ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2015 р. Справа № 926/254/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт»

до комунального підприємства «Чернівціводоканал»

про стягнення боргу, неустойки, інфляційних втрат та процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 93286,87 грн.

суддя Байталюк В. Д.

представники сторін:

від позивача - Береза А. Ю, довіреність № 09/2015 від 23.02.2015;

від відповідача - Мандабура С. В., довіреність № 61/7 від 03.10.2014.

СУТЬ СПОРУ: товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт», м. Рубіжне Луганської області, звернулося з позовом до комунального підприємства «Чернівціводоканал», м. Чернівці, про стягнення заборгованості в сумі 93286,87 грн., в тому числі 67339,54 грн. основного боргу, 10078,52 грн. неустойки, 8071,84 грн. інфляційних нарахувань та 7796,97 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов укладеного з позивачем договору поставки № 28387/01 від 03.04.2014, що призвело до виникнення заборгованості в сумі позову.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву від 03.03.2015, зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, однак просить розстрочити виконання рішення суду терміном на 24 місяці у зв'язку з тяжким фінансовим становищем, оскільки підприємство являється збитковим. Також відповідач просить суд зменшити штрафні санкції.

24.03.2015 представник позивача надав пояснення, в якому заперечує проти розстрочки виконання рішення та зменшення штрафних санкцій, оскільки це призведе до подальшого збільшення завданих зазначеними діями відповідача збитків.

У судовому засіданні відповідач надав докази часткової сплати заборгованості в сумі 8500,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

03.04.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» (постачальник) та комунальним підприємством «Чернівціводоканал» (покупець) було укладено договір поставки № 28387/01 (далі - Договір) згідно умов якого позивач зобов'язався поставити товар (труби, комплектуючі та обладнання), а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити його вартість.

Відповідно до пункту 4.1 Договору сторони домовились, що поставка товару буде здійснюватись партіями на підставі замовлень покупця. Пунктами 4.4 та 4.6 Договору сторони погодили, що поставка (приймання-передача) партії товару від постачальника до покупця буде здійснюватись за видатковими накладними постачальника. Датою здійснення поставки вважається дата видачі видаткової накладної постачальника.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар згідно видаткових накладних за № ЕТП КЛ1405/010 від 14.05.2014 на суму 24522,44 грн. та № ЕТП КЛ2306/020 від 23.06.2014 на суму 43817,10 грн.

Всього за період з 14.05.2014 по 23.06.2014 позивачем було виконано поставку товару відповідачу, за вищезазначеними накладними, на загальну суму 68339,54 грн.

Відповідно до п. 5.1 Договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника не пізніше 30 календарних днів з моменту передачі товару.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем 11.09.2014 частково перераховано грошові кошти в сумі 1000,00 грн. на рахунок позивача.

11 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату боргу в сумі 67339,54 грн.

Таким чином, відповідач частково виконав зобов'язання з оплати вартості товару. Станом на 17.02.2015 сума основного боргу відповідача перед позивачем складає 67339,54 грн.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Статтею 693 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства.

Проте, відповідач за отриманий товар не розрахувався, що спричинило виникнення основного боргу в сумі 67339,54 грн.

Проте, під час розгляду справи, відповідач частково розрахувався за отриманий товар в сумі 8500,00 грн., а саме 1000,00 грн. згідно платіжного доручення № 4751 від 12.03.2015 та 7500,00 грн. згідно платіжного доручення № 84 від 18.03.2015, що підтверджено позивачем.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 58839,54 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В частині стягнення 8500,00 грн. основного боргу провадження у справі підлягає припиненню.

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що у випадку невиконання термінів оплати товару постачальник має право вимагати від покупця сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Пунктом 8.4 Договору сторони погодили, що у випадку прострочення покупцем термінів оплати поставленого йому товару, покупець зобов'язаний сплатити проценти за використання чужих коштів в розмірі 20 % річних за весь період прострочення оплати.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Згідно частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунків позивача, які судом перевірені на правильність, з відповідача підлягають стягненню пеня за період з 14.06.2014 по 04.02.2015 в сумі 10078,52 грн., 20 % річних за період з 14.06.2014 по 04.02.2015 в сумі 7796,97 грн. та інфляційні за період з червня 2014 по січень 2015 року в сумі 8071,84 грн.

