КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Справа№ 910/1626/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача за первісним позовом: Іващенко О.В. - за дов.

від відповідача за первісним позовом: Поліщук Л.П. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2013

у справі № 910/1626/13 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»

про стягнення 8 037 223,81 грн.

за зустрічним позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»

до Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про спонукання укласти договір реструктуризації

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі, позивач за первісним позовом або ПАТ «Київенерго») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі, відповідач за первісним позовом або КП «ЦОС Шевченківського району») про стягнення 7 745 971,72 грн. основного боргу за спожиту теплову енергію, 229 875,69 грн. - 3% річних та 61 376,40 грн. збитків від інфляції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПАТ «Київенерго» належним чином виконало свої зобов'язання за Договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 320333 від 13.11.2003 та за спірний період поставило КП «ЦОС Шевченківського району» теплову енергію на загальну суму 14 220585,46 грн., що підтверджується відомостями обліку спожитої теплової енергії, обліковими картками (табуляграмами) та довідкою про надходження коштів за спожиту відповідачем за первісним позовом теплову енергію.

Натомість, відповідач за первісним позовом за використану теплову енергію за вказаний період розрахувався лише частково, в результаті чого за період з 01.01.2010 по 01.01.2013 у останнього виникла заборгованість в розмірі 7 745 971,72 грн. (сума основного боргу). Також, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач за первісним позовом просив стягнути з відповідача за первісним позовом 229 875,69 грн. - 3% річних та 61 376,40 грн. збитків від інфляції за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулось до Господарського суду міста Києва з зустрічною позовною заявою (том 1, а.с. 157-159) до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про спонукання укласти договір реструктуризації на основну суму боргу за договором № 320333 від 13.11.2003 на постачання теплової енергії в гарячій воді на термін 60 місяців із затвердженням відповідного графіку платежів.

Зустрічні позовні вимоги КП «ЦОС Шевченківського району» обґрунтовано тим, що у зв'язку із наявністю у останнього заборгованості на підставі договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №320333 від 13.11.2003, позивач за зустрічним позовом на підставі пункту 28 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 та положень Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» звернувся до відповідача за зустрічним позовом із пропозицією укладення договору про реструктуризацію заборгованості.

У зв'язку із тим, що ПАТ «Київенерго» відповіді на пропозицію укладання спірного договору реструктуризації не надав, позивач за зустрічним позовом вказує на підстави для спонукання відповідача щодо укладання договору реструктуризації на основну суму боргу за договором № 320333 від 13.11.2003 у судовому порядку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2013 первісний позов задоволено, стягнуто з Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» 7 745 971,72 грн. основного боргу, 229 875,69 грн. - 3% річних, 6 1376,40 грн. збитків від інфляції, 68 820,00 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що первісні позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак, такими, що підлягають задоволенню. В задоволенні зустрічного позову про спонукання до укладення договору відмовлено за необґрунтованістю та недоведеністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2013 у справі № 910/1626/13 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Київенерго» у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач за первісним позовом зазначив, що судом безпідставно було відмовлено у задоволенні його клопотання про призначення у справі судової експертизи.

За твердженнями апелянта, судом не було, однак повинно було бути з'ясовано та перевірено відповідність фактичного теплового навантаження у будинках з тепловим навантаженням, зазначеним у додатку до спірного договору, оскільки на підставі вказаного навантаження ПАТ «Київенерго» проводить нарахування відповідачу за первісним позовом. У будинках, в яких відстуні будинкові прилади обліку теплової енергії, неможливо без проведення відповідної експертизи встановити фактичне споживання теплової енергії.

Також, на думку скаржника, судом не досліджено, що ПАТ «Київенерго» встановило в будинках, що обслуговують КП «ЦОС Шевченківського району», обмежувальні шайби, які спроможні подавати обмежену кількість теплоносія, що забезпечує передачу у залежності від теплоємності води (її температури), для потреб опалення. Тобто, постачальник за рахунок зменшення температури теплоносія, показники якого не були враховані, виставляв для сплати завищені рахунки.

Тобто, судом першої інстанції були не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та не були доведені обставини, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» у справі № 910/1626/13 було передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Михальській Ю.Б.

Розпорядженням Голови Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2013 для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/1626/13 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів Отрюха Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2013 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 13.06.2013.

