ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. Справа № 914/130/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Кордюк Г.Т.

при секретарі Карпенко В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Львівський домобудівний комбінат", м.Львів б/н від 10.03.2015 року

на рішення господарського суду Львівської області від 02.03.2015 року

у справі № 914/130/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Львівський домобудівний комбінат", м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілава-Ліфт", м. Львів

про: стягнення 20 000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Рісний М.Б.- представник на підставі довіреності б/н від 01.01.15 року;

від відповідача: не з'явився;

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 02.03.2015 року у справі № 914/130/15 (суддя Яворський Б.І.) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Львівський домобудівний комбінат" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілава-Ліфт", про стягнення 20 000,00 грн. відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на виконання умов договору поставки № 23 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Львівський домобудівний комбінат" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пілава-Ліфт", позивач (продавець- ТзОВ"Фірма "Львівський домобудівний комбінат") зобов'язався передати у власність покупця, а відповідач (покупець -ТзОВ"Пілава-Ліфт") зобов'язався прийняти у свою власність та оплатити товар в кількостях та за ціною (вартістю), що наводяться в додатках до цього договору, які підписуються та скріплюються печатками обох сторін та є невід'ємною частиною договору. Розділом 3 зазначеного договору сторони погодили ціну та умови оплати товару. Так, оплата товару здійснюється на умовах 100 % передоплати за партію товару, яка має бути доставлена. Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції зазначає про те, що договір поставки між сторонами укладений на умовах передоплати за товар. Докази оплати вартості товару в матеріалах справи відсутні. Беручи до уваги наведене, суд першої інстанції зазначив, що у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконує свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконує його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку , відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Суд першої інстанції зазначив, що право на стягнення передоплати може виникати тільки на підставі ч.4 ст.538 ЦК України у разі виконання свого обов'язку однією із сторін. Однак, позивач доказів передачі товару відповідачу не надав, у зв'язку із чим, як зазначив суд першої інстанції, свій обов'язок згідно ст.712 ЦК України який існує у продавця, позивач не виконав.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 02.03.2015 року у справі № 914/130/15, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Львівський домобудівний комбінат" - подав апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що 23.05.2014 року між ним - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пілава-Ліфт» укладено Договір №23 поставки товарів, та підписано Додаток №1 до договору від 23.05.2014 року. На виконання взятих на себе зобов'язань, скаржник у порядку та на умовах визначених вищезазначеного договору, виготовив та доставив на склади Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» визначений договором Товар, про що неодноразово повідомляв Відповідача. Водночас останній своїх зобов'язань за Договором не виконав зокрема не оплатив вартості виготовленого та поставлено товару на суму 20 000,00 грн. Враховуючи викладене, скаржник вважає що місцевий господарський суд неправомірно не застосував до вказаних правовідносин положень ч. 4. ст. 538 ЦК України, згідно якого якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Окрім цього апелянт вважає, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення не враховано положень цивільного законодавства щодо свободи договору, що, на його думку, є прямим порушенням ст. 41 ГПК України та статей 6, 627 ЦК України.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 02.03.15 р. у справі № 914/130/15, та прийняти нове рішення яким позов задоволити повністю.

Відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Львівський домобудівний комбінат", м.Львів б/н від 10.03.2015 року, відповідачем не надано.

Довідкою про автоматичний розподіл справ між суддями від 17.03.15 року, справу № 914/130/15 призначено судді-доповідачу Костів Т.С. та іншим суддям, які входять до складу колегії: суддям Марку Р.І. та Желіку М.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.03.15 р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 31.03.15 р..

Розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.15 року, у зв'язку із перебуванням судді Желіка М.Б. у відпустці, у склад колегії для розгляду справи № 914/130/15 введено замість судді Желіка М.Б.-суддю Кордюк Г.Т..

Представникам роз'яснено їх права та обов'язки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 31.03.15 року представник скаржника з'явився, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, з мотивів наведених у ній. Окрім того, надав усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки суду не довів.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів зазначає що, згідно із п. 3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Крім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як вбачається з матеріалів справи та підтверджено судом першої інстанції, 23.05.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пілава-Ліфт» укладено договір поставки товарів №23, та підписано Додаток №1 до даного договору (надалі Додаток №1, копія міститься в матеріалах справи).

