УХВАЛА

13.03.2015Справа № 5011-38/15036-2012

За заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Інновація"
проперегляд рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2013 р. за нововиявленими обставинами
у справі№5011-38/15036-2012
за позовомВідкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13003"
до Київської міської ради
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Інновація"
про визнання права, визнання недійсним рішення №775/8112 від 12.07.2012 р., зобов'язання вчинити дії
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:
від заявника:Гайванюк А.В. - представник за довіреністю; Ботез В.П. - керівник;
від позивачаДячок І.О. - представник за довіреністю;
від відповідача:Козак А.Л. - заступник начальника відділу;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство "Київське автотранспортне підприємство 13003" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Інновація" про визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою площею 1,92 га, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Перспективна, 3; визнання недійсним рішення відповідача №775/8112 від 12.07.2012 р. "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Авто-Інновація" на вул. Перспективній, 3 у Печерському районі м. Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування комплексу будівель житлового, торговельного і офісного призначення з паркінгом".

В подальшому позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог згідно якої позивач змінив предмет спору та просив суд про: 1) визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою площею 1,92 га, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Перспективна, 3; 2) визнання недійсним рішення Відповідача №775/8112 від 12.07.2012 р. "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Авто-Інновація" на вул. Перспективній, 3 у Печерському районі м. Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування комплексу будівель житлового, торговельного і офісного призначення з паркінгом"; 3) зобов'язання відповідача припинити дії, направлені на передачу земельної ділянки орієнтовною площею 1,08 га, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Перспективна, 3 в користування третій особі; 4) зобов'язання відповідача скасувати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки третій особі на вул. Перспективній, 3 у Печерському районі м. Києва орієнтовною площею 1,08 га в короткострокову оренду на 5 років для будівництва, експлуатації та обслуговування комплексу будівель житлового, торговельного і офісного призначення з паркінгом, затверджений рішенням відповідача №775/8112 від 12.07.2012 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.06.2013 р., яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2013 р. та постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2013 р. позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13003" задоволено частково, визнано за Відкритим акціонерним товариством "Київське автотранспортне підприємство 13003" право постійного користування земельною ділянкою площею 1,92 га, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Перспективна, 3, визнано недійсним рішення Київської міської ради №775/8112 від 12.07.2012 р. "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Авто-Інновація" на вул. Перспективній, 3 у Печерському районі м. Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування комплексу будівель житлового, торговельного і офісного призначення з паркінгом" та стягнуто з Київської міської ради на користь Відкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13003" судовий збір у сумі 2 146,00 грн.

02.02.2015 р. до канцелярії суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Інновація" про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2013 р. у справі №5011-38/15036-2012 за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви заявник посилається на рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2013 р. по справі №910/7238/13 про наявність якого йому стало відомо випадково з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень http://reyestr.court.gov.ua тільки 29.01.2015 р., а також на те, що з он-лайн Державного реєстру речових прав на нерухоме майно України йому стало відомо, що всі об'єкти нерухомого майна, які під час розгляду даної справи належали позивачу, насправді йому не належали, а землекористувачами окремих частин земельної ділянки, яка в 1963 р. була надана йому в користування виступали та виступають інші особи, які володіли та продовжують володіти нерухомим майном, розташованим на цій ділянці та її частинах.

Заявник вказує, що оскільки позивач не володіє жодним об'єктом нерухомості на спірній земельній ділянці то і не може вважатись ані постійним, ані тимчасовим її користувачем, що на думку заявника унеможливлює визнання недійсним та скасування рішення Київської міської ради №775/8112 від 12.07.2012 р. "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Авто-Інновація" на вул. Перспективній, 3 у Печерському районі м. Києва для будівництва, експлуатації та обслуговування комплексу будівель житлового, торговельного і офісного призначення з паркінгом".

Враховуючи вищевикладене, заявник просить суд винести рішення про скасування рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2013 р. у справі №5011-38/15036-2012 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13003" відмовити повністю.

В результаті автоматичного розподілу справ між суддями заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Інновація" про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2013 р. за нововиявленими обставинами передано для розгляду судді Підченку Ю.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.02.2015 р. суддею Підченком Ю.О. прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд заяви на 18.02.2015 р.

Представник заявника в судове засідання 18.02.2015 р. з'явився, на виконання вимог ухвали суду від 05.02.2015 р. надав письмові пояснення згідно змісту яких вказує на наступне.

Згідно акту на право користування землею від 21.02.1963 р., виданого виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих земельна ділянка, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Перспективна, 3, площею 1,92 га була відведена позивачу в постійне користування. Право постійного користування земельною ділянкою було надано позивачу на підставі того, що на цій земельній ділянці був розташований цілісно-майновий комплекс з 20-ти будівель, який належав позивачу на праві власності.