07.06.2013 представник відповідача за первісним позовом подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи, мотивоване тим, що для встановлення обґрунтованості нарахування позивачем за первісним позовом заборгованості за тепловою енергією потрібні спеціальні знання. У вказаному клопотанні відповідач за первісним позовом виклав також клопотання про витребування у ПАТ «Київенерго» доказів наявності правових підстав для застосування останнім щомісячного розрахункового коефіцієнту, який використовується при розрахунку обсягу спожитої відповідачем теплової енергії та встановленого порядку визначення його розміру; розрахунку боргу по будинках, що обслуговується відповідно до Договору № 320333 від 13.11.2003 із зазначенням усіх складових формули розрахунку обсягу спожитої теплової енергії.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2013 розгляд справи відкладено на 25.06.2013, клопотання відповідача за первісним позовом про витребування у ПАТ «Київенерго» вищезазначених документів задоволено.

17.06.2013 представник ПАТ «Київенерго» подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду письмові пояснення у справі, у яких зазначив, що КП «ЦОС Шевченківського району» завжди було обізнане про поставлені йому обсяги теплової енергії та підстави їх нарахування і протягом позовного періоду жодного разу їх не оскаржувало. До вказаних письмових пояснень позивач за первісним позовом додав довідки про нарахування за теплову енергію по Договору № 320333 за спірний період.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2013 у справі № 910/1626/13 за клопотанням відповідача за первісним позовом від 06.06.2013 № 7203/юр (том 2, а.с. 219-222) було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6). У зв'язку з призначенням судової експертизи апеляційне провадження у справі № 910/1626/13 зупинено до отримання висновку експерта.

На вирішення судової економічної експертизи поставлено три питання (згідно пункту 3 ухвали Київського апеляційного господарського суду від 25.06.2013 у справі № 910/1626/13).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2013 провадження у справі поновлено у зв'язку з надходженням на адресу суду висновку судової економічної експертизи № 7183/10753/13-45 від 31.10.2013 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) та матеріалів справи № 910/1626/13.

Згідно наданого КНДІСЕ висновку № 7183/10753/13-45 від 31.10.2013 (том 2, а.с. 143-157) по першим двом питанням експерти зазначили, що дані питання не відносяться до завдань судової економічної експертизи, оскільки не входять до переліку питань, які наведені у «Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень». Третє питання судовими експертами не розглядалось.

17.12.2013 відповідач за первісним позовом подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про призначення у справі додаткової експертизи.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, представник відповідача за первісним позовом вказав, що висновок КНДІСЕ № 7183/10753/13-45 від 31.10.2013 є неповним, експертами досліджено не всі надані об'єкти та ненадано відповідей на всі поставлені питання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2014 у справі № 910/1626/13 за клопотанням представника відповідача за первісним позовом було призначено додаткову комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8-а). У зв'язку з призначенням судової експертизи апеляційне провадження у справі № 910/1626/13 зупинено до отримання висновку експерта.

На вирішення додаткової судової експертизи поставлено наступні питання:

1) чи є документально обґрунтованим об'єм та розмір спожитої КП «ЦОС Шевченківського району» за період з 01.10.2010 по 01.01.2013 теплової енергії на потреби гарячого водопостачання та централізованого опалення, які позивач повинен був обрахувати у відповідності до пункту 8 додатку № 2 відповідно до договору № 32033 від 13.11.2003?;

2) в яких первісних бухгалтерських документах позивача зазначена середньомісячна фактична температура теплоносія, з урахуванням якої позивач повинен визначати кількість теплової енергії за спірний період «розрахунковим способом», як це передбачено пунктом 8 додатку № 2 відповідно до договору № 32033 від 13.11.2003?;

3) чи вірно розраховані обсяг і варість теплової енергії в табуляграмах за період з 01.10.2010 по 01.01.2013, враховуючи умови договору № 32033 від 13.11.2003 та враховуючи положення КТМ-204?;

4) скільки фактично спожито відповідачем теплової енергії на потреби гарячого водопостачання та централізованого опалення за період з 01.10.2010 по 01.01.2013 та яка вартість теплової енергії?

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2014 провадження у справі № 910/1626/13 поновлено .

