ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

06 квітня 2015 р. Справа № 902/68/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК", м.Дніпропетровськ

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Вінниця

про стягнення 46 036 грн 13 коп. заборгованості за договором від 22.05.2012 р.

За участю секретаря судового засідання Миколюк М.Г.

За участю представників:

позивача: Сауляк Є.В., довіреність № 1240-О від 24.04.2013 р., паспорт серії НОМЕР_4 виданий Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області 30.12.2003 р.

відповідача: ОСОБА_1, фізична особа-підприємець, паспорт НОМЕР_3 виданий Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області 10.08.2009 р.

присутня: ОСОБА_3, паспорт серії НОМЕР_5 виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 03.03.1997 р.

ВСТАНОВИВ :

Публічним акціонерним товариством "АКЦЕНТ-БАНК" подано позов до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 61 992 грн 28 коп. заборгованості за договором від 22.05.2012 р., з яких 38 000 грн 00 коп. - заборгованості за кредитом, 14 229 грн 00 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6 533 грн 72 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором та 3 229 грн 6 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом.

Ухвалою суду від 26.01.2015 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/68/15 та призначено до розгляду.

В зв'язку з неявкою в засідання суду представників сторін, неподання ними всіх витребуваних доказів, а також з метою витребування додаткових доказів, розгляд справи неодноразово відкладався: ухвалою від 05.02.2015 р. до 19.02.2015 р., ухвалою від 19.02.2015 р. до 05.03.2015 р., ухвалою від 05.03.2015 р. до 25.03.2015 р. та ухвалю від 25.03.2015 р. до 06.04.2015 р.

Крім того, за клопотанням відповідача ухвалою суду від 05.03.2015 р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

В засіданні суду 25.03.2015 р. відповідач надала усні пояснення з яких вбачається, що договір про надання кредиту відповідачем був підписаний в травні 2012 року, розрахунки проводились платіжною карткою, повернення кредиту проводилось через термінал. За 2013 рік всі кредитні кошти були повернуті зі сплатою всіх нарахованих сум. Інформацію щодо укладеного договору, а саме: про отриманий кредит, нараховані відсотки від банку отримувались безпосередньо в приміщенні банку. В мережі Інтернет на сайті Приват24 особистого кабінету для отримання інформації в електронному вигляді немає.

Також відповідач пояснила, що Банком ні письмово, ні усно не повідомлялось щодо збільшення чи підвищення відсоткової ставки.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

В засіданні суду представником позивача подано заяву від 04.04.2015 р. про зменшення розміру позовних вимог, якою він просить стягнути з відповідача на користь Банку 46 036 грн 13 коп., з яких 38 000 грн 00 коп. - основного боргу, 5 158 грн 00 коп. - заборгованість по відсотках за період з 04.02.2014 р. по 01.07.2014 р., 1 331 грн 57 коп. - пені за період з 01.04.2014 р. по 01.07.2014 р. та 1 519 грн 56 коп. - комісії за період з 03.03.2014 р. по 01.07.2014 р.

Так як вказана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, вона приймається судом до розгляду.

В засіданні суду відповідачем заявлене усне клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій в зв'язку з важким фінансовим станом та надано відповідні підтверджуючі вказане документи, які прийняті судом до розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

22.05.2012 р. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Клієнт, відповідач) було підписано з Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Акцент-Банк" (Банк, позивач) заяву про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки на підставі якої Банком було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_6 (а.с.35, т.1).

Вказаною заявою обумовлено кредитний ліміт на рахунок, а саме те, що Банк за наявності вільних грошових коштів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів у межах ліміту про розмір якого банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та Клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, що розміщенні в мережі Інтернет на сайті www.a-bank.com.ua, які разом з цією анкетою (заявою) складають Договір банківського обслуговування.

За умовами Заяви від 22.05.2012 р. Клієнт банку, підписавши дану заяву погоджується із Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування за Розрахунковими картками, розміщеними на сайті банку http:// www.a-bank.com.ua; http:// www.client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом із цією заявою та карткою із зразками підписів і відбитка печатки складають Договір банківського обслуговування.

Також у Заяві вказано, що з її підписанням сторони приєднуються та зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах А-Банку - Договір банківського обслуговування в цілому. Відносини між Банком та Клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження щодо банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (http:// www.a-bank.com.ua; http:// www.client-bank.privatbank.ua або інші Інтернет/SMS-ресурс, зазначений Банком).

Сторони за Заявою від 22.05.2012р. також погодили, що при укладенні договорів, а також додаткових угод до них Банк та Клієнт допускають використання факсимільного відтворення печатки банку і підпису особи, уповноваженої підписувати договори та угоди до них від імені Банку, здійсненого за допомогою засобів копіювання.

З огляду на подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог та періоди нарахування визначені в ній судом приймається до уваги Умовами та Правила надання банківських послуг, які були чинними станом на 01.07.2014 р.