При цьому, як зазначає заявник, позивач у період з 2010 - 2013 р.р., в тому числі на підставі рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2013 р. по справі №910/7238/13 втратив право власності на дев'ять приміщень розташованих на вказаній земельній ділянці, а тому відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України позивач втратив і право постійного користування земельною ділянкою на якій ці приміщення розташовані.

Крім того, заявник вказує на відсутність повноважень у особи, яка підписувала та подавала позов від імені позивача та відповідно представляла позивача по даній справі. Зокрема заявник зазначає, що відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.06.2012 р. по справі №2а-5941/12/2670 єдиним повноважним керівником позивача на момент подання позову та розгляду даної справи була інша особа.

Представник позивача в судове засідання 18.02.2015 р. з'явився, подав клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви, в судове засідання 18.02.2015 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2015 р. продовжено строк розгляду спору до 17.03.2015 р. та у зв'язку із неявкою представника відповідача відкладено розгляд заяви на 13.03.2015 р.

27.02.2015 р. представником заявника через загальний відділ суду було подано додаткові письмові пояснення згідно змісту яких вказує, що позовна заява у справі №5011-38/15036-2012 має бути залишена без розгляду на підставі ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, як встановлено Окружним адміністративним судом м. Києва у справі №2а-5941/12/2670 уповноваженою особою позивача на момент розгляду даної справи (червень-серпень 2012 р.) був Набок К.В., а не Дячок І.О. Вказана обставина на думку заявника є додатковою підставою для скасування рішення суду від 04.06.2013 р. у даній справі.

11.03.2015 р. позивачем через загальний відділ суду було подано письмові пояснення по суті поданої заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами згідно змісту яких проти задоволення заяви заперечує з викладених у них підстав.

12.03.2015 р. представником заявника через загальний відділ суду було подано додаткові пояснення по суті заяви.

Представники заявника в судове засідання 13.03.2015 р. з'явились, заяву про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2013 р. за нововиявленими обставинами підтримують та просять її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання 13.03.2015 р. з'явився, проти задоволення заяви заперечує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 13.03.2015 р. з'явився, заяву про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2013 р. за нововиявленими обставинами підтримує та просить її задовольнити.

Дослідивши доводи поданої заяви та перевіривши матеріали справи суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Статтею 112 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами (п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами").

Згідно з абз. 1 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК.

Згідно п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог ГПК, зокрема, статті 101 цього Кодексу (1798-12).

Відповідно до п. 8.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

В даному випадку заявник як на нововиявлену обставину посилається на те, що під час розгляду даної справи позивач не був та не міг бути землекористувачем земельної ділянки, яка була надана йому в постійне користування в 1963 р., оскільки позивач з 2010 р. не володів жодним об'єктом нерухомості розміщеним на спірній земельній ділянці, а тому відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України втратив право постійного користування земельною ділянкою.

Як вказує заявник про вказану обставину йому стало відомо лише наприкінці січня 2015 р. зокрема зі змісту рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2013 р. по справі №910/7238/13 та з Державного реєстру речових прав України публічний доступ до якого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №722 від 24.12.2014 р. "Про деякі питання надання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження" став можливим лише наприкінці січня 2015 р.

Оцінюючи вказані доводи заявника, суд не погоджується з ними, оскільки наведені вище обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 112 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за змістом ст. 112 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, та встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Істотними є обставини, вплив яких на суть справи та винесене рішення може потягнути за собою скасування рішення суду та винесення іншого рішення, тобто мають бути такими, що ставлять під сумнів або спростовують висновки суду, покладені в основу прийнятого судового рішення.

Саме істотність для справи є однією із визначальних ознак обставин, що можуть бути визнані нововиявленими у справі.

Приймаючи рішення у даній справі, господарський суд міста Києва виходив з того, що 21.02.1963 р. виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих був виданий акт на право користування землею, записаний в державну книгу реєстрації землекористувань за №25. Відповідно до вказаного акту Автопарку службового користування відведено в постійне користування 1,92 га землі по вул. Перспективна, 3, згідно з вказаними в акті планом і описом меж. Опис меж згідно з актом: від А до Б - з землями вул. Тверський тупик, від Б до В - з землями забудови міста, від В до Г - з землями вул. Перспективна, від Г до Д - з землями забудови міста.

