ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2015 р.Справа № 916/4979/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Петрова М.С.,

суддів: Разюк Г.П., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С

за участю представників сторін:

від позивача:

- Нінадович В.Я. довіреність № 21 від 05.01.15

- Конарєв В.І. довіреність № 22 від 03.07.14

від відповідача: не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної установи "Лабораторний центр Держсанепідемслужби України на водному транспорті"

на рішення господарського суду Одеської області від 09.02.2015р.

по справі № 916/4979/14

за позовом Державної установи "Лабораторний центр Держсанепідемслужби України на водному транспорті" (далі по тексту Лабораторний центр)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройтехснаб" (далі по тексту ТОВ «Стройтехснаб»)

про зобов'язання виконати умови договору

В С Т А Н О В И В :

11.12.2014р. Лабораторний центр звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до ТОВ «Стройтехснаб» про зобов'язання виконати умови договору інвестування №1/08 від 11.08.2004 р. шляхом передачі житла позивачу у розмірі 71,1 кв.м.

Рішенням господарського суду Одеської області від 09.02.15р. (суддя Волков Р.В.) у позові Лабораторного центру відмовлено з огляду на те, що позивач не спростував належними доказами факт отримання ним від відповідача 71,1 кв. м. житла за актом приймання-передачі від 29.11.04р. на підставі договору інвестування №1/08 від 11.08.2004р., а відповідно із цим не довів факт невиконання відповідачем умов вказаного договору щодо передачі 71,1 кв.м. житла.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Лабораторний центр через господарський суд Одеської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення, оскільки суд 1 інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем факту невиконання відповідачем умов договору інвестування №1/08 від 11.08.2004 р. щодо передачі 71,1 кв.м. житла, так як вказаний факт відповідно до ст.35 ГПК України встановлено рішенням апеляційного суду Одеської області від 24.12.10 р., залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.09.2011 р. у справі, де Лабораторний центр приймав участь у якості 3 особи.

З огляду на вищенаведене скаржник вважає, що місцевий господарський суд не дослідив у повному обсязі наявні у матеріалах даної справи докази, а тому зважаючи на те, що позивач сплатив відповідачу в якості інвестицій 110000 грн. і не отримав від останнього 71 кв.м. житла за договором інвестування №1/08 від 11.08.2004 р., оскаржене рішення суду 1 інстанції підлягає скасуванню, позов - задоволенню.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду не надав та його представник в судове засідання від 26.03.2015р. не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників позивача, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

11.08.2004 року між Центральною санітарно-епідеміологічною станцією на водному транспорті (інвестор), правонаступником якої є позивач, та відповідачем укладено договір інвестування № 1/08 (а.с. 9-10), який за своїм змістом та правовою природою є інвестиційним договором та підпадає під правове регулювання норм Закону України "Про інвестиційну діяльність".

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору відповідач отримує від інвестора інвестиції на закупку будівельних матеріалів, необхідних для будівництва житла в м. Іллічівську, вул. Карла Маркса, буд. 1, кв. 71, буд. 4, кв. 14, з подальшою передачею позивачеві загальної площі житла 71,10 кв.м. за адресою: м. Іллічівськ, вул. Карла Маркса2, буд. 1 кв. 71, буд. 4 кв. 14.

Договір підписано обома сторонами без зауважень і заперечень та скріплено печатками підприємств.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про інвестиційну діяльність", що діяла на момент укладення спірного договору основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладання договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності. Втручання державних органів та посадових осіб у реалізацію договірних відносин між суб'єктами інвестиційної діяльності зверх своєї компетенції не допускається.

За умовами п. 1.3. договору інвестування загальна сума інвестицій складає 110000,00 гривень.

Відповідно до п. 1.3 договору акт приймання-передачі квадратних метрів підписується після надходження всієї суми грошових коштів на рахунок відповідача та підписання Акту Державної комісії про здачу будинку в експлуатацію.

На виконання умов договору інвестування 10.11.2004 року інвестор (позивач) перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 110000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1130 від 10.11.2004 року.

29.11.2004 року сторонами було підписано акт приймання-передачі, згідно до якого відповідач передав, а інвестор прийняв 3-х кімнатну квартиру №1 на 14 поверсі загальною площею 71,10 кв.м., вартістю у 110000,00 гривень за адресою: м. Іллічівськ, вул. Карла Маркса2, буд. 1 (а.с. 32).

Згідно до п. 5 зазначеного акту сторони не мають будь-яких претензій один до одного відносно виконання своїх зобов'язань за договором інвестування № 1/08 від 11.08.2004 року в жилому будинку за адресою: м. Іллічівськ, вул. Карла Маркса2, буд. 1.

