ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.03.15р. Справа № 904/321/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "ФАВОРИТ ПЛЮС", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР", м.Дніпропетровськ

про стягнення 445 751,32 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Мостовий Н.Л., довіреність № 20/02-15 від 20.02.2015 року, представник;

від відповідача: Биковський М.Ю., довіреність № 1746 від 20.02.2015 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "ФАВОРИТ ПЛЮС" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" заборгованість у загальному розмірі 445 751,32 грн., який складається з сум: 425 130,71грн. - основний борг, 10 102,13 грн. - пеня, 1 466,74 грн. - 3% річних, 9 051,74 грн. - інфляційні збитки.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору № 473 від 01.08.2011р. в частині своєчасної та повної оплати за поставлений позивачем товар.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно рухоме, нерухоме та грошові суми на банківських рахунках, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" до вирішення спору по суті.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2015р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "ФАВОРИТ ПЛЮС" про забезпечення позову задоволено частково. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на грошові суми на банківських рахунках, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Пастера, буд. 10, ідентифікаційний номер 32516492).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.02.2015р. ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2015р. у справі № 904/321/15 скасовано з огляду на невизначеність суми коштів на банківських рахунках відповідача, на які накладено арешт.

10.02.2015р. позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Пастера, буд. 10, ідентифікаційний код 32516492) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "ФАВОРИТ ПЛЮС" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Ульянова, 10, ідентифікаційний код 37373551) заборгованість у загальному розмірі 583 218,66 грн., який складається з сум: 558 578,42 грн. - основний борг, 13 623,79 грн. - пеня, 1 964,71 грн. - 3% річних, 9 051,74 грн. - інфляційні збитки.

Відповідно до ч.4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог.

Господарським судом заяву про збільшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду. Загальний розмір позову на суму 583 218,66 грн. є остаточним.

17.02.2015р. позивач знов звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно рухоме, нерухоме та грошові суми на банківських рахунках, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" до вирішення спору по суті в межах заборгованості в сумі 583 218,66 грн.

Ухвалою господарського суду від 20.02.2015р. заяву задоволено частково. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на грошові суми на банківських рахунках, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Пастера, буд. 10, ідентифікаційний номер 32516492, р/р 6 АТ "Райфайзен банк" "Аваль", м. Київ, МФО 380805) в межах суми 583 218,66грн. (п'ятсот вісімдесят три тисячі двісті вісімнадцять грн. 66 коп.).

Відповідно до ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні, призначеному на 17.02.2015р. о 10:45 год. було оголошено перерву до 11.03.2015р. о 11:30год.

Відповідач проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, 17.02.2015р. подав письмові заперечення на позов (т. 3 а.с.34).

Відповідно до ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні, призначеному на 11.03.2015р. о 11:30год. було оголошено перерву до 23.03.2015р. о 11:30год.

11.03.2015р. відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву (а.с.94-97), відповідно до якого просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

12.03.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "ФАВОРИТ ПЛЮС", в якій просить:

1. Відстрочити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" сплату судового збору за подачу цього зустрічного позову до ухвалення судового рішення у справі №904/321/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "ФАВОРИТ ПЛЮС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" про стягнення заборгованості у розмірі 445 751,32 грн.

2. Прийняти цей зустрічний позов.

3.Змінити договір № 473 від 01.08.2011 року, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" та Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "ФАВОРИТ ПЛЮС" шляхом викладення п. 5.6. договору у наступній редакції: "Оплата за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника не пізніше 365-ти календарних днів з дня переходу права власності на товар від постачальника до покупця.".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015р. у прийнятті зустрічної позовної заяви відмовлено в звязку з тим, що зустрічний позов подано після початку розгляду справи по суті.

18.03.2015р. позивачем за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) було подано апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015р. про відмову у прийнятті зустрічного позову.

