ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р.Справа № 915/2259/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого Ярош А.І.,

суддів Шевченка В.В., Ліпчанської Н.В.,

(склад колегії суддів змінено згідно розпорядження голови суду від 23.03.2015 року)

при секретарі судового засідання Максиміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін

від позивача: Мерзляков К.С., за довіреністю;

від відповідача: Кравець В.О., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Жовтневого управління водного господарства

на рішення господарського суду Миколаївської області від 11 лютого 2015 року

по справі № 915/2259/14

за позовом Жовтневого управління водного господарства

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон»

про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: надати інформацію про платіжні банківські реквізити для оплати за договором,

ВСТАНОВИВ:

Жовтневе управління водного господарства звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: надати інформацію про платіжні банківські реквізити для оплати за договором, посилаючись на неповідомлення відповідачем змінених банківських реквізитів, що стало перешкодою для оплати за договором про закупівлю товарів за державні кошти від 30.12.2013 року.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 11 лютого 2015 року по справі № 915/2259/14 (суддя Дубова Т.М.) в задоволенні позову відмовлено повністю, з підстав того, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, Жовтневе управління водного господарства звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вважає, що судом необґрунтовано зазначено, що предмет спору не відповідає встановленим способам захисту прав, оскільки ст.16 ЦК України передбачено, що способами захисту прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі.

На думку скаржника, обов'язок надання інформації про платіжні банківські реквізити випливає зі змісту положень ч.ч.1,2 ст.193 ГК України, ст.ст.526,527,1088 ЦК України, оскільки у реквізитах видаткової накладної, за якою отримано товар, в якості банку отримувача коштів вказаний ПАТ «Банк Форум», який перебуває у стані припинення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи на предмет правильності встановлення обставин та застосування місцевим судом норм матеріального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.12.2013 року сторони уклали договір № 13 про закупівлю товару за державні кошти, відповідно до п.1.1 якого відповідач зобов'язувався у 2013 році поставити позивачу сільськогосподарський трактор "Беларус 82.1" (надалі - товар), а позивач - прийняти та оплатити зазначений товар.

Відповідно до п. 10.1 договору, він набув чинності з дня його підписання сторонами та діяв до 31.12.2013 року.

Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що ціна цього договору становить 148 800,00 грн. та може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно п.п. 4.1, 4.2, 5.1 договору розрахунки за товар повинні проводитися шляхом оплати позивачем після пред'явлення відповідачем рахунка на оплату товару або після підписання сторонами накладної, яка додається до рахунку. Строк поставки товару - грудень 2013 року.

На виконання умов договору, відповідач поставив позивачу обумовлений договором товар на загальну суму 148 800,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 17263 від 30.12.2013 року (а.с. 30), підписаною представниками сторін та довіреністю № 144 від 30.12.13 року, на підставі якої уповноважений представник позивача отримав вказаний товар (а.с. 27).

Вказані обставини встановлені рішенням господарського суду Миколаївської області від 02 червня 2014 року по справі № 915/468/14, згідно якого: "Позивач виконав взяті на себе договірні зобов'язання належним чином, поставивши відповідачу передбачений товар, що підтверджено матеріалами справи. Між тим, вище встановлені обставини справи свідчать, що відповідач не належним чином виконав свої зобов'язання щодо повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар".

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В той же день, 30.12.13 року між сторонами був укладений договір зберігання, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв на зберігання трактор "Беларус 82.1", про що в той же день було складено акт приймання-передачі.

Разом з тим, позивач свої зобов'язання за договором про закупівлю товару за державні кошти № 13 не виконав, за вищезазначений товар не розрахувався, посилаючись на те, що Управління державної казначейської служби України у Жовтневому районі Миколаївської області не здійснило своєчасне перерахування коштів з рахунку позивача на рахунок відповідача у 2013 році відповідно до зареєстрованих бюджетних та фінансових зобов'язань.

