ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"25" березня 2015 р. Справа № 911/585/15

за позовом комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», м. Біла Церква

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода», м. Біла Церква

про стягнення 589446,73 грн.

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

від позивача: Колесник Т.А., уповноважена, довіреність від 06.01.2015р. №5;

від відповідача: Мельник О.Г., уповноважений, довіреність від 05.01.2015р. № 23;

СУТЬ СПОРУ :

позивач - комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», м. Біла Церква, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 11.02.2015р. № 197 до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода», м. Біла Церква Київської області, в якому просив стягнути з відповідача 589446,73 грн. заборгованості за договором на постачання послуг з опалення та підігріву холодної води від 01.07.2013р. № 908, з яких: 531243,13 грн. основного боргу за жовтень 2014р. - січень 2015р., та нараховані станом на 11.02.2015р.: 10269,05 грн. пені, 46834,20 грн. інфляційних втрат, 1100,35 грн. процентів річних, та покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою від 18.02.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 911/585/15 та призначено справу до розгляду на 10.03.2015р.

Відповідач у відзиві на позов від 10.03.2015р. № 1-03/09-678 проти позову заперечує в частині основного боргу; в частині пені в сумі 7691,58 грн., 3% річних 821,30 грн. та 12234,27 грн. інфляційних втрат позов визнає. Заперечення мотивовані тим, що 31.01.2015р. сторонами підписано Акт про залік зустрічних вимог, відповідно до якого сторони домовились про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму основного боргу 531243,13 грн. За таких обставин, на твердження відповідача, позов в частині стягнення основного боргу задоволенню не підлягає у зв'язку із припиненням зобов'язання зарахуванням, а в частині пені, інфляційних втрат та процентів - підлягає задоволенню частково, оскільки розрахунок має здійснюватись не по 11.02.2015р., а по 31.01.2015р.

В судовому засіданні 10.03.2015р. судом у відповідності до частини третьої ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 25.03.2015р., про що представникам сторін було повідомлено особисто під розпис.

25.03.2015р. позивачем подано заяву від 19.03.2015р. № 424 про зменшення позовних вимог, в якій позивач, в порядку ст. 22 ГПК України, у зв'язку із підписанням 31.01.2015р. Акту про залік зустрічних вимог, просить суд стягнути з відповідача 7881,46 грн. пені, 12218,29 грн. інфляційних втрат та 844,60 грн. процентів річних, всього 20944,35 грн., та покласти на відповідача судовий збір. Розглянувши подану позивачем заяву, суд встановив таке.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Виходячи із змісту поданої заяви від 19.03.2015р. №424 комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» про зменшення позовних вимог, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, суд встановив, що позивач не змінює предмету або підстав позову, а лише зменшує суму позову. За таких обставин суд в порядку ст. 22 ГПК України приймає зазначену заяву до розгляду.

Справа розглядатиметься в редакції позовних вимог відповідно до вищевказаної заяви від 19.03.2015р. №424 комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» про стягнення з відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода", 7881,46 грн. пені, 12218,29 грн. інфляційних втрат та 844,60 грн. процентів річних, всього 20944,35 грн., та судового збору.

Розглянувши позов комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», м. Біла Церква (далі по тексту - КП «Білоцерківтепломережа») до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода», м. Біла Церква Київської області (далі по тексту - ТОВ «Білоцерківвода»), всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 ЦК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (стаття 627 ЦК України).

Підставою виникнення взаємних прав та обов'язків сторін у справі є укладений 01.07.2013р. між КП «Білоцерківтепломережа» (теплопостачальна організація) та ТОВ «Білоцерківвода» (споживач) Договір на постачання послуг з опалення та підігріву холодної води № 908 (далі - Договір), відповідно до якого теплопостачальна організація постачає споживачу послуги з опалення та підігріву холодної води, а споживач зобов'язується прийняти на межі балансової належності та оплатити послуги за встановленими тарифами. Згідно умов Договору:

- облік спожитих послуг проводиться по приладам обліку або розрахунковим шляхом із застосуванням чинним норм (пункти 5.1, 5.4 Договору);

- при наявності засобів обліку щомісячно 15 числа направляється представник споживача до теплопостачальної організації для оформлення акту про використані послуги. Оплата фактично спожитих послуг здійснюється споживачем на підставі виставленого рахунку-фактури та Акту приймання-передачі послуг до сьомого числа місяця, наступного за місяцем поставки послуг. (пункти 6.1, 6.4 Договору);

- за порушення строків оплати споживач сплачує крім суми заборгованості, пеню за кожен день прострочення оплати в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (пункт 6.6 Договору).

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до умов Договору позивач надав відповідачу обумовлені договором послуги згідно технічних умов та стандартів та відповідно до затверджених тарифів, про що сторонами складено та підписано Акти приймання-передачі робіт/послуг з опалення та підігріву холодної води всього на суму 531243,13 грн. за спірний період, а саме:

у жовтні 2014р. на суму 3528,74 грн.;

у листопаді 2014р. на суму 105042,33 грн.;

в грудні 2014р. на суму 174944,73 грн.;

в січні 2015р. на суму 247727,33 грн.