19.03.2015р. господарським судом виділено матеріали оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015р. про відмову у прийнятті зустрічного позову та направлено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду

23.03.2015р. відповідачем подано письмове клопотання про призначення судової - бухгалтерської експертизи. Відповідно до поданого клопотання відповідач просить проведення експертизи доручити фахівцям Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз (49000, м. Дніпропетровськ, Набережна Леніна, 17, оф. 361), на її вирішення запропонував наступне питання:

- чи підтверджується копіями транспортних, товарних та товарно-транспортних накладних, які перебувають в матеріалах справи заборгованість Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "ФАВОРИТ ПЛЮС" на заявлену позивачем до стягнення суму?

Клопотання судом не задоволено в зв'язку з тим, що відповідачем не обгрунтовано необхідність перевірки розрахунків саме експертним шляхом, контррозрахунок на доказ наявності суттєвих розбіжностей між розрахунками суми позову наданих позивачем до справи також не надано.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів з метою перевірки розрахунків позивача.

З огляду на заперечення позивача та наявні докази отримання ухвали суду про призначення справи до розгляду ще 28.01.2015р., присутність представників відповідача в усіх судових засіданнях, які відбулись 17.02.2015р., 11.03.2015р. та 23.03.2015р., достатньо часу для перевірки розрахунку суми позову, суд не вбачає підстав для продовження строку розгляду справи.

В даному судовому засіданні представником відповідача заявлено усне клопотання про відвід судді, з тієї підстави, що дії судді Бєлік В.Г. викликають у відповідача сумнів у його неупередженості, оскільки суддею були відхилені всі клопотання відповідача.

Відповідно до приписів ст.20 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь в розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, прийнятої за його участю. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід. З цих же підстав відвід судді можуть заявити сторони та прокурор, який бере участь в судовому процесі. Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті. Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів. У разі задоволення відводу (самовідводу) одному з суддів або всьому складу суду справа розглядається в тому самому господарському суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідачем в порушення вимог вищевказаної статті заяву було заявлено в усній формі, без подання будь-яких доказів та обґрунтованих причин, які б могли ставити під сумнів неупередженість судді Бєлік В.Г. щодо розгляду справи № 904/321/15, заява про відвід судді Бєлік В.Г. задоволенню не підлягає.

На вимогу відповідача, викладену в клопотанні від 23.03.2015р., при розгляді справи по суті здійснювалось фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

23.03.2015р. у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "ФАВОРИТ ПЛЮС" укладений договір № 473 від 01.08.2011р.

Відповідно до п.1.1. договору постачальник зобов'язується поставляти товар на умовах CIP (рампа торгівельного центру в місці поставки - згідно замовлення покупця), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити його вартість відповідно до умов договору.

Товар, що підлягає поставці за цим договором, визначається Специфікацією (Додаток № 3), яка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору покупець зобов'язується надавати постачальнику послуги в порядку та згідно умов, визначених у Додатку № 2, а постачальник зобов'язується своєчасно сплатити їх вартість.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільний кодекс України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За своє правовою суттю договір № 473 від 01.08.2011р. є договором поставки.

Крім основного боргу, між сторонами укладено додаткову угоду від 01.09.2012р. та додаткову угоду від 30.12.2013р.

Як вбачається з наданих до матеріалів справи товарних накладних (том № 1, а.с.27-250, том № 2, а.с.1-20), позивач поставив відповідачу товар на суму 558 578,42 грн.

Товар був прийнятий відповідачем без будь-яких зауважень в повному обсязі, без претензій, що підтверджено засвідченим печаткою товариства підписом повноважного представника відповідача у товарних накладних Крім того на доказ прийняття товару відповідачем, позивач крім товарних накладних надав копії транспортних накладних та повідомлень про приймання товару, підписані представниками обох сторін.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5.6. договору, викладеного в редакції додаткової угоди від 30.12.2013р., покупець зобов'язаний здійснювати оплату за поставлений товар, за вирахуванням сум, які передбачені даним договором, які настають після спливу 40 (сорока) календарних днів з моменту поставки товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець здійснює оплату товарів два рази на тиждень по робочих вівторках та четвергам (в день, який настане раніше після спливу строку оплати).