При цьому, з пояснень позивача вбачається, що обставиною, що перешкоджає сплатити борг за договором станом на момент звернення до суду, є зміна відповідачем своїх платіжних банківських реквізитів, що унеможливлює фактичне перерахування коштів.

Таким чином, Жовтневе управління водного господарства звернулось до суду з відповідним позовом про зобов'язання ТОВ «Техноторг-Дон» надати інформацію про платіжні банківські реквізити для оплати за договором.

Згідно ч.ч. 2, 6 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що за змістом п.п. 4.1, 4.2 договору, позивач повинен був розрахуватись за товар на підставі рахунку відповідача на оплату товару або після підписання сторонами накладної.

Пунктом 6.2.4 договору встановлено, позивач мав право повернути рахунок відповідачу без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів, зазначених у п. 4.2 цього договору, однак матеріали справи не містять доказів повернення позивачем рахунку без оплати відповідачу.

Як свідчить лист Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі Миколаївської області № 03-08/75 від 22.01.15 р. фінансове зобов'язання в сумі 148,8 тис. грн. було зареєстроване 30.12.13 р. та не могло бути оплачене в зв'язку із завершенням бюджетного року.

Відповідно до листа Головного управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі Миколаївської області №02-08/1285 від 24.11.14 року, фінансове зобов'язання у розмірі 148 800,00 грн. повернуто без виконання у зв'язку з неможливістю технічного опрацювання, а саме код МФО банку отримувача коштів був відсутній в базі даних АС «Казна-Е».

Дослідивши матеріали справи, судова колегія зауважує, що за договором №13 про закупівлю товару за державні кошти від 30.12.2013 року, розрахунок проводиться після пред'явлення відповідачем рахунка на оплату товару, або після підписання сторонами накладної, тобто позивач повинен був сплатити вартість товару негайно після отримання товару 30.12.2013 року, за приписами ст.692 ЦК України.

Разом з тим, вартість товару відразу після його отримання оплачена на була, рахунок повернутий не був відповідно до п.6.2.4 договору, а строк дії договору сплив 31.12.2013 року.

Оскільки поставлений товар оплачено не було, а позивач звернувся до суду з відповідним позовом про зобов'язання ТОВ «Техноторг-Дон» надати реквізити для оплати після закінчення строку дії договору, судова колегія не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Водночас, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що обраний позивачем спосіб захисту не є законним у розумінні ст.16 ЦК України, ст.20 ГК України, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 цього Кодексу закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 ГК України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Наведені у відповідних нормах переліки засобів захисту прав та інтересів не є вичерпними з огляду на вміщений у статті 16 ЦК України припис про те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, а у статті 20 НК України - положення щодо можливості захисту права і законного інтересу іншими способами, передбаченими законом.

Разом з тим, ані договором, ані вищезазначеними нормами не передбачено такого способу захисту прав, як зобов'язання надати інформацію про платіжні банківські реквізити для оплати за договором.

Слід зазначити, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення.

Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення. Заявлена позивачем вимога про зобов'язання відповідача надати інформацію про банківські реквізити не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Пунктом 6 статті 6 Господарського кодексу України передбачено заборону незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини, а отже суд не може примусити суб'єкта господарювання надати інформацію, оскільки це є втручання в його господарську діяльність, і, як наслідок, призводить до порушення його вільного волевиявлення. До того ж така вимога не призводить до поновлення порушеного права і не може бути самостійним предметом позову

З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги положення статті 1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, судом встановлено, що права позивача не були порушені з боку відповідача щодо відмови надати інформацію про змінені банківські реквізити, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що такі вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції вірно зазначено, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, тому судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування або зміни рішення господарського суду першої інстанції та відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Жовтневого управління водного господарства залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 11 лютого 2015 року по справі № 915/2259/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до ВГСУ.

Повний текст постанови підписаний 30.03.2015 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді : В.В. Шевченко

Н.В. Ліпчанська