ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" березня 2015 р. Справа № 911/583/15

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Київській області
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Алдолат»
простягнення 71193,92 грн.
за участю представників:

прокуратури:Попельнюк В.В. - посв. від 12.12.2014р. № 030757
позивача:Котов С.В. - дов. від 05.01.2015р. № 1
відповідача:Головатенко О.М. - дов. від 13.06.2014р.
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Прокурора Макарівського району Київської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алдолат» (далі - відповідач) про стягнення 71193,92 грн. збитків.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення відповідачем положень ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України, яке полягало у самовільному водокористуванні без відповідного дозволу, що призвело до заподіяння збитків державі в розмірі заявленої до стягнення суми.

Присутній в судовому засіданні прокурор та представник позивача повністю підтримали позовні вимоги та просять суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнає у повному обсязі, про що зазначає у поданій до суду заяві від 17.03.2015р. та в зв'язку з складною економічною ситуацією в Україні просить суд розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців в рівних частинах.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Державною екологічною інспекцією у Київській області було проведено перевірку дотримання відповідачем - ТОВ «Алдолат» вимог природоохоронного законодавства, за результатами якої складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 08.05.2014р. - 16.05.2014р. № 298 (далі - акт), завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

При проведенні перевірки дотримання ТОВ «Алдолат» вимог природоохоронного законодавства, був присутній директор товариства Шевченко Д.І. та вказаний акт було отримано останнім, про що свідчать підписи директора товариства - Шевченко Д.І. на зазначеному акті перевірки.

Зазначеним актом встановлено, що відповідач здійснює водокористування із власної свердловини за відсутності відповідного дозволу, що є порушенням ст.ст. 44, 49 Водного кодексу України.

З акту також вбачається, що на момент перевірки підприємство відповідача надано довідку про об'єм забраної води із власної свердловини від 08.05.2014р. № 08/05 вх. Згідно зазначеної довідки ТОВ «Алдолат» від 08.05.2014р. № 08/05, товариство за період з 24.05.2012р. по 08.05.214р. забрало води з підземних джерел (скважини) на території підприємства в об'ємі - 10878 м3. Копія довідки залучена до матеріалів справи.

Згідно розрахунку розміру збитків, завданих державі внаслідок самовільного використанням води із підземних джерел за відсутності дозволу на спеціальне водокористування за період з 22.08.2013р. по 08.05.2014р., здійсненого державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Київської області згідно Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Мінприроди від 20.07.2009р. № 389, відповідачем заподіяно державі збитків у розмірі 71193,02 грн.

Державна екологічна інспекція у Київській області звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алдолат» з претензією від 05.06.2014р. № 87, якою пропонувала відповідачу відшкодувати збитки, завдані ним внаслідок порушень водного законодавства, завірена копія якої міститься в матеріалах справи.

Разом з тим, відповідач вимоги претензії не виконав, збитки завдані державі внаслідок водокористування за відсутності дозволу не відшкодував, відповіді на вказану претензію не надіслав, що стало підставою звернення прокурора до господарського суду Київської області з даним позовом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані, зокрема, здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Згідно ч. 1 ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України).

Відповідно до ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні зокрема, у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України (ст. 111 Водного кодексу України).

Згідно з приписами ч. 4 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Проте, всупереч згаданих приписів закону, відповідач не відшкодував збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного водокористування без відповідного дозволу, в зв'язку з чим останній зобов'язаний на час розгляду справи відшкодувати заподіяні збитки в розмірі 71193,02 грн. Доказів сплати зазначеної суми збитків відповідач суду не надав.

Таким чином, суд вважає, що прокурором правомірно заявлено позов про стягнення з відповідача 71193,02 грн. збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного водокористування без відповідного дозволу.

З огляду на викладене, вимога позивача про відшкодування завданих збитків в сумі 71193,02 грн. є доведеною, обґрунтованою, відповідачем не спростованою, а відтак підлягає задоволенню.

Що стосується заяви відповідача про розстрочку виконання судового рішення, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Враховуючи те, що прокурор не заперечує проти розстрочення виконання рішення у даній справі, суд вважає за можливе на підставі ст. 121 Господарського процесуального кодексу України розстрочити виконання рішення у даній справі строком на 12 місяці зі сплатою стягнутої суми рівними частинами щомісяця.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що мінімальна заробітна плата у 2015р. у місячному розмірі з 1 січня становить - 1218 гривень.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» органи прокуратури - при здійсненні своїх повноважень звільняються від сплати судового збору.

Згідно п. 4.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. № 7 приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.

Оскільки прокурором заявлено вимогу майнового характеру, то судовий збір відповідно до вищезазначених норм сплачується у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та становить 1827 грн. (1,5 розміру мінімальної заробітної плати).

За вказаних обставин, розмір судового збору за подання до суду даної позовної заяви, становить 1827 грн.

Враховуючи, що відповідач не звільнені від сплати судового збору, відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 82-85, ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алдолат» (08055, Київська обл., Макарівський район, с. Юрівка, вул. Щорса, 1, ідентифікаційний код 33272217) на користь держави 71193 (сімдесят одну тисячу сто дев'яносто три) грн. 92 коп. збитків, які перерахувати на рахунок Вільнянської сільської ради Макаріського району 33010100 ГУ ДКУ у Київській області, МФО 821018, , рахунок користувача - 0392 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

3. Розстрочити виконання рішення суду у даній справі строком на 12 місяці зі сплатою Товариством з обмеженою відповідальністю «Алдолат» (08055, Київська обл., Макарівський район, с. Юрівка, вул. Щорса, 1, ідентифікаційний код 33272217) на користь держави 71193 (сімдесят одну тисячу сто дев'яносто три) грн. 92 коп. збитків, які перерахувати на рахунок Вільнянської сільської ради Макаріського району 33010100 ГУ ДКУ у Київській області, МФО 821018, , рахунок користувача - 0392 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності» рівними частинами щомісяця.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алдолат» (08055, Київська обл., Макарівський район, с. Юрівка, вул. Щорса, 1, ідентифікаційний код 33272217) в доход Державного бюджету України 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 30.03.2015р.