ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року Справа № 904/1326/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кузнецової І.Л. (доповідача),

суддів - Березкіної О.В., Подобєда І.М.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Курачова З.Є. представник, довіреність № 18/Д від 20.02.15;

від відповідача: Биковський М.Ю. представник, довіреність №1746 від 25.02.15,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2015р. у справі №904/1326/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт", м.Миронівка, Київська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР", м.Дніпропетровськ

про стягнення 5078745 грн.99коп.

ВСТАНОВИВ:

- ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2015р. у справі №904/1326/15 (суддя Манько Г.В.) заява публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) "Миронівський хлібопродукт" від 20.02.2015р. про вжиття заходів до забезпечення позову задоволена шляхом накладення арешту на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ)"Торгівельний будинок"Амстор", що обліковуються на розрахун-кових рахунках у банківських установах, які будуть виявлені під час проведення виконавчого провадження та накладання арешту на майно ТОВ"Торгівельний будинок "Амстор", що буде виявлено під час проведення виконавчого провадження в межах ціни позову в розмірі 5078745грн.99коп.;

- при винесенні ухвали господарський суд виходив з наявності обґрунтованих припущень стосовно можливості вчинення відповідачем по справі - ТОВ"Торгівельний будинок"Амстор" дій, спрямованих на створення умов, які перешкоджатимуть або унеможливлюють реальне виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог та необхідності, у зв"язку з цим, вжиття заходів до забезпечення позову;

- не погодившись з винесеною ухвалою, ТОВ"Торгівельний будинок"Амстор" подало апеляційну скаргу, в якій просить цю ухвалу скасувати, а в задоволенні заяви ПАТ"Миронів-ський хлібопродукт" про вжиття заходів щодо забезпечення позову відмовити;

- у поданій скарзі йдеться про те, що в порушення п.1 ч.1 ст.67 Господарського процесуального кодексу України господарський суд застосував до відповідача заходи забезпечення позову як у вигляді накладання арешту на грошові кошти, так і на майно товариства, про те, що резолютивна частина оскаржуваної ухвали, яка вказує на накладання арешту на майно відповідача не містить жодних ознак, які б ідентифікували це майно, про те, що оскаржувана ухвала не обґрунтована та не містить даних, на підставі яких можна зробити висновок про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, при цьому господарський суд при винесенні ухвали не з"ясував питання та не навів фактичних обставин стосовно існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду при задоволенні позову, а також про те, що звертаючись з заявою позивач не надав жодного доказу наявності фактичних обставин для вжиття арешту грошових коштів відповідача, а наявність у позивача сумнівів щодо неможливості стягнення з відповідача суми коштів за поставлений товар не може бути обґрунтуванням накладання арешту, оскільки сумніви не є доказами;

- позивач вважає ухвалу господарського суду обґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що господарське процесуальне законодавство допускає одночасне застосування кількох заходів до забезпечення позову, за умови, що таке забезпечення не перевищить суми заявлених позовних вимог, враховуючи, що забезпечення позову не перевищує ціну (суму) позову, то і не має підстав стверджувати про порушення господарським судом процесуальних приписів, на те, що позивачем подано позов про стягнення коштів, внаслідок чого п.7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", в якому йдеться про накладання арешту на індивідуально визначене майно лише при зверненні з позовами про визнання права власності або витребування майна, по даній справі не застосовуються, на те, що відповідач, знаючи про наявність великого боргу перед позивачем та підписавши акт звірки розрахунків за 2014р. перестав оплачувати поставлений йому товар, на оскарження відповідачем в зазначений період значної кількості судових рішень та ухвал, що свідчить про витрачення коштів не на здійснення розрахунків, на те, що відповідач протягом останніх трьох місяців тричі змінив місцезнаходження, а також на те, що у названій постанові пленуму Вищого господарського суду України зазначено не виключний перелік обставин, які можуть свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов"язання після подання позову до суду і перелічені обставини є додатковими, що ставлять під сумнів добросовісність відповідача у веденні ним господарської діяльності та належне виконання взятих на себе зобов"язань перед позивачем.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2015р. ПАТ"Миронівський хлібопродукт" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ТОВ "Торгівельний будинок"Амстор" 5078745грн.99коп., які складають заборгованість по оплаті вартості товару, поставленого за договором поставки №684 від 30.12.2011р..

Вказана сума заборгованості визначена позивачем станом на 05.02.2014р..