Відповідачем з моменту отримання товару до звернення позивача з позовом до суду не здійснено жодного платежу.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 558 578,42грн. є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо прострочення кредитора в зв'язку з неотриманням ним всіх документи визначені в п. 2.5. договору з огляду на таке.

Договором не визначечений особливий порядок передачі рахунків. За твердженням позивача, весь пакет документів був наданий разом з товром, як це передбачено в п. 3.4. договору. Доказів звернення до позивача щодо відсутності рахунків або інших документів до отримання яких відповідач не може здійснити оплату отриманого ним товару суду не надано. Накладні на відпуск товару містять всю необхідну інформацію для здійснення оплати, в тому числі посилання на рахунки. Тобто доказів неможливості виконати зобов'язання з оплати отриманого товару відповідачем не надано.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантiєю, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п.6.8. договору за несвоєчасну оплату поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період виникнення заборгованості, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Позивачем нарахована пеня за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань за період з 29.11.2014р. по 04.02.2015р. у загальній сумі 13 623,79 грн. (розрахунок, 1 -й том справи, а.с.8-10; 2-й том справи, а.с.54).

Суд, перевіривши розмір нарахованої позивачем пені та період за який її було нараховано, визнав розрахунок пені таким, що відповідає вимогам закону у зв'язку з чим, вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення пені у розмірі визначеному позивачем.

Статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача за період прострочення з 29.11.2014р. по 04.02.2015р. 3% річних у розмірі 1 964,71 грн. та за період прострочення інфляційні збитки у розмірі 9 051,74 грн. (розрахунок, 1 -й том справи, а.с.8-10; 2-й том справи, а.с.54).

Перевіривши правильність розрахунків 3% річних та інфляційних, суд вважає за можливе

Суд, перевіривши розміри нарахованих позивачем сум 3% річних та інфляційних та періоди за які їх було нараховано, визнав розрахунки позивача такими, що відповідають вимогам закону у зв'язку з чим, вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних у розмірах визначених позивачем.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового доказу.

Відповідачем не надано доказів оплати отриманого товару в повному обсязі період з моменту його отримання до дати слухання справи.

23.03.2015р. відповідачем подано письмове клопотання про призначення судової - бухгалтерської експертизи. Відповідно до поданого клопотання відповідач просить проведення експертизи доручити фахівцям Дніпропетровського науково - дослідного інституту судових експертиз (49000, м. Дніпропетровськ, Набережна Леніна, 17, оф. 361), на її вирішення запропонував наступне питання:

- чи підтверджується копіями транспортних, товарних та товарно-транспортних накладних, які перебувають в матеріалах справи заборгованість Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "ФАВОРИТ ПЛЮС" на заявлену позивачем до стягнення суму?

Клопотання судом не задоволено в звязку з тим, що відповідачем не обгрунтовано необхідність перевірки розрахунків саме експертним шляхом, контррозрахунок на доказ наявності суттєвих розбіжностей між розрахунками суми позову наданих позивачем до справи також не надано.

Розрахунки позивача перевірені судом, незначний період формування заборгованості за отриманий товар (з 20.10.2014р. по 29.11.2014р.) та відсутність часткової оплати такого товару з боку відповідача не викликають значних ускладнень перевірки такого розрахунку, а тому не потребують спеціальних знань та призначення економічної експертизи.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів з метою перевірки розрахунків позивача.

З огляду на заперечення позивача та наявні докази отримання ухвали суду про призначення справи до розгляду ще 28.01.2015р., присутність представників відповідача в усіх судових засіданнях, які відбулись 17.02.2015р., 11.03.2015р. та 23.03.2015р. у відповідача було достатньо часу для перевірки розразунку суми позову, тому суд не вбачає підстав для продовження строку розгляду справи.

