Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

26 березня 2015 року Справа № 927/239/15

позивач: публічне акціонерне товариство "БАНК ФОРУМ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" Ларченко Ірини Миколаївни,

бульвар Верховної Ради, 7, м. Київ, 02100

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівоптпродторг",

вул. Любченка, буд. 16, м. Чернігів, 14031

предмет спору: про стягнення 193103,82 грн.

Суддя Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Савенко Г.В., довіреність №10/27-01 від 22.01.2015 року, представник

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем - публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" Ларченко Ірини Миколаївни подано позов про стягнення з відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівоптпродторг" 193103,82 грн. заборгованості за кредитним договором 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року, а саме: 156000,00 грн. простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів; 19489,29 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 17614,53 грн. пені за простроченим кредитом та процентами.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №00957995 від 03.03.2015 року, але повноважного представника в судове засідання 26.03.2015 року не направив, документів, витребуваних ухвалою суду від 03.03.2015 року суду не надав.

Представник позивача в судовому засіданні 26.03.2015 року надав письмове клопотання про відмову від фіксації судового засідання технічними засобами, яке задоволено судом.

Представником позивача було заявлено усно клопотання про залучення до матеріалів справи копії банківської ліцензії,дозволу та додатку до дозволу , яке задоволено судом.

До початку розгляду справи від відповідача надійшла письмова заява №23/03 від 23.03.2015 року про визнання позову, в якій відповідач підтверджує позовні вимоги та наявність боргу на суму 193103,82 грн. У зв»язку з цим зазначає, що товариство не мало можливості погасити борг через несвоєчасність розрахунків контрагентів, а в ході переговорів банк відмовився провести взаємозалік за наявним в банку депозитом керівника товариства, який був наданий в якості застави. Таким чином, відповідач визнає борг в повному обсязі та повідомляє про відсутність у відповідача доказів спростування наведених фактів.

Ухвалами суду від 19.02.2015 року та від 03.03.2015 року сторони були повідомлені, що нез»явлення в судове засідання повноважних представників відповідача не є перешкодою для розгляду спору по суті.

В судовому засіданні 26.03.2015 року суд перейшов до розгляду спору по суті.

Представник позивача виклав позовні вимоги.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

05.11.2013 року між публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (кредитор, позивач по справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівоптпродторг» (позичальник, відповідач по справі) було укладено кредитний договір № 6-0077/13/42-LL, відповідно до умов якого банк, на умовах, визначених цим договором, відкриває відновлювальну кредитну лінію, в рамках якої надає позичальнику кредитні кошти окремими частинами, на засадах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах визначеної цим договором (п.1.2.) граничної суми, а позичальник зобов»язується вчасно погашати кредитору заборгованість за кредитом, а також сплачувати на користь кредитора проценти та комісії в розмірі, в строки (терміни) та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року передбачено, що протягом всього періоду дії цього договору максимальна заборгованість позичальника не може перевищувати кредитний ліміт в сумі 156000,00 грн.

Кінцевий термін, згідно п.1.4. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року, до настання якого (включно) здійснюється надання кредиту (з урахуванням п.2.4. договору) та має бути повністю погашена заборгованість за кредитом, встановлюється 25.09.2014 року. Кредитор має право продовжити позичальнику строк кредитування відповідно до умов цього договору та у разі розміщення грошових коштів (вкладів), що виступають забезпеченням виконанням зобов»язань позичальника згідно з п.1.5. договору на новий строк.

Пунктом 10.08. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року передбачено, що даний договір набуває чинності з моменту його укладення сторонами та діє до повного остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно п. 2.3.1. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року, кредит надається шляхом перерахування кредитором коштів з відповідного (-их) внутрішньобанківського (-их) позичкового (-их) рахунку (-ів) на відкритий у кредитора поточний рахунок позичальника №2698, в сумі, що буде зазначена в заявці на отримання вибірки, зразок якої наведений в додатку 1 до договору. Кожна заявка виконується позичальником на паперовому носії, має бути підписана уповноваженою (-ми) особою (-ми) та скріплена печаткою позичальника і надається позичальником до установи кредитора щонайменше за 2 робочих дні до запланованої дати вибірки, якщо кредитор та позичальник не домовляться про інше. Подана позичальником заявка є безвідкличною, якщо інше не буде погоджено кредитором.