Одночасно позивачем була подана заява про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладання арешту на все рухоме майно, в тому числі, товари в обороті, що є власністю ТОВ"Торгівельний будинок "Амстор", а саме на будь-які продовольчі товари терміном зберігання понад 3 місяці та непродовольчі товари в асортименті, що знаходяться за переліченими в цій заяві адресами, а також шляхом накладання арешту на грошові кошти ТОВ"Торгівельний будинок "Амстор", що обліковуються на розрахунковому рахунку 6 в АТ"Райффайзен Банк Аваль" у м.Києві, МФО 380805 та інших рахунках у бан-ківських установах, що будуть виявлені під час проведення виконавчого провадження в межах ціни позову в розмірі 5078745грн.99коп..

В обґрунтування заяви позивачем були покладені обставини щодо ухилення відповідача від оплати продукції, яка була поставлена за договором №684 від 30.12.2011р., припинення розрахунків за поставлений товар з 31.12.2014р., наявності станом на 06.02.2014р. двох нещодавно відкритих виконавчих проваджень стосовно відповідача, що свідчать про системність невиконання ним своїх обов"язків, наявності корпоративних спорів між учасниками товариства, між учасниками та попереднім керівництвом товариства, невиплати заробітної плати працівникам товариства, про що свідчить інформація з авторитетних засобів масової інформації та інформація з офіційного інтернетсайту відповідача, щодо великої суми заборгованості відповідача, наявності значної частини магазинів відповідача, які не працюють, що призводить до значних збитків відповідача і є ознаками неплатоспроможності та щодо набуття чинності рішенням господарського суду м.Києва від 04.09.2014р. у справі №910/14259/14 про стягнення з ТОВ"Торгівельний будинок "Амстор" грошових коштів на загальну суму 8766210грн.94коп., що свідчить про достатню обґрунтованість припущень відносно можливості переведення (відчуження) на інше підприємство рухомого майна, в тому числі, товарів в обороті по занижених цінах та зменшення грошових коштів відповідача на момент виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

На думку позивача, перелічені обставини призводять до необхідності у забезпеченні позову шляхом накладання арешту на рухоме майно, в тому числі, товари в обороті, що є власністю відповідача та на належні відповідачу грошові кошти, що знаходяться на його рахунках.

За наслідками розгляду заяви позивача господарським судом винесена оскаржувана ухвала.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони має право вжити передбачені ст.67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч.1 ст.67 названого Кодексу позов забезпечується, у тому числі, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

В п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Крім того, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Разом з тим не допускається застосування заходів забезпечення позову, які не пов'язані із заявленими вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Щодо досліджуваної справи, то зазначені в заяві позивача доводи стосовно того, що у випадку незастосування заходів забезпечення позову протягом всього періоду розгляду справи існує вірогідність неповернення йому грошових сум є обґрунтованими.

У цьому зв"язку господарський суд дійшов до правильного висновку про наявність обставин, які перешкоджають або унеможливлюють реальне виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог та про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову.

Між тим, при задоволенні заяви позивача судом не враховано, що запропоновані в цій заяві способи забезпечення позову не відповідають вимогам щодо збалансованості інтересів сторін та необхідності запобігання порушенню їх прав та охоронюваних законом інтересів. Одночасне накладання арешту на грошові кошти та майно, які належать відповідачу може призвести до зупинення його господарської діяльності.

Враховуючи, що позовні вимоги мають майновий характер та їх розмір достатньо суттєвий, співрозмірним та адекватним заходом із заявленими позивачем вимогами є накладання арешту на грошові кошти відповідача в установах банків в межах розміру цих вимог.

Тому заява позивача підлягає частковому задоволенню.

З огляду на викладене, ухвалу господарського суду слід скасувати частково внаслідок винесення останньої при неповному з"ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 101 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

- ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2015р. у справі №904/1326/15 скасувати частково;

- заяву публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити частково;

-накласти арешт на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор", які обліковуються на рахунках товариства у банківських установах (вул.Ленінградська,27, м.Дніпропетровськ, 49038, ) в межах суми позовних вимог в розмірі 5078745грн.99коп.;

- в решті в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" відмовити;

- строк пред"явлення постанови до виконання з 27.03.2015р. до 27.03.2016р.;

- стягувачем за даною постановою є публічне акціонерне товариство "Миронівський хлібопродукт" (вул.Елеваторна,1, м.Миронівка, Київська область, 08800, );

- боржником за даною постановою є товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" (вул.Ленінградська,27, м.Дніпропетровськ, 49038);

- стягнути з публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "Амстор" 304грн.50коп. судового збору за апеляційною скаргою, видати наказ;

- видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області

Головуючий І.Л.Кузнецова

Суддя О.В.Березкіна

Суддя І.М.Подобєд

Повна постанова складена 06.04.2015р.