РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015№910/2418/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та

Гарантія"

до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"

про відшкодування шкоди у розмірі 16 158,28 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про відшкодування шкоди 16 158,28 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.02.2015 порушено провадження у справі №910/2418/15-г та призначено розгляд справи на 25.02.2015.

Ухвалою від 25.02.2015 відкладено розгляд справи на 16.03.2015.

Представники відповідача в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 2 ст. 352 Господарського кодексу України встановлено, що страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про страхування", страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Страхування наземного транспорту (крім залізничного), відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України "Про страхування", є видом добровільного страхування.

В статті 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

16.11.2012 між ПАТ "СК "НАСТА" (далі - страховик) та Мостіпан О.О. (далі - страхувальник) укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту №205.0089111 (далі - Договір), за яким був застрахований автомобіль "Land Rover" державний номер АА8889МК.

Строк дії Договору встановлено з 19.11.2012 по 18.11.2013.

24.01.2013 на В М. Києві на малозахисній дамбі Київ-Проців, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Land Rover" державний номер АА8889МК під керуванням Мостіпана О.О. та транспортного засобу марки "Тойота", державний номер АА2403АЕ під керуванням Захарічева О.В.

Відповідно до звіту №2013-01-24/002 від 04.02.2013, вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 17 374,84 грн. Згідно рахунку №сф-0000590 ВІД 03.02.2013, акта виконаних робіт №НЗ-0000700 від 11.02.2013, вартість відновлювального ренту автомобіля "Land Rover" державний номер АА8889МК становила 17 158,28 грн.

Страховими актами № 2013-01-24/002-1 від 12.02.2013 та №2013-01-24/002 від 05.02.2013, пошкодження транспортного засобу марки "Land Rover" державний номер АА8889МК внаслідок ДТП, яка відбулася 24.01.2013, визнано позивачем страховим випадком.

На підставі Договору № 205.0089111 від 16.11.2012, страхових актів № 2013-01-24/002-1 від 12.02.2013 та №2013-01-24/002 від 05.02.2013, рахунку №сф-0000590 ВІД 03.02.2013, акта виконаних робіт №НЗ-0000700 від 11.02.2013 та звіту №2013-01-24/002 від 04.02.2013, позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 17 158,28 грн., про що свідчать видаткові касові ордери від 14.02.2013 на суму 13 726,62 грн. та 3 431,66 грн.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 2. ст. 1187 Цивільного кодексу України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи, в межах суми 17 158,28 грн.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно внаслідок експлуатації транспортного засобу марки "Тойота", державний номер АА2403АЕ під керуванням Захарічева О.В. відповідно до постанови Подільського районного суду міста Києва від 15.02.2013 (справа №758/1512/13-п).

Вищезазначеною постановою районного суду Захарічеву О.В. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення - акт судового розгляду справи, який є результатом дослідження всіх документів та з'ясування всіх необхідних обставин. Таким чином, у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, дорожньо-транспортні пригоди, належним доказом є довідка Державної автомобільної інспекції, складена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення. У свою чергу, протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, остаточний висновок щодо наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення міститься у постанові суду.

На момент скоєння даної ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "Тойота", державний номер АА2403АЕ, була застрахована у ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" (відповідача) на підставі договору (полісу) №АВ5015028 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності по майну - 50 000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.).

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АВ5015028 покладено обов'язок з відшкодування шкоди завданої під час експлуатації транспортного засобу марки "Тойота", державний номер АА2403АЕ на час спірної ДТП.

Заперечення відповідача щодо виплати страхового відшкодування шляхом видачі страхувальнику готівки, а не шляхом перерахування на його рахунок, не спростовує факт зобов'язання відповідача щодо сплати страхового відшкодування на підставі договору (полісу) №АВ5015028 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач при визначенні ціни позову вірно врахував, ліміт відповідальності та розмір франшизи за страховим полісом відповідача, та заявив до стягнення 16 158,28 грн.

Судом встановлено, що 25.03.14. між страховиком (далі - первісний кредитор) та позивачем (далі - новий кредитор) укладено Договір № 2503 про відступлення права вимоги (далі - договір № 2503) відповідно до умов якої первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги (права грошової вимоги первісного кредитора до боржників, які виникли внаслідок заподіяння збитків страхувальникам первісного кредитора, які уклали договір страхування з первісним кредитором) до боржників (особи, що винні/відповідальні за завдання матеріальних збитків, за фактом настання яких первісний кредитор визнав завдані матеріальні збитки страховими випадками та здійснив страхові виплати/страхові відшкодування на користь страхувальників по укладеним договорам добровільного страхування наземного транспорту перелік яких зазначено в додатку № 1 до договору № 2503 - реєстрі прав вимог), а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору (п. 2.1 Договору № 2503).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України).

Згідно додатку № 1 до Договору № 2503 Первісний кредитор передав позивачу регресну вимогу за об'єктом страхування за Договором.

Приписами ст. 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за вказаним правочином страховик відступив позивачу належні йому права вимоги, які він мав до відповідача, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм транспортного засобу.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У зв'язку із задоволенням позову, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145, код 23734213) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (01133, м. Київ, вул. Кутузова, 13, код 38750239) шкоду у розмірі 16 158,28 грн. (шістнадцять тисяч сто п'ятдесят вісім гривень 28 коп.) та 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) судового збору.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Дата підписання повного тексту рішення: 26.03.2015.

Суддя М.Є. Літвінова