ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Справа № 920/73/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М. - головуючого,
Коваленка В.М. (доповідач у справі),
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргуУправління Державної казначейської служби у м. Сумах Сумської області
на постанову та ухвалувід 19.01.2015 Харківського апеляційного господарського суду від 23.10.2014 господарського суду Сумської області
у справі№ 920/73/13 господарського суду Сумської області
за заявою до боржникаУправління Пенсійного фонду України в м. Сумах Публічного акціонерного товариства "Сумська пересувна механізована колона № 57", м. Суми
пробанкрутство
ліквідатор за заявою проарбітражний керуючий Іваненко Н.О. Управління Державної казначейської служби у м. Сумах Сумської області встановлення порядку і способу виконання рішення суду

представники сторін в судове засідання не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 14.01.2013 порушено провадження у справі № 920/73/13 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Сумська пересувна механізована колона № 57" (далі - ПАТ "Сумська пересувна механізована колона № 57", Боржник) за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах (далі - Фонд) в порядку норм ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності з 19.01.2013 внесених змін, далі - Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду Сумської області від 18.01.2013 ПАТ "Сумська пересувна механізована колона № 57" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором Боржника призначено арбітражного керуючого Нагорнєву Т.В., яку зобов'язано здійснити відповідні дії у ліквідаційній процедурі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.03.2013, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.05.2013, скасовано постанову господарського суду Сумської області від 18.01.2013, провадження у справі припинено, постановлено стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на користь ПАТ "Сумська пересувна механізована колона № 57" 537 грн. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, доручено господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

На виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 05.03.2013 справі № 920/73/13 господарським судом Сумської області 25.03.2013 виданий наказ про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах на користь ПАТ "Сумська пересувна механізована колона № 57" 537 грн. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Управління Державної казначейської служби України у м. Сумах Сумської області (далі - Заявник, Казначейська служба) звернулось до господарського суду із заявою від 14.08.2014 № 03-17/783-2894, в якій просить змінити порядок і спосіб виконання рішення суду у справі № 920/100/13 шляхом виключення банківського рахунку Фонду, а саме: "р/р 7 в СОУ ВАТ "Державний ощадний банк України, МФО 337568" - зі змісту судового наказу № 920/100/13.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 23.10.2014 (суддя - Костенко Л.А.) відмовлено у задоволенні заяви Казначейської служби про встановлення порядку і способу виконання рішення суду у справі №920/73/13.

Не погодившись із цією ухвалою суду, Заявник звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 23.10.2014 та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги Казначейської служби з приводу встановлення порядку і способу виконання рішення суду у справі № 920/73/13 шляхом виключення банківського рахунку Фонду, а саме: р/р 7 в СОУ ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 337568 - зі змісту судового наказу.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 (головуючий суддя - Здоровко Л.М., судді: Шевель О.В., Шутенко І.А.) апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Сумської області від 23.10.2014 - без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями попередніх інстанцій, Казначейська служба звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 23.10.2014, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги Заявника з приводу встановлення порядку і способу виконання рішення суду у справі № 920/73/13 шляхом виключення банківського рахунку Фонду, а саме: р/р 7 в СОУ ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 337568 - зі змісту судового наказу.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення порядку та способу виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Казначейською службою не доведено наявність обставин, які б ускладнювали або робили неможливим виконання рішення суду, та не наведено винятковості обставин, які б надавали підстави для зміни способу та порядку виконання рішення.

Апеляційним судом вказані висновки суду першої інстанції були підтримані у повному обсязі.

Заперечуючи наведені висновки судів першої та апеляційної інстанцій, скаржник зазначає, що наказ від 25.03.2013 не може бути виконаний, оскільки в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Сумах відкриті для Фонду небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 для зарахування та розподілу коштів єдиного внеску та фінансових санкцій, а списання коштів з цього рахунку не можливе. При цьому, заявник касаційної скарги вказує, що виконання судового наказу № 920/73/13 може бути здійснено лише за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, а для цього необхідно виключити зі змісту наказу від 25.03.2013 зазначений банківський рахунок Фонду.

Однак, суд касаційної інстанції не погоджується із викладеними запереченнями Казначейської служби, оскільки вони суперечать встановленим судами обставинам справи і вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Безспірне списання коштів з рахунків боржника органами казначейства здійснюється відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).

За приписами Порядку №845 боржниками є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Згідно ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються, зокрема, також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Отже, як було вірно вказано судами попередніх інстанцій, номер банківського рахунку є лише реквізитом сторони у справі, і його зазначення в постанові та у судовому наказі не означає того, що стягнення має відбуватись саме із вказаного банківського рахунку. У наказі зазначається про стягнення коштів з боржника без зазначення джерел із яких стягнення має бути здійснено.

Судами встановлено, що наказ від 25.03.2013 у справі № 920/73/13 повністю відповідає вимогам, які ставляться до виконавчого документа у ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження". Зазначення в судовому наказі банківського рахунку боржника є лише додатковою інформацією про боржника.

Ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до п. 49 Порядку № 845 у разі, коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п.п. 47, 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Отже, є правомірним висновок судів в оскаржуваних судових рішеннях, що питання способу виконання наказу, в тому числі і в даних обставинах, вирішується органами, які здійснюють стягнення, у відповідності до порядку та за рахунок джерел, які визначаються Порядком № 845 та іншими вищенаведеними нормативними актами.

За приписами ч.1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 351 Цивільного процесуального кодексу України і статті 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до п. 7. 1.3. п. 7.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим. Наприклад, заміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх до покриття заборгованості.

Враховуючи встановлені судами обставини справи та аналіз наведених норм, касаційний суд підтримує правомірні висновки судів попередніх інстанцій про те, що наведені у заяві Казначейської служби вимоги змінити порядок і спосіб виконання рішення суду шляхом виключення банківського рахунку зі змісту судового наказу не є зміною способу та порядку виконання рішення в розумінні приписів ст. 121 ГПК України, тому підстави для задоволення зазначеної заяви відсутні.

Доводи касаційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків місцевого та апеляційного суду, а тому оскаржувані ухвала та постанова підлягають залишенню без змін, як такі, що відповідають нормам матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись нормами ст.ст. 3, 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011 № 845, та ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113, 121 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління Державної казначейської служби у м. Сумах Сумської області залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 та ухвалу господарського суду Сумської області 23.10.2014 у справі № 920/73/13 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є.Короткевич

Постанова виготовлена та підписана 26.03.2015