Зазначений акт підписано обома сторонами без зауважень і заперечень та скріплено печатками підприємств.

Як вбачається із змісту договору інвестування № 1/08 від 11.08.2004 року відповідач повинен був передати позивачу на виконання умов цього договору дві квартири загальною площею 71,1 кв.м. за адресою вул. К.Маркса, 2, а саме у будинку із будівельним номером 1 - квартиру №71, із будівельним номером 4 - квартиру №14.

Однак, згідно із актом приймання-передачі від 29.11.2004 р. сторони договору інвестування фактично змінили умови цього договору щодо зобов'язань ТОВ «Стройтехснаб», замість обов'язку передати дві квартири загальною площею 71,1 кв.м. за адресою вул. К.Маркса, 2, а саме у будинку із будівельним номером 1 - квартиру №71, із будівельним номером 4 - квартиру №14, сторони договору інвестування встановили обов'язок ТОВ «Стройтехснаб» передати позивачу 3-х кімнатну квартиру №1 на 14 поверсі загальною площею 71,10 кв.м., вартістю у 110000,00 гривень за адресою: м. Іллічівськ, вул. Карла Маркса 2, буд. 1 (а.с. 32).

Згідно із наявними матеріалами справи позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про те, що він фактично не отримував 3-х кімнатну квартиру загальною площею 71,1 кв.м. і вказана квартира знаходиться у власності або володінні та користуванні інших осіб.

Посилання скаржника на судові рішення по цивільним справам, якими на його думку відповідно із ст.35 ГПК України встановлено факт невиконання відповідачем умов інвестиційного договору № 1/08 від 11.08.2004 року, судова колегія до уваги не приймає, оскільки предметом спору згідно із наявними в матеріалах справи судових рішеннях (а.с.21-31) є двокімнатна квартира №14 у будинку №2-г по вул. К.Маркса в м. Іллічівську та встановлено той факт, що за актом прийому-передачі між позивачем і відповідачем від 29.11.2004 р. та актом прийому передачі між Нарушкевичем О.С. і відповідачем від 18.10.2004 р. передавалася не одна й таж квартира.

В той же час із місту позовної заяви Лабораторного центру видно, що позивач вважає, що відповідач помилково передав належну йому житлову площу колишньому робітнику лабораторії Нарушкевичу О.С. у зв'язку із чим відповідач у судовому порядку намагався повернути від Нарушкевича О.С. безпідставно отриману квартиру.

Вказана обставина за твердженням позивача змусила його тривалий час не звертатися до суду із позовом про зобов'язання відповідача виконати умови договору інвестування щодо передачі житла, оскільки воно знаходилося у Нарушкевича О.С.

Зазначене свідчить про те, що на думку скаржника доказом не передання відповідачем належної йому житлової площі є її знаходження у фізичної особи Нарушкевича О.С.

Натомість, як зазначалося вище, судовими рішеннями по цивільним справам встановлено той факт, що Нарушкевич О.С. і позивач отримали різні квартири, а відповідно із цим це не може бути доказом неотримання позивачем житлової площі за актом прийому-передачі від 29.11.2004 р. Інших доказів на підтвердження факту неотримання житла за договором інвестування позивачем також не надано.

Згідно зі ст. ст. 33-34 ГПК України кожна сторона за допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 ГПК України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що суд 1 інстанції дійшов правомірного висновку про ненадання позивачем доказів, які б спростовували факт отримання інвестором 71,10 кв.м. за актом приймання-передачі від 29.11.2004 року.

Обґрунтованим є й висновок місцевого господарського суду про те, що посилання позивача на те, що в зазначеному акті приймання-передачі відповідачем помилково не було зазначено, яким чином розподіляється вказана житлова площа, яка передається інвестору, спростовується наступним. В п. п. 2, 3 акту приймання-передачі зазначено специфікацію квартир: трикімнатна квартира на чотирнадцятому поверсі, орієнтовною загальною площею 71,10 кв.м., за адресою: м. Іллічівськ, вул. Карла Маркса2, буд. 1.

Доводи позивача про те, що в зазначеній квартирі проживає інша особа, не підтверджено належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд 1 інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач не довів належним чином ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідно із цим правомірно відмовив у позові.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга Лабораторного центру підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 09.02.15 р. - без змін.

Згідно із ст.49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної установи "Лабораторний центр Держсанепідемслужби України на водному транспорті" залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 09.02.15 р. - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 27.03.2015 р.

Головуючий суддя Петров М.С.

Суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.