ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 р. Справа № 909/132/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , при секретарі судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Прокурора міста Яремче в інтересах держави в особі Ворохтянської селищної ради, вул.Галицького,41, смт.Ворохта,78595

до відповідача: Карпатського національного природного парку вул.Стуса ,6, м.Яремче, Івано-Франківська область,78500

про відшкодування шкоди в сумі 83346,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Жабчук В.В., довіреність № 07-06 від 24.02.15;

від відповідача: Івасюк Г.М., довіреність № 90 від 23.02.15;

від відповідача: Калинчук І.Б., довіреність № 87 від 23.02.15;

від прокуратури: Зелінський П.Л., посвідчення № 015227 від 13.02.13

ВСТАНОВИВ:

прокурор міста Яремче в інтересах держави в особі Ворохтянської селищної ради звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Карпатського національного природного парку про відшкодування шкоди у розмірі 83346,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що службовою особою Карпатського національного природного парку вчинено службове недбальство, внаслідок якого навколишньому природному середовищу завдано збитків на суму 83346,00 грн., та обґрунтовано положеннями статей 47, 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.29, 69 Бюджетного кодексу України ст.1, 17, 19, 105, 107 Лісового та 1166, 1172 Цивільного кодексів України.

Керуючись ч.3 ст.2 ГПК України, прокурор міста Яремче в позовній заяві №85-2-15/123вих від 31.01.15 (вх.№ 1338/15 від 05.02.15) визначив, на підставі якого законодавства подається позов; в чому саме порушуються матеріальні інтереси держави; обґрунтував необхідність їх захисту. Тому, у відповідності до ч.1 ст.2 ГПК України, слід вважати, що прокурор з вимогами, викладеними в позовній заяві, звернувся до господарського суду в інтересах держави на підставі покладеного на нього п.2 ст. 121 Конституції України представництва.

В судовому засіданні 17.03.15 оголошувалася перерва до 02.04.15.

В судовому засіданні 02.04.15 прокурор та представник позивача позовні вимоги, викладені у позовній заяві, підтримали в повному обсязі.

Представники відповідача у відзиві на позов №145 від 16.03.15(вх.№1183/15 від 17.03.15) та в судовому засіданні проти позову частково заперечили, вказавши на те, що розмір заподіяної шкоди слід визначати за таксовою вартістю деревини, оскільки порядок визначення розміру шкоди, передбачений Постановою КМУ №541 від 24.07.13, застосовується конкретно до порушників, які вчинили даний вид правопорушення, а не до підприємств, установ, організацій, що здійснюють охорону лісових насаджень; при цьому представники відповідача посилалися на лист Державної екологічної інспекції України №4/6-4/435 від 07.05.08 та роз"яснення Державного комітету лісового господарства та Міністерства навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №167 від 27.03.06.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, вислухавши представників сторін, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

У період з 09.07.14 по 11.07.14 Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про додержання режиму територій та об"єктів природно-заповідного фонду Карпатським національним природним парком, про що складено відповідний акт.

Зазначеною перевіркою при обході №2 виявлено незаконну рубку 13 дерев ліквідною кубомасою 26 куб м. Згідно поданого позивачем розрахунку, проведеного на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.13 №541, розмір збитків, завданих незаконною рубкою дерев, становить 83346,00грн.

Згідно наказу Карпатського національного природного парку №90-к від 06.05.11 інспектором з охорони природно-заповідного фонду Ворохтянського природоохоронного науково-дослідного відділення призначено Йосипчука В.О.

Відповідно до посадової інструкції, затвердженої директором Карпатського національного природного парку від 01.10.04, Йосипчук В.О. наділений організаційно-розпорядчими правами та обов'язками, зокрема здійснює заходи щодо захисту рослинного світу.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 19.12.14 Йосипчука В.О. звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1ст.367 Кримінального кодексу України у зв"язку із передачею його на поруки трудовому колективу Карпатського національного природного парку та закрито кримінальне провадження, внесене 10.07.14 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000118. Цією ж ухвалою підтверджено факт заподіяння Йосипчуком В.О. шкоди навколишньому природному середовищу в розмірі 83346,00грн. та його вину у вчиненні зазначеного правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Статтею 19 Лісового кодексу України визначено, що постійні лісокористувачі зобов'язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.

Приписами статті 63 Лісового кодексу України встановлено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

В силу ч. 1 ст. 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відповідно до вимог ст. 66 Конституції України, ст. ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" кожен, хто заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу, повинен відшкодувати шкоду у повному обсязі.