Пунктом 3.11 Умов та Тарифів надання банківських послуг регулюються взаємовідносини між Клієнтом та Банком щодо умов обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів (а.с.37-47, т.1).

Зокрема, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів Клієнтів, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта (п.3.11.1.1. Умов).

Кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення сплаті процентів та винагороди (п.3.11.1.3 Умов).

Проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода") (п.3.11.1.8 Умов).

Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших) (п.3.11.1.6 Умов).

Згідно п.3.11.1.12 Умов для розрахунку процентів за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка, яка залежить від строку існування непогашеної частини кредиту.

Пунктами 3.11.2.2.2, 3.11.2.2.3, 3.11.2.2.5 Умов визначено зобов'язання для Клієнта сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом, провести погашення кредиту не пізніше встановленого строку безперервного користування кредитом, повернути кредит в строки встановлені п.п.3.11.1.10, 3.11.2.3.4, 3.11.2.2.17.

Також, зазначеними Умовами та Тарифами надання банківських послуг регулюється порядок розрахунків.

Так, відповідно до п.3.11.4.1 Умов за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го по 25-го числа місяці (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.11.4.1.1 Умов).

При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 24 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню (п.3.11.4.1.2 Умов).

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язання (п.3.11.4.1.3 Умов).

Згідно п.3.11.4.4 Умов Клієнт сплачує Банку винагороду за користування лімітом у відповідності з п.п.3.11.1.6, 3.11.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, існуючого на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку встановленому Умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.11.5.1 Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п.п.3.11.2.2.2, 3.11.4.1, 3.11.4.2, 3.11.4.3; строків повернення кредиту, передбачених п.п.3.11.1.8, 3.11.2.2.3, 3.11.2.3.4; винагороди, передбаченої п.п.3.11.2.2.5, 3.11.4.4, 3.11.4.5, 3.11.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.3.11.4.1.3, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.3.11.0.5.1, 3.11.5.2, 3.11.5.3, здійснюється протягом 3 (Трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом (п.3.11.5.4 Умов).

Пунктом 3.11.6.1 Умов зазначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та/ або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк з 22.05.2012 р. установив Клієнту кредитний ліміт на рахунок № НОМЕР_6 в розмірі 4 000,00 грн., з 21.03.2013 р. в розмірі 10 000,00 грн, з 18.07.2013 р. - 36 000,00 грн, з 17.01.2014 р. - 38 000,00 грн, з 02.03.2014 р. - 37 811,26 грн, що стверджується довідкою позивача №08.7.0.0.0/05 від 18.12.2014 р. (а.с.48, т.1).

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку заяві від 22.05.2012 р. про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки, суд прийшов до висновку, що між сторонами при обопільному підписанні заяви від 22.05.2012 р. виникли відносини, що підпадають під регулювання наступних статей чинного законодавства.

Відповідно до ст.6, ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У ст.633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У ч.1 ст.1067 ЦК України закріплено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Отже, суд приходить до того висновку, що Умови та правила надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач, підписавши заяву про відкриття поточного рахунку від 22.05.2012 р., містить істотні умови змішаного договору - кредитного договору та договору банківського рахунку.

Також суд вважає, що підписання сторонами Умов та правил надання банківських послуг є дотриманням письмової форми такого змішаного договору.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач за період з 22.05.2012 р. по 05.05.2014 р. отримав від позивача кредитні кошти в межах кредитного ліміту, за користування якими здійснював сплату відсотків за користування кредитними коштами, сплачував пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів та сплачував комісію за обслуговування кредитного рахунку, а також здійснював повернення тіла кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи 30.12.2013 р. відповідач отримав від позивача в межах кредитного ліміту кошти в сумі 38 000,00 грн, які починаючи з 05.05.2014 р. були винесені Банком як прострочений платіж, що підтверджується банківською випискою щодо руху коштів відповідача по рахунку № НОМЕР_6 за період з 01.05.2014 р. по 01.12.2014 р. та розрахунком заборгованості станом на 01.12.2014 р.

При цьому слід зазначити, що за період користування кредитними коштами, а саме: з 22.05.2012 р. по 01.07.2014 р. відповідачу нараховано відсотки за користування кредитом (поточні та прострочені), плату за обслуговування рахунку, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та комісію за користування кредитом, які відповідачем частково були сплачені та станом на 01.07.2014 р. становлять 5 158,00 грн - заборгованість по сплаті відсотків за період з 04.02.2014 р. по 01.07.2014 р., 1 519,56 грн - заборгованість по сплаті комісії за період з 03.03.2014 р. по 01.07.2014 р., 1 331,57 грн - заборгованість по сплаті пені за період з 01.04.2014 р. по 01.07.2014 р.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Станом на день розгляду справи в суді, відповідач не надав суду доказів здійснення з позивачем розрахунків по сумі основного боргу в розмірі 38 000,00 грн., а тому данні вимоги позивача підлягають задоволенню в повній сумі.