Днем (моментом) надання вибірки вважається день перерахування кредитором коштів з відповідного (-их)внутрішньобанківського (-их) позичкового (-их) рахунку (-ів) на поточний рахунок позичальника, відкритий у кредитора, в сумі та валюті відповідної вибірки (п. 2.5. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року).

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов»язковим для виконання сторонами.

На виконання взятих на себе зобов»язань по кредитному договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року, на підставі заявки ТОВ «Чернігівоптпродторг» на отримання вибірки від 05.11.2013 року на суму 156000,00 грн., банком було надано відповідачу 05.11.2013 року кредит в сумі 156000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 70763 від 05.11.2013р. (а.с.25) та випискою по особовим рахункам з 05.11.2013 по 08.12.2014 (а.с.26-27), копії яких додані до матеріалів справи.

Пунктом 2.6. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року передбачено, що погашення заборгованості за кредитом здійснюється згідно з п.1.4. договору шляхом переказу позичальником грошових коштів на транзитний внутрішньобанківський рахунок, вказаний у п. 4.1. договору.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав і кредит в установлений строк, в повній сумі не повернув. Заборгованість по кредиту становить 156000,00 грн.

У разі непогашення позичальником заборгованості за кредитом згідно з п. 2.6., сума заборгованості за кредитом, що підлягала погашенню вважається простроченою та переноситься на відповідний рахунок обліку простроченої кредитної заборгованості (п. 2.6.1. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року).

Згідно п. 3.1. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року, за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує кредитору проценти, що нараховуються на суму фактичної заборгованості позичальника за кредитом за фактичний строк існування заборгованості за кредитом з періодичністю, визначеною в п. 3.3. договору. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту та не враховується день повного остаточного погашення заборгованості за кредитом, використовується річна процентна ставка в розмірі, зазначеному в п. 3.2. договору та приймається рік, що складається з кінцевого терміну повернення кредиту. Розмір процентів, що нараховуються за цим договором, може бути збільшений без укладення відповідного договору про внесення змін до цього договору, внаслідок порушення позичальником відповідних своїх обов»язків, тощо, у випадках, передбачених в п.3.4. договору.

Пунктом 3.2.1. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року передбачено, що за користування кредитом, наданим у національній валюті України - гривні, позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка встановлюється в розмірі 20,0% річних.

Зокрема п. 3.3. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року передбачено, що у разі надання кредиту в період з 1-го по 25-те число поточного місяця включно проценти за користування кредитом нараховуються кредитором за період від дати надання кредиту по 25-те число поточного місяця включно або до дати повного погашення заборгованості за кредитом, залежно від того, що настане раніше. Сплаті такі проценти підлягають в період з 26-го числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно. При повному остаточному погашенні заборгованості за кредитом проценти за користування кредитом нараховуються кредитором до дати повного остаточного погашення заборгованості за кредитом. Сплаті такі проценти підлягають в день повного остаточного погашення заборгованості за кредитом (кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом (п.1.4. договору). Проценти на прострочену заборгованість за кредитом, починаючи з дня, наступного за кінцевим терміном, як він визначений згідно з п.1.4. договору, або наступного за днем, який встановлений у відповідній вимозі кредитора як кінцевий термін для здійснення дострокового погашення заборгованості за цим договором, нараховуватимуться кредитором щоденно і переноситимуться на рахунки обліку прострочених процентів за кредитом в день їх нарахування.

За період користування кредитом з 05.11.2013 року по 08.02.2015 року, позичальнику нараховано 39405,98 грн. процентів за користування кредитом.