У відповідності до пункту 6.4 Договору позивачем відповідачу були виставлені відповідні рахунки всього на суму 531243,13 грн. за спірний період, а саме:

рахунок-фактура № 908/14/10 за жовтень 2014р. на суму 3528,74 грн.;

рахунок-фактура №908/14/11 за листопад 2014р. на суму 105042,33 грн.;

рахунок-фактура № 908/14/12 за грудень 2014р. на суму 174944,73 грн.;

рахунок-фактура №908/15/01 за січень 2015р. на суму 247727,33 грн.

Копії Актів та рахунків-фактур залучені до матеріалів справи, а оригінали надані для огляду в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.4 Договору сторонами погоджено, що розрахунки проводяться шляхом оплати фактично спожитих послуг до 7-го числа місяця, наступного за місяцем поставки послуг. За таких обставин, за послуги, спожиті в жовтні 2014р., відповідач мав сплатити до 07.11.2014р., в листопаді 2014р. - до 07.12.2014р., в грудні 2014р. - до 07.01.2015р., в січні 2015р. - до 07.02.2015р. включно.

Сторонами не заперечується, що відповідачем оплата наданих позивачем послуг вчасно проведена не була. Разом із тим, відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом вимоги. Зарахування може здійснюватись за заявою однієї із сторін.

Сторонами не заперечується, що 31.01.2015р. між позивачем та відповідачем було підписано Акт про залік зустрічних вимог (копія залучена до матеріалів справи, а оригінал поданий для огляду в судовому засіданні), за яким сторони провели взаємозалік грошових зобов'язань за спірним договором на постачання послуг з опалення та підігріву холодної води № 908 від 01.07.2013р. та Договором про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту підвищуваних насосів холодного водопостачання від 01.07.2013р. №7/13, при цьому сума зустрічних однорідних вимог, що була зарахована за спірним Договором, склала 531243,13 грн.

За таких обставин, зобов'язання відповідача за Договором з оплати основного боргу за надані послуги в жовтні 2014 - січні 2015р. припинилися 31.01.2015р. зарахуванням, що сторонами не заперечується.

Разом із тим, у зв'язку із наявним простроченням виконання грошового зобов'язання позивач просить суд стягнути з відповідача 7881,46 грн. пені, 12218,29 грн. інфляційних втрат та 844,60 грн. процентів річних. Щодо зазначених вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов'язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Так, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов'язання мало бути виконано. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до частини 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки інший період нарахування пені в Договорі сторонами не встановлено, нарахування пені має розпочатися наступного дня після спливу передбаченого договором терміну оплати (тобто з 8-го числа наступного місяця по кожному Акту окремо), та припинитися в день виконання грошового зобов'язання (в даному випадку припинення зобов'язання зарахуванням).

Крім того, положеннями частини 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» (з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011р. № 23/466 та на лист Верховного суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997р. № 62-97р) зазначено, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Оскільки 3% річних та інфляційні не є штрафними санкціями, то обмеження нарахування процентів річних та інфляційних терміном 6 місяців відповідно до ст. 232 ГК України не застосовується.

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. За таких обставин, виходячи з наступного розрахунку:

періодСтрок оплатиПогашено взаємо-залікомОсновний борг, грн.Період простроченняПеня, грн.3% річних, грн.Інфляційні втрати, грн.
жовтень 2014р.07.11.1431.01.153528,7408.11.14 - 30.01.15225,9424,36289,36

листопад 2014р.07.12.1431.01.15105042,3308.12.14 - 30.01.154351,34466,226512,62

грудень 2014р.07.01.1431.01.15174944,7308.01.15 - 30.01.20153086,70330,725423,29

всього 0 7663,98821,3012225,27
судом встановлено, що належні до стягнення з відповідача інфляційні втрати складають 12225,27 грн., проценти річних складають 821,30 грн., пеня складає 7663,98 грн. Суд, приймаючи рішення, не вправі виходити за межі позовних вимог, відповідно вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю в заявленій сумі 12218,29 грн. Вимоги про стягнення процентів річних та пені підлягають задоволенню частково в сумі 821,60 грн. та 7663,98 грн. відповідно.

Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» частково, приймає рішення про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» заборгованості в сумі 20703,57 грн., яка складається з 7663,98 грн. пені, 821,30 грн. процентів річних та 12218,29 грн. інфляційних втрат. У відповідності до частини другої статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладає на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Виходячи із зменшеного розміру позовних вимог про стягнення з відповідача 20944,35 грн., позовна заява мала бути оплачена судовим збором в сумі 1827,00 грн. (1,5 розміру мінімальної заробітної плати на перше січня поточного року). Як вбачається з доданого до позовної заяви платіжного доручення від 11.02.2015р. №17272, позивач сплатив судовий збір в сумі 11788,93 грн., виходячи з розміру первісних позовних вимог . Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог. За таких обставин зайве сплачений судовий збір в сумі 9961,93 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, шляхом винесення в порядку ст.7 Закону України "Про судовий збір" відповідної ухвали.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1, 22, 33, 34, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Гординського, буд. 24, ідентифікаційний код 38010130)

на користь комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Мережна, буд. 3, ідентифікаційний код 04654336)

7663,98 грн. (сім тисяч шістсот шістдесят три гривні дев'яносто вісім копійок) пені,

821,30 грн. (вісімсот двадцять одну гривню тридцять копійок) процентів річних;

12218,29 грн. (дванадцять тисяч двісті вісімнадцять гривень двадцять дев'ять копійок) інфляційних втрат;

1806,00 грн. (одну тисячу вісімсот шість гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Суддя О.В. Конюх

Повний текст рішення підписано 07.04.2015р.