ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 925/420/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом державного підприємства «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України», Київська область, Миронівський район, с. Центральне, б. 68

до товариства з обмеженою відповідальністю «Селекційний племзавод «Золотоніський», Черкаська область, Золотоніський район, с. Піщане, вул. Шевченка, 61

про стягнення 5 191,16 грн. заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: Федоренко А.М. - за довіреністю;

від відповідача: участі не брав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» з вимогою стягнення 5191,16 грн. як безпідставно набутих коштів. До початку судового засідання представником позивача на підставі ст. 22 ГПК України подано заяву про зміну предмету спору. Позивач просить стягнути з відповідача 5191,16 грн. збитків, в тому числі 4620 грн. основного боргу, 323,40 грн. штрафу, 191,18 грн. інфляційних, 56,58 грн. - 3% річних. Представник позивача вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив. Суд вважає, що сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для подання заперечень проти позову чи повідомлення суду про об'єктивну неможливість прибути в засідання.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами на підставі положень ст. 75 ГПК України.

Неправомірна бездіяльність відповідача при виконанні договору та спричинення збитків державному підприємству стали підставою звернення Позивача до суду для захисту свого порушеного права та примусового стягнення завданих матеріальних збитків.

Судом з'ясовано та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін:

У березні 2014р. у спрощений спосіб, шляхом обміну документами, між ДП «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» (Покупець) та ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу племінних свинок.

Відповідачем виставлений рахунок СФ-0000292 від 18.03.2014р. на суму 42525 грн.

Платіжними дорученнями №2883 від 28.03.2014р. на суму 5956,62 грн. та №211 від 28.03.2014р. на суму 36568,38 грн. товар було оплачено.

Позивач отримав за видатковою накладною №РЖ-0000339 від 28.03.2014р. від відповідача поросят на суму 37905 грн. Спору в цій частині немає. Не передано товару на суму 4620 грн.

Позивач вказує, що виконання в натурі втратило для нього інтерес і відповідно до положень ст.ст. 611, 612 ЦК України він просить стягнути 4620 грн. збитків як вартість невиконаного відповідачем зобов'язання, 323,40 грн. штрафу, 191,18 грн. інфляційних, 56,58 грн. - 3% річних, та судові витрати.

Відповідач не надав мотивованих та аргументованих пояснень невиконання ним умов договору.

Суд враховує положення ст. 204 ЦК України про презумпцію правомірності правочину. Наявність взаємних зобов'язань сторін не спростована учасниками процесу.

Інших доказів суду не подано. Сторони не заявили клопотань про необхідність витребування додаткових доказів.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб'єктами господарювання та самостійними юридичними особами з внесенням до ЄДРПОУ.

Діяльність суб'єкта господарювання врегульована положеннями Конституції України, нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Суд вважає, що сторонами укладено договір купівлі-продажу у спрощений спосіб шляхом надання позивачу рахунку на оплату від 18.03.2014р. та прийняття цієї пропозиції шляхом перерахування коштів. Цей договір охоплюється положеннями гл. 54 ЦК України. Волевиявлення сторін направлені на настання певних правових наслідків. Умови договору від 18.03.2014р. (момент виставлення рахунку, а.с. 18) не заперечені сторонами. Суд вважає, що сторонами було досягнуто згоди за всіма істотними умовами спірного двостороннього, оплатного, консенсуального договору.

Суд вважає, що у відповідача виникло господарське зобов'язання перед позивачем на підставі положень ст.ст. 173-175 ГК України.

Відповідач протягом тривалого часу не виконав належним чином обов'язок передати молодняк свиней позивачу, всього передано молодняк на суму 37905 грн., в зв'язку з чим передача позивачу молодняку свиней втратила інтерес для позивача і він правомірно вимагає стягнення збитків.

Відповідач не надав первинних належних доказів повного виконання умов договору на суму 42525 грн.

Суд враховує, що певні обставини можуть доводитись тільки певними доказами.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права.

Суд вважає, що позивачем доведено право на стягнення збитків з відповідача в сумі 4620 грн. як отриману передоплату без передачі позивачу обумовленого договором майна. В цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Позивач наполягає на стягненні з відповідача 323,40 грн. штрафу за невиконання зобов'язання, з посиланням на положення п. 2 ст. 231 ГК України, оскільки позивач є господарством державного сектору економіки.

Суд вважає, що вимоги обґрунтовані (розрахунок а.с. 17) і відповідачем не доведено належного виконання умов договору. Належить стягнути з відповідача 323,40 грн. штрафу.

Позивач наполягає на стягненні 191,18 грн. інфляційних та 56,58 грн. - 3% річних з простроченої суми, з посиланням на норми ст. 625 ЦК України. Суд відмовляє в задоволенні даної вимоги, оскільки зобов'язання відповідача є майновим - передати молодняк поросят позивачу. Збитки ж стягуються як грошовий еквівалент невиконаного зобов'язання. Ст. 625 ЦК України передбачає відповідальність за невиконання саме грошового зобов'язання.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача 1 827,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Селекційний племзавод «Золотоніський», Черкаська область, Золотоніський район, с. Піщане, вул. Шевченка, 61, , номер рахунку в банку невідомий

на користь державного підприємства «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України», Київська область, Миронівський район, с. Центральне, б. 68, , рахунок 001 в ПАТ «Банк «Київська Русь», м. Київ, МФО 319092

4620 грн. збитків, 323,40 грн. штрафу, 1 827,00 грн. судового збору.

В решті вимог відмовити за необгрунтованістю.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 26.03.2015р.

Суддя Г.М. Скиба