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2014 у справі № 910/1626/13 за клопотанням представника відповідача за первісним позовом було залучено до участі у проведенні Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8-а) додаткової комплексної судової експертизи фахівця в галузі теплопостачання Ленькина Олександра Володимировича, який працює доцентом кафедри теплотехніки та енергозбереження Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" (03056, м. Київ, пр. Перемоги, 37, тел. 067-547-53-90). У зв'язку з призначенням судової експертизи апеляційне провадження у справі № 910/1626/13 зупинено до отримання висновку експерта.

06.02.2015 на адресу Київського апеляційного господарського суду надійшов висновок судової економічної експертизи № 1347 від 16.01.2015 (далі, Висновок експертизи; том 3, а.с. 11-28) Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса та матеріали справи № 910/1626/13.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2015 апеляційне провадження у справі було поновлено, розгляд справи призначено на 19.03.2015.

Представники Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» у судових засіданнях суду апеляційної інстанції надали суду свої пояснення по справі, в яких підтримали подану апеляційну скаргу на підставі викладених в ній доводів та просили апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2013 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник ПАТ «Київенерго» у судових засіданнях суду апеляційної інстанції надав суду свої пояснення по справі, в яких заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості та безпідставності, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Крім того, у судовому засіданні 19.03.2015 представник скаржника звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотаннями про витребування додаткових доказів по справі, а саме даних щодо фактичної середньомісячної температури теплоносія по кожному будинку в межах спірного договору та про призначення повторної експертизи з урахуванням витребуваних доказів.

Заслухавши пояснення представника ПАТ «Київенерго», який заперечив проти заявлених відповідачем за первісним позовом клопотань про витребування додаткових доказів та призначення у даній справі повторної експерти, оскільки всі документи, що можливо було надати судовим експертам, він надавав експертній установі, а призначення повторної експерти лише затягне розгляд даної справи, судова колегія ухвалила відмовити у задоволенні заявлених відповідачем за первісним позовом клопотань виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, Київським апеляційним господарським судом двічі призначалася та проводилася судова експертиза. Крім того, ухвалою від 13.06.2013 було зобов'язано ПАТ «Київенерго» надати 1) докази наявності правових підстав для застосування ПАТ «Київенерго» щомісячного розрахункового коефіцієнту, який використовується при обрахунку обсягу спожитої відповідачем теплової енергії, та встановленого порядку визначення його розміру (структури та методики обрахування коефіцієнту; 2) розрахунок боргу по кожному будинку, що обслуговується відповідно до договору №32033 із зазначенням усіх складових формули розрахунку обсягу спожитої теплової енергії (теплові навантаження, кількість годин та діб, коефіцієнт, тарифи, процентне співвідношення, суми заборгованості). Тобто, як зазначив представник ПАТ «Київенерго», позивачем всі документи, що можливо було надати судовим експертам, він надав, будь-яких інших додаткових доказів позивач за первісним позовом надати не може.

Відповідно до частини 4 статті 42 Господарського процесуального кодексу України при необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

Згідно пункту 15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.12 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Колегія суддів, дослідивши Висновок експертизи, вважає його обгрунтованим, таким, що узгоджується з іншими матеріалами справи та здійснений з дослідженням усіх наявних у матерілах справи доказів, а тому колегія суддів не знаходить підстав для призначення у справі повторної судової експертизи.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду є обґрунтованим та не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, 13.11.2003 між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», яка була перейменована на публічне акціонерне товариство «Київенерго», (енергопостачальна організація) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківського району (ЖЕК 1004), яке було перейменовано на Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (споживач) укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 320333 (далі, Договір) (том 1, а.с. 17), предметом якого є вироблення, постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що при виконанні умов даного договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, чинним законодавством України, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування, обліку та взаєморозрахунків за енергоносії.

Згідно з пунктом 2.2.1. Договору енергопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем (додатки 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року, згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначених в додатку № 1.

Відповідно до пункту 2.3.1 Договору абонент зобов'язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку № 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно оплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку № 2 (Тарифи та порядок розрахунків; том 1, а.с. 21).

Пунктом 1 додатку № 2 до Договору визначено, що розрахунки з споживачем за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, встановленими постачальнику Управлінням цінової політики Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА), затвердженими розпорядженнями КМДА від 31.01.2007 № 86, за кожну відпущену Гігакалорію (1Гкал/грн.) без урахування ПДВ для розрахунків із: житловими організаціями - 94,33 грн. (згідно дод. 6, 7), в разі знаходження в житловому будинку орендарів тощо: бюджетними організаціями - 171,62 грн., госпрозрахунковими організаціями - 171,62 грн.

