 року, укладеним товариством з обмеженою відповідальністю комерційним банком "Західінкомбанк", дочірнім підприємством "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" та Кіровоградської міською радою.

У зазначеному листі Кіровоградська міська рада висловила власну позицію щодо невідповідності даного іпотечного договору та додаткового договору до нього вимогам законодавства України та звернулась з проханням до прокуратури м.Кіровограда про вирішення питання щодо звернення до суду з позовною заявою про визнання недійсним іпотечного договору.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист господарського суду Кіровоградської області від 16.09.2014 року у справі №912/2742/14, адресований прокуратурі м.Кіровограда (отриманий прокуратурою 19.09.2014 року), яким господарський суд з метою визначення прокуратурою м.Кіровограда доцільності часті прокурора у розгляді справи, повідомляє про перебування в провадженні справи №912/1742/14 за позовом публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" до територіальної громади м.Кіровограда в особі Кіровоградської міської ради про звернення стягнення 1720150,12грн. боргу на предмет іпотеки, що належить територіальній громаді м.Кіровограда: комплексу, розташованого на земельній ділянці площею 42395,1 кв.м. за адресою: м.Кіровоград, проспект Промисловий, 8; комплексу, розташованого на земельній ділянці площею 4443,48 кв.м. за адресою: м.Кіровоград, вул.Волкова, 5б.

З наведених матеріалів вбачається, що прокурору м.Кіровограда стало відомо про наявність оспорюваних рішень та договору лише 10.09.2014 року, після отримання листа Кіровоградської міської ради. Таким чином, право на звернення до суду з даним позовом виникло 10.09.2014 року, і саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності. Прокурор звернувся до суду з даним позовом 15.10.2014 року, тобто в межах встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

Матеріали справи свідчать, що господарським судом досліджено протоколи засідань п'ятої сесії Кіровоградської міської ради від 19.10.2006 року №8 та від 14.11.2006 року №9, на яких прийнято спірні рішення (витяги з протоколів відповідачем -1 надано до матеріалів справи, оригінали протоколів досліджувались безпосередньо в судовому засіданні) та встановлено, що прокурор не брав участі у засіданнях під час прийняття спірних рішень.

Отже, підстави для застосування строку позовної давності відсутні, у зв'язку з чим твердження апелянта, що позивачем пропущено строк позовної давності до уваги не приймається.

Щодо твердження апелянта, що спір з приводу скасування рішень Кіровоградської міської ради від 19 жовтня 2006 року №128 та від 14 жовтня 2006 року №166 є публічно-правовим і належить до компетенції адміністративного суду, в зв'язку з чим в цій частині правадження у справі слід припинити на підставі ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських відносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності; ст.ст. 1, 4-1, 12 Господарського процесуального кодексу України, які регламентують розгляд справ в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до положень п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24.10.2011 року № 10 (з наступними змінами), у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, якщо судом встановлена наявність умов, за яких спір є підвідомчим господарському суду, а саме - участь у спорі суб'єкта господарювання, наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування. У вирішенні питання щодо підвідомчості спору суд аналізує не лише предмет і склад сторін спору, але і його підставу, яка розкриває характер спірних правовідносин між сторонами і вказує на рівність або адміністративне підпорядкування сторін спору.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія вважає, що оспорювані рішення Кіровоградської міської ради є індивідуальними актами органу місцевого самоврядування, яким реалізовано волевиявлення територіальної громади в особі її виконавчого органу як учасника цивільно-правових відносин. Спір щодо їх оскарження має приватно-правовий характер та є підвідомчим господарському суду, оскільки територіальна громада у відповідності до ст. 169 Цивільного кодексу України через орган місцевого самоврядування діє на рівних правах з іншим учасником цивільних відносин.

Окрім наведеного, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24.10.2011 року № 10, до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах: а) про оскарження нормативно - правових актів, ухвалених суб'єктом владних повноважень, яким останній зобов'язує суб'єкта господарювання вчинити певні дії, утриматись від вчинення певних дій або нести відповідальність; б) про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами у сфері господарювання; в) між суб'єктами владних повноважень з приводу їхньої компетенції у сфері управління; г) з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; д) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Інші справи за участю господарюючих суб'єктів та суб'єктів владних повноважень не мають ознак справ адміністративної юрисдикції і повинні розглядатися господарськими судами на загальних підставах. До таких справ належать усі справи у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства.

З огляду на викладене, підстави для припинення провадження у справі на підставі ч.1 п.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

В спростування посилання апелянта на те, що до об'єктів права комунальної власності не можуть бути застосовані приписи ст.14 Закону України "Про іпотеку", в якій йдеться лише про об'єкти права державної власності, судова колегія вважає, що вказану норму Закону України "Про іпотеку" слід оцінювати в сукупності з іншими нормами законів України, що регулюють приватизацію державного майна, приватизацію невеликих державних підприємств. В даному випадку слід враховувати рішення Конституційного Суду України від 01 липня 1998 року №9-ПР, в якому зазначено, що за умови відсутності окремого законодавства про приватизацію об'єктів комунальної власності включення цих питань до закону, що регулює приватизацію державного майна, не є підставою для прийняття його окремих положень неконституційними. Матеріали справи свідчать, що предметом іпотеки є майно від функціонування якого залежить обсяг та умови надання населенню послуг теплопостачання. Надавши це майно в іпотеку Кіровоградська міська рада порушила приписи п.7 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що доводи апелянта не спростовують правомірних висновків господарського суду щодо обгрунтуваності позовних вимог.

З огляду на викладене, підстав для скасування рішення господарського суду Кіровоградської області від 12 грудня 2014 року відсутні, але п.п.2, 3 резолютивної частини рішення слід замінити на підставі ч.1 п.4 ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.49, 99, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк", м. Луцьк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" залишити без задоволення.

Пункти 2, 3 резолютивної частини рішення господарського суду Кіровоградської області від 12 грудня 2014 року у справі № 912/3518/14 змінити, виклавши в наступній редакції:

2. Визнати недійсними п.п.7, 8 рішення Кіровоградської міської ради від 19 жовтня 2006 року №128 "Про готовність житлово -комунального господарства до роботи в осінньо -зимовий період 2006/2007 року".

3. Визнати недійсним рішення Кіровоградської міської ради від 14 листопада 2006 року №166 "Про внесення змін до рішення Кіровоградської міської ради від 19 жовтня 2006 року №128".

В решті рішення господарського суду Кіровоградської області від 12 грудня 2014 року у справі № 912/3518/14 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М. Виноградник

Суддя О.М. Лисенко

(Дата підписання постанови в повному обсязі 06.04.15 р.)