ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Справа № 916/3404/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіКорсака В.А.
суддів Данилової М.В., Данилової Т.Б.
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокомплект"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 13.01.2015
у справі № 916/3404/14 Господарського суду Одеської області
за позовомПрокурора Кілійського району Одеської області в інтересах держави в особі Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокомплект"
провнесення змін до договору оренди земельної ділянки,
в судовому засіданні взяли участь представники :
- - позивачане з'явився
- - відповідачане з'явився
- Генеральної прокуратури України Томчук М.О.

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року Прокурор Кілійського району Одеської області в інтересах держави в особі Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокомплект", в якій просив суд: 1. Внести зміни до договору оренди земельної ділянки площею 0,0158 га, яка розташована на землях Приморської сільської ради для будівництва, експлуатації та обслуговування бази відпочинку та зареєстрованого у Кілійському районному відділі Одеської регіональної філії Центр державного земельного кадастру 14.02.2008 за №02. 2. Викласти пункт 2.3 договору в наступній редакції: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування бази відпочинку, площею 0,0158 га становить 49 686, 26 грн. згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 11-00-4/3095, складеного відділом Держземагенства у Кілійському районі". 3. Викласти пункт 4.1. у наступній редакції: "Орендна плата земельної ділянки, для будівництва, експлуатації та обслуговування бази відпочинку, площею 0,0158 га, що знаходиться на території Приморської сільської ради в межах населеного пункту, розрахована у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки становить 1 490 грн. 59 коп. (одна тисяча чотириста дев'яносто гривень п'ятдесят дев'ять коп.) на рік." 4. Покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору (з урахуванням уточнень до позовної заяви, які прийняті і розглянуті судом, а.с.87-88).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.10.2014 (суддя Зайцев Ю.О.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13.01.2015 (головуючий Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Бєляновський В.В.) у даній справі позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь Державного бюджету України судові витрати.

Не погоджуючись з рішеннями судів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Технокомплект" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Приморська сільська рада Кілійського району Одеської області не скористалась правом, наданим статтею 1112 Господарського процесуального кодексу України, не надіслала відзив на касаційну скаргу, що в силу положень зазначеної статті не перешкоджає перегляду судового акту, що оскаржується.

Приморська сільська рада Кілійського району Одеської області та Товариство з обмеженою відповідальністю "Технокомплект" не реалізували процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції, хоча про час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій на підставі поданих до матеріалів справи доказів встановлено, що 14.02.2008 між Приморською сільською радою (Орендодавцем; позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Технокомплект" (Орендарем; відповідачем) укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого Орендодавець надав Орендареві в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0158 га із земель рекреаційного призначення, яка розташована на землях Приморської сільської ради (в межах населеного пункту). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки не проводилась (пункт 2.3. договору).

Договір зареєстровано у Кілійському районному відділі Одеської регіональної філії Центр державного земельного кадастру за № 02 (а.с.16-17).

Факт передачі в оренду вказаної земельної ділянки підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом приймання-передачі від 14.02.2008 (а.с.18).

В пунктах 4.1., 4.5. договору оренди земельної ділянки сторони передбачили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 235, 42 грн. за рік, з розрахунку 01,49 грн. за 1 кв. м.. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом.

20.06.2008 Приморською сільською радою прийнято рішення № 318-V-II "Про проведення нормативної грошової оцінки с. Приморське Приморської сільської ради", яким вирішено провести нормативну грошову оцінку земель населеного пункту с. Приморське (а.с.27).

Рішенням Приморської сільської ради № 462-V-XV від 11.06.2009 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області (пункт 1 рішення) (а.с.28).

Рішенням Приморської сільської ради № 238-V-XII від 27.04.2012 "Про встановлення розміру орендної плати за землі сільської ради, які надаються юридичним та фізичним особам в довгострокове користування" встановлено орендну плату за землі сільської ради, які надаються юридичним та фізичним особам в довгострокове користування, згідно з додатком до рішення (а.с.25-26).

Згідно Додатку до вказаного рішення, розмір орендної плати за землі сільської ради, які надаються юридичним і фізичним особам в довгострокове користування (землі комерційного використання) становить 3 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до Витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Приморське Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, сформованого Відділом Держземагентства у Кілійському районі Одеської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0, 0158 га, яка перебуває в оренді ТОВ "Технокомплект", складає 49 686, 26 грн. (а.с.21).

Предметом даного судового спору є вимога Прокурора Кілійського району Одеської області про внесення змін до договору оренди земельної ділянки в частині розміру орендної плати та нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Ця вимога мотивована необхідністю приведення діючого договору оренди землі у відповідність до вимог чинного законодавства, а також тим, що сторонами не було досягнуто згоди щодо внесення відповідних змін до договору.

Матеріально-правовою підставою свого позову позивач визначив статті 5, 13, 15, 18, 20, 23 Закону України "Про оцінку землі", статті 15, 30 Закону України "Про оренду землі", статтю 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статті 632, 651, 653, 654, 792 Цивільного кодексу України, статті 274, 274.1, 288.5 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог статей 651, 652 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зокрема, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено застосування у встановлених законом випадках цін (тарифів, ставок тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Орендна плата за землю визначена у частині першій статті 21 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість зміни умов договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом.

Оскільки сторонами в договорі оренди передбачено можливість зміни розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 06.12.2010 по справі № 2-1/10068-2008, у постанові від 23.05.2011 по справі № 7/105-10 (30/234-09), у постанові від 04.07.2011 по справі № 41/81пд. Аналогічні положення відображені в пункті 2.19. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин".

Крім того, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 20 серпня 2013 року у справі № 5009/3430/12 та у постанові від 03 грудня 2013 року у справі № 5009/3430/12.

Статтею 11128 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у зв'язку з прийняттям Приморською сільською радою рішень № 462-V-XV від 11.06.2009, № 238-V-XII від 27.04.2012, для вирішення питання щодо приведення договору оренди земельної ділянки до вимог чинного законодавства, позивач звертався до відповідача з пропозицією укласти відповідну додаткову угоду (а.с.30, 32). Однак, дана пропозиція була залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Здійснюючи судовий розгляд справи суди попередніх інстанцій дійшли висновку щодо наявності підстав для зміни розміру орендної плати у договорі через його невідповідність розміру, встановленому законом як на момент виникнення спору між сторонами, так і на момент його вирішення судами, а відтак і наявність у позивача права вимагати від орендаря приведення цього договору у відповідність до вимог законодавства шляхом внесення відповідних змін з метою усунення порушення сторонами договору вимог законодавства, обов'язкового як для позивача так і відповідача.

Встановивши, що запропонована позивачем редакція внесення змін до договору оренди в частині розміру орендної плати та нормативної грошової оцінки земельної ділянки, відповідає вимогам діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що позов підлягає задоволенню.

Висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин інституту позовної давності є достатньо обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства. Судами встановлено, що позовна давність прокурором не пропущена.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що судами попередніх інстанцій дана належна правова оцінка усім обставинам справи, норми матеріального та процесуального права застосовані вірно і передбачені законом підстави для зміни або скасування судових рішень, відсутні.

Доводи, що викладені в касаційній скарзі пов'язані з вирішенням питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими і, фактично, зводяться до необхідності надання нової оцінки доказів по справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин, касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.01.2015 у справі № 916/3404/14 залишити без змін.

Головуючий суддя В.А. Корсак

С у д д і М.В. Данилова

Т.Б. Данилова