Крім того, суд звернув увагу на те, що 05.04.1966 р. Міністерством Автомобільного транспорту і шосейних шляхів Української РСР був прийнятий наказ №203, яким до Переліку автотранспортних підприємств Київського міського виробничого управління пасажирського автотранспорту включено, в тому числі, Київський автомобільний парк службового користування №1, який перейменований на Київське автотранспортне підприємство - 09103 (додаток №9 до наказу). 29.04.1986 р. наказом Міністерства автомобільного транспорту УССР №91 "Про присвоєння індексів та галузевих кодів підприємствам та організаціям та перейменуванні організацій" до Переліку підприємств, організацій, які перебувають у віданні Київського управління пасажирського автотранспорту включено Київське автотранспортне підприємство - 09103, якому даним наказом змінено код з 09103 на 33003 (додаток 20 до наказу). 29.12.1987 р. пунктом 3 наказу Міністерства автомобільного транспорту УССР №286 до складу Київського міського державного виробничого об'єднання автомобільного транспорту було включено Київське автотранспортне підприємство 33003, якому даним наказом змінено індекс з 33003 на 13003 (додаток 12 до наказу). 27.07.1988 р. пунктом 3 наказу Міністерства транспорту України до складу Київського міського територіально-виробничого об'єднання автомобільного транспорту було включено самостійне підприємство - Київське автотранспортне підприємство 13003 (додаток 11 до наказу).

04.08.1992 р. Московською районною державною адміністрацією м. Києва був зареєстрований статут Київського державного автотранспортного підприємства 13003 за реєстраційним №0099-2888П та видане свідоцтво №2244. Згідно з п.1.2, 1.3. даного статуту підприємство згідно з наказом Міністерства транспорту України входить до складу Київського міського територіально-виробничого об'єднання автомобільного транспорту. Місцезнаходженням підприємства є: м. Київ, вул. Перспективна, 3.

27.12.1995 р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України було видано наказ №1807-ВАТ, яким наказано створити ВАТ "Київське автотранспортне підприємство 13003" шляхом перетворення державного підприємства "Київське державне автотранспортне підприємство 13003" у відкрите акціонерне товариство. 31.01.1996 р. виконкомом районної Ради народних депутатів Московського району м. Києва було видано Свідоцтво №03114260 про державну перереєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності Відкритого акціонерного товариства "Київське автотранспортне підприємство 13003" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Перспективна, 3) замість свідоцтва №2244, реєстраційний №0099-2888П від 04.08.1992 р.

За наведених обставин, суд при прийнятті рішення дійшов висновку, що на час вирішення спору у постійному користуванні Позивача знаходиться земельна ділянка по вул. Перспективна, 3 у місті Києві, площею 1,92 га.

При цьому, під час розгляду справи суд встановив, що на момент перетворення державного автотранспортного підприємства 13003 у позивача, діяли норми Земельного кодексу України від 18.12.1990 р., які передбачали припинення права користування земельною ділянкою у разі припинення діяльності підприємства, при цьому нормами діючих на той час Цивільного кодексу України від 01.01.1964 р. та законів України не було визначено такого поняття, як "припинення діяльності підприємства", а було визначено поняття "припинення юридичної особи" та встановлені форми такого припинення, до яких не було включено такої форми, як перетворення державного підприємства.

Аналізуючи зазначене, суд звертає увагу на те, що в даному випадку наявність чи відсутність у позивача на праві власності нерухомого майна на спірній земельній ділянці, жодним чином не впливає на висновки суду, з яких він виходив при прийнятті рішення від 04.06.2013 р. у даній справі.

Посилання заявника на те, що під час розгляду даної справи та прийняття рішення по ній заявник не знав та не міг знати про те, що частина нерухомого майна, що розташована на спірній земельній ділянці не належить позивачу на праві власності, оскільки публічний доступ до Державного реєстру речових прав став можливим лише наприкінці січня 2015 р. судом відхиляються з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній на момент розгляду даної справи та прийняття рішення по ній) інформація з Державного реєстру прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надається у формі витягу, інформаційної довідки та виписки.

Витяг з Державного реєстру прав на підставі заяви мають право отримувати:

1) власник нерухомого майна або уповноважена ним особа;

2) особа, яка має речове право на чуже нерухоме майно, або уповноважена нею особа;

3) спадкоємець (правонаступник - для юридичної особи) або уповноважена ним особа.

Інформаційну довідку з Державного реєстру прав на підставі письмового запиту мають право отримувати суд, органи місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, органи прокуратури, органи державної податкової служби, органи Служби безпеки України та інші органи державної влади (посадові особи), якщо запит зроблено у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом.

Таким чином, враховуючи викладене заявник, під час розгляду даної справи, маючи сумніви щодо наявності у позивача права власності на нерухоме майно, що знаходиться на спірній земельній ділянці не був позбавлений права та можливості звернутися до суду з клопотанням в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України.