Крім того, відповідно до Умов обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів, відповідач повинен був сплатити позивачу проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (до 90 днів користування кредитними коштами - 24 %, з 91 - го дня користування кредитом і далі - 48 %.)

Таким чином, відповідач за період з 04.02.2014 р. по 01.07.2014 р. не сплатив позивачу відсотки за користування кредитом в сумі 5 158,00 грн.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач не надав доказів сплати позивачу відсотків за користування кредитом чи доказів обґрунтованих підстав неможливості виконання даного зобов'язання, а тому дані вимоги позивача також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3.11.1.17 Умов обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів при перерахуванні Клієнтом з поточного рахунку коштів за рахунок кредитного ліміту на будь-які рахунки або пластикові карти, власниками якого є сам власник поточного рахунку або будь-які пов'язані з ним фізичні особи, з суми кожного із проведених в рахунок кредитного ліміту перерахувань стягується комісія в розмірі 3 % від суми перерахувань.

На підставі п.п.3.11.4.4, 3.11.1.17 Умов обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів, позивачем за період з 03.03.2014 р. по 01.07.2014 р. нарахував до сплати відповідачу 1 519,56 грн. комісії, яка останнім не сплачена та є простроченою, а тому підлягає до стягнення з відповідача.

Також, судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з позивача 1 331,57 грн. пені за період з 01.04.2014 р. по 01.07.2014 р., в результаті чого суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 3.11.5.4 Умов визначено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.11.5 - 3.11.5.3 здійснюється протягом 3- х років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Таким чином, заявлення позивачем вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення погашення кредиту є правомірним, оскільки відповідає умовам укладеного договору та чинного законодавства.

Перевіркою правильності розрахунку пені за прострочення погашення кредиту не виявлено помилок, що свідчить про обґрунтованість заявленої до стягнення сум.

Разом з тим, оцінивши надані сторонами докази наявні в матеріалах справи, стосовно вимог про стягнення пені, враховуючи усне клопотання відповідача про зменшення розміру пені в зв'язку з тим, що відповідач не здійснює підприємницької діяльності, у неї на утриманні перебуває непрацездатний чоловік (інвалід 3 -ої групи) та малолітня дитина - син ОСОБА_5 2006 року народження, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені враховуючи наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вказано, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 ЦК України і статтею 233 ГК України. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Приймаючи рішення про зменшення розміру пені, суд взяв до уваги майновий стан відповідача (важке матеріальне становище, що підтверджено відповідними документами - податковою декларацією про майновий стан і доходи відповідача за 2014 рік; довідкою Вінницької міської медико-соціальної експертної комісії № 2 від 02.06.2011 р. про надання чоловіку ОСОБА_1 третьої групи інвалідності; довідкою УПФУ у м.Вінниці від 03.03.2015 р. за № 1539 про виплачену пенсію по інвалідності ОСОБА_6 (чоловік відповідачки) за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року в сумі 7 678,08 грн ), ступінь виконання відповідачем взятого на себе зобов'язання по сплаті заборгованості (за весь період користування кредитними коштами (з 22.05.2012 р. по 01.07.2014 р.) відповідач вчасно здійснював погашення тіла кредиту та всіх обов'язкових платежів, допустивши прострочення повернення кредитних коштів у зв'язку з виникненням важкого матеріального стану).

Крім того, судом взято до уваги той факт, що відповідач по справі згідно наданих документів не здійснює підприємницької діяльності та не отримує прибутку з якого може здійснювати погашення кредитних зобов'язань.

Враховуючи викладені обставини в сукупності суд, користуючись правом, наданим йому ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України та п.3 ст.83 ГПК України, зменшує розмір заявленої до стягнення пені до 300 грн 00 коп.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду будь-яких належних та допустимих доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентам за користування кредитом, пені та комісії.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з врахуванням вищевикладених мотивів щодо часткового зменшення розміру пені.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

06.04.2015 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 42, 43, 44, 49, 82, 83,84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 21000 (ідентифікаційний код - НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк"", вул.Батумська, 11, м.Дніпропетровськ, 49074 (ідентифікаційний код - 14360080) - 38 000 грн 00 коп. - заборгованості за кредитом, 5 158 грн 00 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 300 грн 00 коп. - пені, 1 519 грн 56 коп. - заборгованості по комісії за користування кредитом, 1 827 грн 00 коп. - відшкодування витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

3. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

4. В позові про стягнення 1 031 грн 57 коп. пені відмовити.

Повне рішення складено 07 квітня 2015 р.

Суддя Банасько О.О.

віддрук. 1 прим.:

1 - до справи.