Пунктом 5 додатку № 2 до Договору передбачено, що споживач, який має будинкові прилади обліку, щомісячно надає постачальнику звіт по фактичному споживанню теплової енергії в МВРТ-1 - не пізніше 28 числа поточного місяця.

Згідно з пунктом 8 додатку № 2 до Договору у разі відсутності у споживача будинкових комерційних приладів обліку, кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається: на опалення - як множення кількості годин споживання теплової енергії за місяць на величину годинного теплового навантаження, зазначеного в додатках №№ 1, 6, 7 з урахуванням середньомісячної температури теплоносія; на гаряче водопостачання - як множення кількості діб споживання за місяць на величину добового теплового навантаження, зазначеного в додатках №№ 1, 6, 7 з урахуванням середньомісячної температури теплоносія.

Пунктом 9 додатку № 2 до Договору передбачено, що споживач щомісяця з 12 по 15 число отримує в МВРТ-1 за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 63 оформлену постачальником платіжну вимогу-доручення на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці; табуляграму фактичного споживання за попередній період та акт звірки, який оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення первісного позову виходячи з наступного.

Так, укладени між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону та договору. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України та частини 7 статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускаєтся.

Статтею 610 Цивільного кодекус України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Водночас взаємовідносини сторін з постачання та споживання теплової енергії врегульовані не лише договором, а й спеціальними законами, зокрема Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає постачання гарячої води та централізоване опалення одним із видів житлово-комунальних послуг, що надаються у порядку, визначеному статтею 16 Закону з покладанням обов'язку щодо їх оплати на споживача, Законом України «Про теплопостачання», котрий, у свою чергу, визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об'єктах сфери теплопостачання, регулює відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії є господарською діяльністю, яка полягає у наданні теплової енергії споживачам за допомогою технічних засобів транспортування з обов'язком останніх щомісячно оплачувати теплопостачальній організації фактично отриману теплову енергію.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Як зазначалось вище, згідно з пунктом 2.3.1 Договору відповідач зобов'язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

ПАТ «Київенерго» за вказаним вище договором, зобов'язувався безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем (додатки №№ 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року, згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначених в додатку № 1 (підпункт 2.2.1 пункту 2.2. договору).

Згідно пункту 10 додатку 2 до Договору відповідач за первісним позовом зобов'язаний щомісячно забезпечувати не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію та до 25 числа поточного місяця сплачувати вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок позивача (за первісним позовом), згідно з його розрахунком.

Судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу, що відповідачем за первісним позовом, ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було надано доказів повної оплати заборгованості за використану теплову енергію, такі докази не містять і матеріали справи.

Одночасно з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду не приймає до уваги посилання відповідача на незаконність нарахування позивачем обсягів споживання теплової енергії, а також на невідповідність фактичного теплового навантаження у будинках відповідача договірному, з огляду на зазначене.

Відповідно до додатку №1 до Договору сторони визначили обсяги постачання теплової енергії абоненту. Згідно з пунктом 1.4 вказаного додатку також визначено розподіл теплової енергії в Гігакалоріях по кварталам, згідно якого та наявних в матеріалах справи облікових карток вбачається, що позивачем за первісним позовом щомісячно здійснювалось нарахування за надану теплову енергію відповідно до встановлених додатком № 1 обсягів постачання та споживання.

Разом з цим, відповідно до пункту 5 додатку № 1 до Договору сторонами погоджено, що при відсутності розбіжностей з обох сторін по обсягам відпуску теплової енергії в поточному році, термін дії даного договору продовжується на кожний наступний рік.

При цьому, матеріали справи не містять доказів звернень відповідача за первісним позовом безпосередньо до ПАТ «Київенерго» з заявами чи скаргами на недоотриману теплову енергію або судове рішення з цього приводу. Крім того, на момент звернення позивача з позовом до суду договір №320333 з підстав, передбачених пунктом 5 додатку № 1 до Договору, сторонами розірвано не було.

Як зазначалось вище, відповідно до пункут 8 додатку № 2 до Договору про порядок розрахунків за теплову енергію та пункту 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, абонентам у разі відсутності приладів обліку, кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається: на гаряче водопостачання - як множення кількості діб споживання за місяць на величину добового теплового навантаження, зазначеного в додатках №№ 1, 6, 7 з урахуванням середньомісячної температури носія.