Посилання заявника на те, що про наявність рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2013 р. по справі №910/7238/13 та рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.06.2012 р. по справі №2а-5941/12/2670 він дізнався випадково наприкінці січня 2015 р. з Єдиного державного реєстру судових рішень судом також відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому, цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, в несені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Проте, заявником не доведено суду обставин, які б перешкоджали останньому ознайомитись з судовими рішеннями (№910/7238/13 та №2а-5941/12/2670) раніше.

Крім того, як на нововиявлену обставину заявник також посилається на те, що особа, яка підписувала та подавала позов від імені позивача не мала на це необхідного обсягу повноважень.

Я вже зазначалось судом в п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" визначено, що не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК.

При цьому, повноваження представника позивача на підписання позовної заяви та представлення інтересів у судовому засіданні перевіряється судом під час надходження позовної заяви до суду та порушенні провадження у справі, а тому вказані заявником обставини є по суті переоцінкою доказів, які вже оцінювались господарським судом під час прийняття рішення по справі, Київським апеляційним господарським судом та Вищим господарським судом України під час перегляду судового рішення в апеляційному та касаційному порядку.

Таким чином, суд вважає, що подана третьою особою заява про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2013 р. у даній справі є необґрунтованою.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Отже, позивачем не надано доказів існування нововиявлених обставин у розумінні ст. 112 Господарського процесуального кодексу України, які б були істотними для зміни або скасування прийнятого у даній справі рішення.

З'ясувавши за результатами розгляду відповідної заяви в порядку статті 114 ГПК відсутність нововиявлених обставин, господарський суд виносить ухвалу про залишення судового рішення без змін (п. 8.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами").

Далі судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 113 Господарського кодексу України судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. При цьому заява про перегляд судового рішення господарського суду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 112 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням господарського суду законної сили.

Згідно з частиною 2 статті 113 Господарського процесуального кодексу України строк для подання заяви про перегляд судових рішень господарського суду у зв'язку з нововиявленими обставинами обчислюється: у випадку, встановленому пунктом 1 частини другої статті 112 цього Кодексу, - з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи; у випадках, встановлених пунктами 2, 3 частини другої статті 112 цього Кодексу, - з дня, коли вирок у кримінальному провадженні набрав законної сили; у випадку, встановленому пунктом 4 частини другої статті 112 цього Кодексу, - з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, які підлягають перегляду; у випадку, встановленому пунктом 5 частини другої статті 112 цього Кодексу, - з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення.

У відповідності до частини 6 статті 113 Господарського процесуального кодексу України заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами до розгляду не приймається і повертається заявникові у разі: 1) подання заяви після закінчення встановленого строку без клопотання про його відновлення або відхилення такого клопотання господарським судом; 2) подання заяви без доказів надіслання копії заяви і доданих до неї документів іншим сторонам; 3) відсутності доказів сплати судового збору у порядку і розмірі, встановлених законодавством; 4) якщо заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 112 цього Кодексу, подана після закінчення трирічного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили незалежно від поважності причини пропуску цього строку; 5) якщо заява про перегляд судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Нормами частини 8 статті 113 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що після усунення обставин, зазначених у пунктах 2, 3 та 5 частини шостої цієї статті, заява може бути подана повторно.

Як вбачається з пункту 8.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р., №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" повернення заяви про перегляд судових рішень може бути здійснено господарським судом виключно з підстав, визначених у частині шостій статті 113 ГПК. Після усунення обставин, які були підставою для повернення заяви, її може бути подано повторно, за винятком випадків, зазначених у пункті 4 частини шостої статті 113, та у разі повернення заяви на підставі пункту 1 тієї ж частини в зв'язку з відхиленням клопотання про відновлення строку подання заяви.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 30.04.2014 р. Товариству з обмеженою відповідальністю "Авто-Інновація" відмовлено у відновленні пропущеного строку на подачу заяви про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2013 р. у справі №5011-38/15036-2012 за нововиявленими обставинами та, на підставі пункту 1 частини 6 статті 113 Господарського процесуального кодексу України, заяву про перегляд рішення господарського суду м. Києва від 04.06.2013 р. у справі №5011-38/15036-2012 за нововиявленими обставинами повернуто без розгляду.

Таким чином, з огляду на все викладене в сукупності суд дійшов висновку, що заява позивача про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2013 р. у справі №5011-38/15036-2012 за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2013 р. у справі №5011-38/15036-2012 залишається без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 86, 112, 113, 114 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Інновація" про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2013 р. у справі №5011-38/15036-2012 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 04.06.2013 р. у справі №5011-38/15036-2012 без змін.

Суддя Ю.О. Підченко