За приписами ч. 5 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до п.1.3, 1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 464 від 10.09.2008 з наступними змінами, вказаний нормативно-правовий акт поширюється на державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України, державної екологічної інспекції в Автономній Республіці Крим, державних екологічних інспекцій в областях, містах Києві та Севастополі, Державної Азовської морської екологічної інспекції, Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, Державної Азово-Чорноморської екологічної інспекції та суб'єктів господарювання. Акт перевірки - це документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Отже, акт Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, складений за результатами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про додержання режиму територій та об"єктів природно-заповідного фонду Карпатським національним природним парком, є належним доказом, яким зафіксовано факт вчинення порушення природоохоронного законодавства.

В силу ч.1 ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно зі ст.16 Цивільного кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Таким чином, одним із різновидів відшкодування майнової шкоди є відшкодування збитків.

У відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов'язання.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником договірного зобов'язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення.

За змістом ч. 4 ст. 35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Судом встановлено, що працівник відповідача внаслідок службового недбальства допустив незаконну рубку лісу, яке, в свою чергу, спричинило шкоду навколишньому природному середовищу, що є підставою для стягнення з відповідача цієї шкоди( збитків). При цьому суд не приймає до уваги твердження представників відповідачів про те, що розмір заподіяної шкоди слід визначати за таксовою вартістю деревини, оскільки Постановою КМУ №541 від 24.07.13 затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд у межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду. Щодо посилання представників відповідача, як на підставу своїх тверджень, на лист Державної екологічної інспекції України №4/6-4/435 від 07.05.08 та роз"яснення Державного комітету лісового господарства та Міністерства навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №167 від 27.03.06, суд констатує, що зазначені лист та роз"яснення прийняті раніше за Постанову КМУ №541 від 24.07.13, відтак не приймаються судом до уваги.

За приписами ст.2 Бюджетного кодексу України бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду; бюджетні кошти (кошти бюджету) - належні відповідно до законодавства надходження бюджету та витрати бюджету; закон про Державний бюджет України - закон, який затверджує Державний бюджет України та містить положення щодо забезпечення його виконання протягом бюджетного періоду.

В силу п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Відтак, відповідач зобов'язаний відшкодувати завдані збитки в дохід спеціальних фондів Ворохтянської селищної ради, Івано-Франківської обласної ради та Державного бюджету України.

З огляду на викладене, позов підлягає до задоволення.

Судовий збір за правилами ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача. Оскільки позов поданий прокурором, який звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч. ч. 4, 5 статті 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід бюджету.

На підставі вищевикладеного у відповідності до ст. ст. 121, 124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. ст. 1, 19, 63, 64, 69, 105, 107 Лісового кодексу України, ст.16, 22, 1172, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 3, 29, 69 Бюджетного кодексу України, ст.224 Господарського кодексу України та керуючись ст. ст. 35, 43, 49, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов прокурора міста Яремче в інтересах держави в особі Ворохтянської селищної ради до Карпатського національного природного парку про відшкодування шкоди у розмірі 83346,00 грн. задовольнити.

Стягнути з Карпатського національного природного парку (м.Яремче, вул.Стуса, 6, код 05509323) на користь Ворохтянської селищної ради 83346,00(вісімдесят три тисячі триста сорок шість гривень) шкоди (розрахунковий рахунок Ворохтянської селищної ради "грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності" №0018, , МФО 836014, ГУДК в Івано-Франківській області) шляхом їх перерахування одержувачам: 41673,00(сорок одну тисячу шістсот сімдесят три гривні) на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Ворохтянської селищної ради; 16669,20(шістнадцять тисяч шістост шістдесят дев"ять гривень двадцять копійок) до спеціального фонду Івано-Франківського обласного бюджету; 25003,80(двадцять п"ять тисяч три гривні вісімдесят копійок) до спеціального фонду Державного бюджету України.

Стягнути з Карпатського національного природного парку(м.Яремче, вул.Стуса, 6, код 05509323) в дохід Державного бюджету України 1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) судового збору. Судовий збір зарахувати в доход Державного бюджету України за наступними платіжними реквізитами: рахунок 3002 - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) за кодом класифікації доходів бюджету 22030001, отримувач - УДКСУ у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ отримувача - 37952250, банк - ГУДКСУ в Івано-Франківській області, МФО банку - 836014.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.04.15

Суддя Матуляк П. Я.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Легінь О. В. 03.04.15