Крім того, до початку судового засідання 20.03.2015р. відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про термінове направлення справи до апеляційного господарського суду, у зв'язку з тим, що 18.03.2015р. позивачем за зустрічним позовом (відповідач за первісним позовом) було подано апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015р. про відмову у прийнятті зустрічного позову. На думку заявника матеріали справи повинні бути направлені до апеляційного суду не пізніше 20.03.2015р.

Враховуючи, що відповідно до ст. 106 Господарського процесуального кодексу, у разі подання апеляційної скарги на ухвалу про відмову у прийнятті зустрічного позову, направлення справи до суду апеляційної інстанції не передбачено, 19.03.2015р. господарським судом виділені матеріали оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015р. про відмову у прийнятті зустрічного позову та направлені до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, супровідний лист господарського суду Дніпропетровської області приєднаний до матеріалів справи (т.3, а.с.109).

Отже, клопотання відповідача від 20.03.2015р. про направлення справи до апеляційного суду є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

В даному судовому засіданні представником відповідача заявлено усне клопотання про відвід судді, з тієї підстави, що дії судді Бєлік В.Г. викликають у відповідача сумнів у його неупередженості, оскільки суддею були відхилені всі клопотання відповідача.

Відповідно до приписів ст.20 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь в розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, прийнятої за його участю. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід. З цих же підстав відвід судді можуть заявити сторони та прокурор, який бере участь в судовому процесі. Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті. Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів. У разі задоволення відводу (самовідводу) одному з суддів або всьому складу суду справа розглядається в тому самому господарському суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу.

Враховуючи, що відповідачем в порушення вимог вищевказаної статті заяву було заявлено в усній формі, без подання будь-яких доказів та обґрунтованих причин, які б могли ставити під сумнів неупередженість судді Бєлік В.Г. щодо розгляду справи № 904/321/15, заява про відвід судді Бєлік В.Г. задоволенню не підлягає.

Поведінку відповідача під час судового засідання, а саме вимога негайно направити справу до апеляційного суду, заявлення клопотання про проведення судової експертизи та продовження строку розгляду справи, заявлення відводу судді після відмови у заявлених клопотаннях, суд розцінює як зловживання правом направлене на зрив судового засідання з метою недопущення прийняття рішення не на свою користь в останній день двомісячного сторку розгляду справи господарським судом, встановленим ч. 1 ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі у загальному розмірі 583 218,66 грн., який складається з сум: 558 578,42 грн. - основний борг, 13 623,79 грн. - пеня, 1 964,71 грн. - 3% річних, 9 051,74 грн. - інфляційні збитки.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи, що позивачем за подання даного позову було сплачено судовий збір у розмірі 11 700,00 грн., на підставі п.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" та ст. 47 ГПК України, зайво сплачений позивачем судовий збір у сумі 35,63 грн. підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України" платіжне доручення № 17710 від 16.01.2015р., що підтверджує сплату судового збору на суму 11 700,00 грн., повертається позивачу.

Керуючись ст.ст.47, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок "АМСТОР" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Пастера, буд. 10, ідентифікаційний код 32516492) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "ФАВОРИТ ПЛЮС" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Ульянова, 10, ідентифікаційний код 37373551) 558 578,42 грн. - основного боргу, 13 623,79 грн. - пені, 1 964,71 грн. - 3% річних, 9 051,74 грн. - інфляційних збитків, 11 664,37 грн. - судового збору.

Видати наказ.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "М'ясна фабрика "ФАВОРИТ ПЛЮС" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Ульянова, 10, ідентифікаційний код 37373551) з Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської Служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області (49027, м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7, код ЄДРПОУ 379 892 69, рахунок 312 142 067 830 05 в Відділенні банку ГУДКУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 220 300 01) зайво сплачений, згідно платіжного доручення № 17710 від 16.01.2015р., судовий збір на суму 35,63 грн. (тридцять п'ять гривень 63 копійки).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

27.03.2015р.

Додаток для позивача: - оригінал платіжного доручення № 17710 від 16.01.2015р. про сплату судового збору на суму 35,63 грн.

Суддя В.Г. Бєлік