Станом на день винесення рішення відповідач у порядку статті 33 Господарського процесуального кодексу України не подав доказів сплати заборгованості.

Щодо клопотання представника відповідача про розстрочення виконання рішення на 24 місяці рівними платежами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні та виключні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 № 14 зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 351 Цивільного процесуального кодексу України і статті 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передано стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

У Рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (Рішення, Конституційний Суд, від 26.06.2013, № 5-рп/2013) зазначено, що до обставин, які ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім'ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи - боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та потребує відповідного доведення заінтересованою особою з урахуванням норм статей 32, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідач вказує на те, що за результатами фінансової діяльності підприємства в 2014 році збитки склали 113835000 грн., про що свідчить звіт про фінансові результати за 2014 рік. Також, дебіторська заборгованість позивача становить 74313000 грн.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи фінансовий стан відповідача, доводи викладенні у клопотанні про розстрочення виконання судового рішення, з метою недопущення погіршення економічної ситуації комунального підприємства, суд вважає надання розстрочки виконання рішення обґрунтованим тільки на 10 місяців. Слід зазначити, що арешт та вилучення грошових коштів, в тому числі тих, які знаходяться або надходитимуть на рахунки відповідача в установах банків, арешт та вилучення іншого майна, позбавить можливості забезпечувати господарську діяльність відповідача, оплачувати поточні витрати на утримання майна, здійснювати розрахунки за комунальні послуги та електроенергію, сплачувати податки і збори, виплачувати заробітну плату працівникам та персоналу. Такі обставини фактично призведуть відповідача до банкрутства і значно ускладнять або взагалі зроблять неможливим виконання рішення суду про стягнення коштів на користь позивача.

Вирішуючи питання про застосування розстрочки виконання рішення суду, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан тощо. Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для відповідача при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для позивача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

В даному випадку суд зазначає, що станом на день винесення рішення відповідач вже погасив частину основної заборгованості в сумі 8500,00 грн.

Отже, відповідач не ухиляється від виконання грошового зобов'язання, а позивач зможе компенсувати свої збитки внаслідок невчасного виконання зобов'язань відповідачем за рахунок нарахування та стягнення штрафних та фінансових санкцій.

В цьому разі надання відповідачу розстрочки виконання рішення суду на 10 місяців базується на принципах співмірності і пропорційності балансу прав і законних інтересів позивача і відповідача.

При цьому, у задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми штрафних санкцій суд відмовляє у зв'язку з його необґрунтованістю.

Судові витрати слід покласти на відповідача, винного в доведенні розгляду спору в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 11 частини першої статті 80, статтями 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства «Чернівціводоканал» (м. Чернівці, вул. Комунальників, 5, ідентифікаційний код 03361780) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» (Луганська область, м. Рубіжне, вул. Трудова, 1, ідентифікаційний код 33090871) основний борг в сумі 58839,54 грн., неустойку в сумі 10078,52 грн., інфляційні в сумі 8071,84 грн., 20 % річних в сумі 7796,97 грн. розстрочивши виконання рішення суду на 10 місяців згідно наступного графіка:

ь до 06.05.2015 - 8478,69 грн.;

ь до 06.06.2015 - 8478,69 грн;

ь до 06.07.2015 - 8478,69 грн.;

ь до 06.08.2015 - 8478,69 грн.;

ь до 06.09.2015 - 8478,69 грн.;

ь до 06.10.2015 - 8478,69 грн.;

ь до 06.11.2015 - 8478,69 грн.;

ь до 06.12.2015 - 8478,69 грн.;

ь до 06.01.2016 - 8478,69 грн.;

ь до 06.02.2016 - 8478,69 грн.

3. Стягнути з комунального підприємства «Чернівціводоканал» (м. Чернівці, вул. Комунальників, 5, ідентифікаційний код 03361780) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» (Луганська область, м. Рубіжне, вул. Трудова, 1, ідентифікаційний код 33090871) судовий збір в сумі 1865,74 грн.

4. В решті позову провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 06.04.2015.

Суддя В. Байталюк