Як вбачається із матеріалів справи, в порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач проценти за користування кредитом сплатив частково в сумі 19916,69 грн. Прострочена заборгованість за нарахованими процентами складає 19489,29 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або нев конав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8.1. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов»язань за договором, сторони несуть відповідальність у порядку та на умовах, визначених договором та чинним законодавством України.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 17614,53 грн. пені, яка включає в себе 15800,87 грн. пені за прострочку повернення кредиту за період з 26.09.2014 року по 08.02.2015 року та 1813,66 грн. пені за прострочку сплати процентів в період з 03.03.2014 року по 08.02.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов'язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

У відповідності до ч. 6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року визначено, що за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, несвоєчасну сплачу процентів та/або комісій за договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діятиме протягом відповідного порушення від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня сплачується окремо від процентів, комісій та штрафу, що підлягають сплаті відповідно до договору.

Сплата неустойки (штрафу, пені), відповідно до п. 8.4. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року, не звільняє позичальника від виконання відповідних зобов»язань (обов»язків) за договором.

Відповідно до ч. 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем (позичальником) взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів, і позивачем розмір пені розрахований з дотриманням вимог ч.6 ст.232, ст. 343 Господарського кодексу України, ст.ст.1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", а тому суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 17614,53 грн. пені, яка включає в себе 15800,87 грн. пені за прострочку повернення кредиту за період з 26.09.2014 року по 08.02.2015 року та 1813,66 грн. пені за прострочку сплати процентів за період з 03.03.2014 року по 08.02.2015 року, є правомірними та підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на ту обставину, що банк відмовився провести взаємозалік за наявним в банку депозитом керівника товариства, який був наданий в якості застави в порядку п.1.5.1. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року є безпідставними, оскільки відповідно до п. 7.2. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року, при настанні випадку порушення зобов»язань кредитор, на свій розсуд, має право, зокрема скористатися будь-якими іншими своїми правами, передбаченими договором та/або чинним законодавством України (п.7.2.7. кредитного договору № 6-0077/13/42-LL від 05.11.2013 року), зокрема вимагати погашення заборгованості за кредитом, процентів та пені за прострочку повернення кредиту і прострочку сплати процентів в судовому порядку.

Крім того, вимога позивача про усунення порушення вих.№14809/31 від 24.11.2014 року, направлена відповідачу 27.11.2014 року рекомендованою кореспонденцією та отримана 28.11.2014 року особисто Горбаченко, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №02038660, була залишена відповідачем без задоволення.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов'язання не виконав, кредит в установлений строк в повній сумі не повернув, проценти за його користування, пеню за несвоєчасне повернення кредиту і пеню за несвоєчасну сплату процентів не сплатив, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині стягнення 156000,00 грн. заборгованості по поверненню кредитних коштів; 19489,29 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 15800,87 грн. пені за прострочку повернення кредиту та 1813,66 грн. пені за прострочку сплати процентів.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та ст.4 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, з відповідача підлягає стягненню в доход Державного бюджету судовий збір в розмірі 3862,08 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 202, 205, 525, 526, 546, 549, 610, 612, 626, 629, 1049, 1054, 10561 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 175, 193, 230, 231, 232, 343 Господарського кодексу України, ст. 4 Закону України „Про судовий збір", ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівоптпродторг", вул. Любченка, буд. 16, м. Чернігів, 14031 (ідентифікаційний номер 32729243, відомості про банківські реквізити відсутні) на користь публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ", бульвар Верховної Ради, 7, м. Київ, 02100 (ідентифікаційний код 21574573, відомості про банківські реквізити відсутні) 156000,00 грн. простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів; 19489,29 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами; 15800,87 грн. пені за прострочку повернення кредиту та 1813,66 грн. пені за прострочку сплати процентів.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівоптпродторг", вул. Любченка, буд. 16, м. Чернігів, 14031 (ідентифікаційний номер 32729243, відомості про банківські реквізити відсутні) в доход державного бюджету (рахунок №3002, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Чернігівській області, отримувач - УК у м. Чернігові/Чернігів/22030001, МФО 853592, ) судовий збір в сумі 3862,08 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення підписано 26.03.2015 року.

Суддя Л.М. Лавриненко

.