З огляду на зазначене, судова колегія не приймає до уваги посилання відповідача за первісним позовом на те, що йому не було відомо, яким чином ПАТ «Київенерго» здійснює нарахування кількості та вартості спожитої теплової енергії.

В силу статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на зазначене, враховуючи наявні у матеріалах справи відомості обліку спожитої теплової енергії, облікові картки (табуляграми), довідку про надходження коштів за спожиту скаржником теплову енергію, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом по оплаті теплової енергії у вигляді гарячої води за спірний період у розмірі 7 745 971,72 грн.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Згідно частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання.

Відповідно до частини 5 статті 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього кодексу.

Відповідно до Висновку додаткової комплексної судової експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса із залученням фахівця в галузі теплопостачання, розрахунково об'єм та розмір теплової енергії, яку КП «ЦОС Шевченківського району» повинно було отримати від ПАТ «Київенерго» за період з 01.10.2010 по 01.01.2013 для потреб гарячого водопостачання складає 8014,96762 Гкал вартістю 2 739 805,62 грн. з ПДВ та потреби системи опалення в кількості 45 090,84 Гкал, вартістю 13 918 679,72 грн., тобто загальна вартість спожитої теплової енергії у спірному періоді - 16 658 485,34 грн., у той час як відповідно до розгорнутого розрахунку позивача у спірному періоді ПАТ «Київенерго» нарахувало відповідачу за первісним позовом лише 14 220 585,46 грн. До того ж, зазначеним Висновком судової експертизи експертами вказано, що об'єм та розмір фактичної спожитої КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» за період з 01.11.2010 по 01.01.2013 теплової енергії на потреби гарячого водопостачання та на потреби централізованого опалення розрахувати не видається можливим, з огляду на відсутність інформації про фактичну середньомісячну температуру теплоносія та необґрунтованість понижувальних коефіцієнтів ПАТ «Київенерго».

Таким чином, дослідивши усі наявні у матеріалах справи докази, на переконання судової колегії, позовні вимоги ПАТ «Київенерго» щодо стягнення з Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» суми основного боргу за Договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №320333 від 13.11.2003 та додатками до нього у розмірі 7 745 971,72 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Сплату вказаної суми заборгованості боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача за первісним позовом суду не надано, документів, які б підтверджували безпідставність нарахування заборгованості, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача за первісним позовом, суду також не надано.

Крім того, позивач за первісним позовом просив стягнути з відповідача за первісним позовом 61 376,40 грн. інфляційних втрат та 229 875,69 грн. 3% річних, які нараховані за порушення договірного зобов'язання.

Згідно із статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи доведеність порушення відповідачем за первісним позовом своїх зобов'язань за Договором, колегія суддів, перевіривши здійснений розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, наданий ПАТ «Київенерго», керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України, вважає його вірним і погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Київенерго» про стягнення з КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» 61 376,40 грн. інфляційних втрат та 229 875,69 грн. 3% річних за весь час прострочення з 01.10.2010 по 01.01.2013.

Також, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово - комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» передбачено, що заборгованість з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо -, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир, яка склалася на дату набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово - комунальних послуг, реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації.

Пунктом 1 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2007 № 1198 (далі, Правила) визначено, що дані Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії.

Відповідно до частини 2 пункту 28 Правил у разі виникнення у споживача заборгованості за спожиту теплову енергію сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством, можуть укладати угоду про реструктуризацію заборгованості.

Тобто, чинним законодавством передбачена можливість укладення між тепло постачальником та споживачем договору про реструктуризацію боргу лише за взаємною згодою сторін. При цьому, укладення договору про реструктуризацію боргу не є для постачальника обов'язком на підставі закону або в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, оскільки укладання договору про реструктуризацію боргу здійснюється лише за згодою теплопостачальника та не є для нього обов'язковим на підставі закону, правові підстави для спонукання ПАТ «Київенерго» на укладення з відповідачем за первісним позовом спірного договору реструктуризації боргу у судовому порядку відсутні.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» не було подано належних та переконливих доказів в заперечення заявленого позову. Доводи та заперечення, викладені у апеляційні скарзі на рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2013 у справі № 910/1626/13 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2013 у справі № 910/1626/13 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/1626/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко