Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "17" березня 2015 р. Справа № 906/183/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

- від позивача-1: не з'явився;

- від позивача-2: Гордійчук Я.В. - довіреність №2 від 12.01.2015;

- від відповідача: не з'явився;

- прокурор: Рудченко М.М. - сл. посвідчення №031535 від 23.01.2015,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом В.о. прокурора м. Житомира в інтересах держави в особі

1) Територіальної громади міста Житомира в особі Житомирської міської ради (м. Житомир)

2) Комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради (м. Житомир)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м. Житомир)

про стягнення 38059,46 грн.

Прокурором подано позов в інтересах держави в особі позивачів про стягнення з відповідача 38059,46грн., з яких: 34959,98грн. заборгованості та 3099,48грн. штрафних санкцій.

Позивач-1 повноважного представника в судове засідання не направив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Прокурор та представник позивача-2 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях від 17.03.2015. Надали письмові клопотання, які задоволено судом, про долучення документів до матеріалів справи.

Вказали, що в доданому до позовної заяви розрахунку пені на суму 3860,09грн. помилково зазначено про її нарахування у розмірі 247,25грн. за період з 13.11.2014 по 22.01.2015, оскільки фактично нарахування на вказану суму здійснено по 03.02.2015 - за 83 дні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, свого уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 19), юридична адреса відповідача відповідає вказаній у позовній заяві.

Відомості щодо місцезнаходження відповідача за іншою адресою у суду відсутні.

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки вся поштова кореспонденція надсилалася відповідачу за його юридичною адресою, суд вважає, що останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

За вказаного, враховуючи наявні у справі документи, суд вважає, що відсутність представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору, згідно ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 30.07.2013 між КП "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради (позивач-2/орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (відповідач, орендар) укладено договір оренди нерухомого майна №1727 (далі - Договір, а.с.12-13), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення для побутового обслуговування населення за адресою: м.Житомир, АДРЕСА_1 вартість яких визначена шляхом проведення незалежної оцінки і становить 256511,00грн. без ПДВ станом на 30.04.2013, загальною площею 118,7 кв.м. з орендною платою у розмірі 27,02грн. за 1 кв.м. без ПДВ за базовий місяць розрахунку (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору, вступ орендаря у користування приміщенням настає одночасно з підписанням сторонами даного договору та акту прийому-передачі об'єкта оренди.

Даний договір діє з 30.07.2013 по 29.01.2015 року (п.8.1 Договору).

На випадок закінчення дії даного договору, або дострокового розірвання договору оренди на вимогу орендодавця, орендна плата сплачується орендарем по день фактичного повернення приміщення згідно з актом приймання передачі. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість по орендній платі, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи штрафні санкції (п. 3.7 Договору).

Посилаючись на п.п. 3.2, 3.3 Договору, ст. 526, 762 ЦК України та ст. 18 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", прокурор вказує, що відповідач неналежним чином виконував умови договору, в результаті чого за період з липня 2013 по квітень 2014 (включно) заборгував 34959,98грн. орендної плати.

У зв'язку з непроведенням розрахунків по орендній платі, прокурором, на підставі п. 3.6. Договору оренди, заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 3099,48грн.

Відповідач позов за підставами пред'явлення та предметом не оспорив, доказів погашення боргу не надав.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, врахувавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього кодексу.

Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні відносини ґрунтуються на укладеному сторонами договорі оренди нерухомого майна №1727 від 30.07.2013 (а.с. 12-13).

Відповідно до ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст.2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору оренди №1727 позивач-2 передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить акт прийому-передачі приміщення від 30.04.2014 (а.с.14).

Відповідно до ч.1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 3 ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Так, за п. 3.1 Договору, орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно п. 3.2. Договору, орендна плата визначається на підставі Положення про оренду, методику розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності м. Житомира, затвердженого рішенням міської ради, (далі Положення), або за результатами конкурсу на право укладання договору оренди комунальної власності територіальної громади м. Житомира.

Пунктом 3.3. Договору сторони погодили, що орендна плата за перший місяць оренди становить 3207,27грн. без ПДВ. В подальшому орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний і вноситься орендарем згідно наданого рахунку, не пізніше 10 числа послідуючого місяця з урахуванням податку на додану вартість.

За п.7.4 Договору, відповідальність у разі отримання та/або неотримання рахунку згідно з п.3.3 Договору несе орендар.

Враховуючи вищевказані умови Договору, відповідач за період з липня 2013 по квітень 2014 року зобов'язаний був сплатити 34959,98грн. орендної плати, що підтверджується також рахунками на оплату (а.с. 47-52).

Натомість, доказів проведення відповідачем розрахунків за вказаний період матеріали справи не містять, з довідки позивача-2 вбачається, що заборгованість на час винесення рішення склала 34959,98грн. (а.с. 53).

У відповідності до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 34959,98грн. основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 3.6. Договору сторони обумовили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі стягується з орендаря з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки, визначеної НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення включаючи день оплати. Нарахування та стягнення пені здійснюється за весь період прострочення орендарем виконання зобов'язання щодо перерахування орендної плати в терміни, встановлені в п. 3.3. цього Договору.

Як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку, до стягнення нараховано 3099,48грн. пені за період з 11.02.2014 по 03.02.2015.

Господарський суд, перевіривши вказаний розрахунок, враховуючи пояснення прокурора та представника позивача-2 щодо допущеної помилки стосовно періоду розрахунку пені, встановив, що її нарахування за період з 11.02.2014 по 03.02.2015 у розмірі 3099,48грн. є правомірним, а вимога про її стягнення - такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними та допустимими у справі доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін.

Відповідач доказів на спростування обґрунтованості позовних вимог суду не надав. При цьому, позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Отже, позов обґрунтований, підтверджується належними доказами та підлягає задоволенню на суму 38059,46грн., з яких 34959,98грн. заборгованості по орендній платі, 3099,48грн. пені.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (10004, Житомирська обл., АДРЕСА_2 ід. код НОМЕР_1)

на користь Комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради (10014, Житомирська обл., м.Житомир, вул.Щорса, буд. 4, код 34788934)

- 34959,98 грн. основного боргу;

- 3099,48 грн. пені.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (10004, Житомирська обл., АДРЕСА_2 ід. код НОМЕР_1) в доход Державного бюджету 1827,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.03.15

Суддя Вельмакіна Т.М.

Друк:

1 - до справи;

2 - позивачу-1 (рек. з пов.)

3 - відповідачу (рек. з пов.)