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного Договору, в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти у свою власність та оплатити Товар в кількостях та за ціною (вартістю), що наводяться в Додатках до цього Договору, які підписуються та скріплюються печатками обох Сторін та є невід'ємною частиною цього Договору

Згідно з п.п. 2.1., 3.1. Договору, передача Товару у власність Покупця здійснюється Продавцем протягом терміну та за адресою, яка визначається в Додатках до цього Договору. Загальна ціна (вартість) Товару за цим Договором визначається в Додатках до Договору.

Відповідно до п.п. 1-3 Додатку № 1 до договору №23 від 23.05.2014 року, вартість товару що підлягає передачі у власність Покупця становить 20 000.00 грн. (двадцять тисяч грн. 00 коп.) в т.ч. ПДВ - 3 333.33 грн. Продавець зобов'язаний доставити Товар за адресою: м. Львів. Вартість доставки матеріалів та товару складає 12% вартості товару, що доставляється в місячний термін.

Пунктами 3.3., 3.4. Договору передбачено, що оплата вартості (ціни) Товару здійснюється Покупцем на умовах передоплати 100% за партію товару, яка має бути доставлена, відтермінування оплати за залишкову кількість, яка поставляється проводиться протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання обома сторонами Акту прийому-передачі Товару або видаткової накладної. Датою оплата вартості (ціни) Товару (чи його частини) вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок Продавця.

На виконання взятих на себе зобов'язань, скаржником, у порядку та на умов визначених Договором № 23 поставки товарів від 23.05.2014 року, було виготовлено та доставлено залізобетонні стовпці армовані січенням 20*20*80 см (Товар-за договором). Про виконання своїх зобов'язань за договором Позивач неодноразово повідомляв Відповідача, що підтверджується зокрема, наявними у справі Вимогою про оплату за товар від 03.09.2014 року та Листом-Повідомленням від 03.02.2015 року.

Однак, як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, станом на момент розгляду справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Пілава-Ліфт» своїх зобов'язань по оплаті за Договором не виконано.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною 1 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Із зазначених вище законодавчих положень вбачається, що загалом сторони вправі самостійно визначати умови договору які будуть обов'язковими для виконання, в тому числі вільно домовлятися про свою відповідальність за порушення договірних зобов'язань, самостійно обирати форми такої відповідальності та способи захисту цивільних прав у такому випадку.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 712 ЦК України визначено, що договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 689 ЦК України, покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 4 ст. 692 ЦК України встановлено, що якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд Львівської області при винесенні оскаржуваного рішення не надав належного значення вказаним вище доказам, що підтверджують використання позивачем всіх можливих способів для повідомлення відповідача про виконання власних зобов'язань за Договором №23 поставки товарів від 23.05.2014 року. Відтак, відмовляючи у задоволені позову з мотивів відсутності у матеріалах справи доказів передання Товару Покупцеві та посилаючись на положення ч. 3 ст. 538 ЦК України, а не ч. 4 ст. 538 ЦК України, суд першої інстанції припустився невідповідності своїх висновків матеріалам справи, а відтак і порушенню норм матеріального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Відповідач додаткових доказів не подав і суду апеляційної інстанції, не обґрунтовував неможливості подання таких доказів суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. У встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення були доведені суду належними доказами.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийняте за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а відтак, рішення господарського Львівської області від 02.03.2015 р. у справі № 914/130/15 у відповідності до ст. 104 ГПК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Львівський домобудівний комбінат", м.Львів б/н від 10.03.2015 року- задоволити.

2.Рішення господарського суду Львівської області від 02.03.2015 року у справі № 914/130/15 скасувати. Прийняти нове рішення яким позов задоволити повністю.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілава-Ліфт", м. Львів (вул.Навроцького, 1, м.Львів, Львівська обл.,79034, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Львівський домобудівний комбінат" (вул. Поліська,10, м.Львів, Львівська область, 79056, ) - 20 000,00 грн. заборгованості за договором поставки товарів №23.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілава-Ліфт", м. Львів (вул.Навроцького, 1, м.Львів, Львівська обл.,79034, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Львівський домобудівний комбінат" (вул. Поліська,10, м.Львів, Львівська область, 79056, ) - 1827,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілава-Ліфт", м. Львів (вул.Навроцького, 1, м.Львів, Львівська обл.,79034, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Львівський домобудівний комбінат" (вул. Поліська,10, м.Львів, Львівська область, 79056, ) - 913,50 грн. судового збору за розгляд справи Львівським апеляційним господарським судом.

6.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

7.Матеріали справи скерувати до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 06.04.15 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Кордюк Г.Т.