РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2015Справа №910/29566/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажполімер" в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінанта"

про стягнення 12 000,00 грн.

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Голінний А.М. (за довіреністю);

від відповідача: Жигун С.С. (за довіреністю).

В судовому засіданні 02 березня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

30 грудня 2014 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажполімер" в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича (позивач) надійшла позовна заява б/н від 23.12.2014 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домінанта" (відповідач) про стягнення 12 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що грошові кошти були помилкового перераховані на користь відповідача.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав заперечував проти задоволення позову

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/29566/14. Розгляд справи призначено на 11.02.2015р.

В судовому засіданні 11.02.2015 року, судом було оголошено по справі перерву до 02.03.2015 року.

09 лютого 2015 року через канцелярію до суду від відповідача надійшло клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису, яке було задоволено судом, оскільки на підставі ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України, на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31 січня 2011 року було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Будмонтажполімер».

Постановою Господарського суду Черкаської області по справі № 10/5026/183/2011 від 24 червня 2014 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмонтажполімер» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

Відповідно до банківської виписки від 10 травня 2011 року та квитанцій № 09134401 від 22 листопада 2011 року та № 2003_28.1 від 30 січня 2012 року, ТОВ «Будмонтажполімер» було перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «Домінанта» 12 000,00 грн. з призначенням платежу оплата за обладнання відповідно до договору № 45 від 23.09.2008 року (копії документів в справі).

Позивач стверджує, що перерахування на користь відповідача 12 000,00 грн. є таким, що порушує правовий режим мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідач із позовом не погодився і звернувся до суду із відзивом, у якому зазначив, що стосовно позовних вимог у розмірі 7 000,00 грн., перерахованих на розрахунковий рахунок ТОВ «Домінанта» 10.05.2011 року та 22.11.2011 року просить застосувати позовну давність. В частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 5 000,00 грн., перерахованих 30.01.2012 року, вказує що оскільки станом на вказану дату діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів позивач не міг перерахувати вказані грошові кошти, крім цього, перерахування було здійснено фізичною особою Андрєєвим О.А.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Стаття 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31 січня 2011 року було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Будмонтажполімер».

Постановою Господарського суду Черкаської області по справі № 10/5026/183/2011 від 24 червня 2014 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмонтажполімер» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

Відповідно до банківської виписки від 10 травня 2011 року та квитанції № 09134401 від 22 листопада 2011 року, ТОВ «Будмонтажполімер» було перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «Домінанта» 7 000,00 грн. з призначенням платежу оплата за обладнання відповідно до договору № 45 від 23.09.2008 року (копії документів в справі).

Рішенням Господарського суду Черкаської області по справі № 01/1372 від 07 липня 2009 року стягнуто з ТОВ «Будмонтажполімер» на користь ТОВ «Домінанта» 143 398,39 грн. заборгованості (в тому числі і за договором № 45 від 23 вересня 2008 року), 11 872,88 грн. пені.

У зв'язку з цим, позивач зазначає, що зобов'язання з оплати заборгованості за договором № 45 від 23 вересня 2008 року виникло на підставі рішення суду від 07.07.2009 року, тобто до 31.01.2011 року (порушення провадження у справі про банкрутство позивача, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів), в той час, як грошові кошти було перераховано відповідачу 10 травня 2011 року, 22 листопада 2011 року та 30 січня 2012 року.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», якщо порушення права мало місце до призначення ліквідаційної комісії, а позов подається у процесі ліквідації юридичної особи, перебіг позовної давності починається з моменту, коли про порушене право чи про особу, що його порушила, стало відомо чи мало стати відомо правовласникові, а не ліквідаційній комісії.

Про перерахування грошових позивачем, останньому було відомо з дня здійснення вказаних дій, а отже і строк позовної давності за вимогами щодо стягнення грошових коштів в розмірі 7 000,00 грн., перерахованих 10 травня 2011 року та 22 листопада 2011 року сплив, оскільки позивач звернувся до суду із позовом 26.12.2014 року.

Згідно з ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Враховуючи, що відповідачем до винесення рішення у справі подано заяву про застосування строку позовної давності, і позивач не обґрунтував поважність причин пропуску строку давності відповідних вимог, позов в частині стягнення 7 000,00 підлягає залишенню без задоволення через сплив строків позовної давності.

Щодо позовних вимог в розмірі 5 000,0 грн., перерахованих 30 січня 2012 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції № 2003_28.1 від 20 січня 2012 року, перерахування 5 000,00 грн. на розрахунковий рахунок відповідача було здійснено не позивачем, а Андрєєвим Олександром Анатолійовичем, доказів того, що останній діяв в інтересах позивача суду не надано, а отже і підстав для стягнення вказаної суми грошових коштів з відповідача на користь позивача суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги є необґрунтованими і підлягають залишенню без задоволення.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.03.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало