ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.03.15р. Справа № 904/701/15

За позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця", 49600, м.Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса 108; п/а: 50023, м. Кривий Ріг, вул. Ленінського Комсомолу, 2

до Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", 50079, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

про стягнення 6 280, 32 грн.

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання - помічник судді Лисаченко В.С.

Представники:

від позивача: представник Білея Юрій Олексійович, довіреність №31 від 01.01.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" про стягнення збору за зберігання вантажу у сумі 6280,32грн.

Судовий збір у сумі 1827,00грн. позивач просить покласти на відповідача.

За результатами розгляду позовної заяви за вих. № НЮс-1/39 від 27.01.2015 року ухвалою суду від 06.02.2015 року порушено провадження по справі та призначено слухання на 19.02.2015 року.

Розпорядженням керівника апарату №124 від 19.12.2015 року призначено повторний автоматичний розподіл справи, у зв'язку зі знаходженням судді Панни С.П. на лікарняному.

За результатами автоматичного розподілу справу №904/701/15 розподілено на суддю Петренко І.В, який керуючись ст. ст. 65, 86 Господарського процесуального кодексу України, прийняв справу №904/701/15 до свого провадження і призначив слухання на 10.03.2015 року.

Ухвалою господарського суду від 04.03.2015 року господарський суд виправив допущену описку - зазначивши правильно дату та час слухання - 30.03.2015р. о 11:15год.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач посилається на те, що взаємовідносини позивача з відповідачем щодо подачі та забирання вагонів регулюються як Статутом залізниць України, так і укладеним між ними договором № ПР/М-12-2/14-1438НЮдч від 21.09.2012 року "Про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Терни і Рядова Придніпровської залізниці".

За накладними №№ 51860864, 51846426, 46951570, 45929429, 51846426, 48615611, 48867816 порожні власні вагони були прийняті залізницею до перевезення на адресу ПАТ "Північний ГЗК" до станції Рядова Придніпровської залізниці.

Після прибуття вагонів на станцію призначення та відповідного повідомлення відповідача у встановленому порядку останній вагони, що надійшли на його адресу, на свою під'їзну колію не забрав.

За вказаним фактом станцією Рядова Придніпровської залізниці за участю працівників відповідача були складені акти загальної форми ГУ-23 №6390, №6407, №6404, №6403 від 01.09.2014року та №6555, №6567, №6565 від 18.09.2014року. При цьому акти форми ГУ-23 №6555, №6565 від 18.09.2014року підписані відповідальними працівниками ПАТ "Північний ГЗК" без заперечень.

На підставі актів загальної форми ГУ-23 №6390, №6407, №6404, №6403 від 01.09.2014року та №6555, №6567, №6565 від 18.09.2014року позивачем розраховано збір за зберігання спірних вагонів по накопичувальній картці форми ФДУ-92 №05099014 в сумі 4961,04грн. та накопичувальній картці форми ФДУ-92 №22099028 в сумі 1319,28грн.

Накопичувальні картки форми ФДУ-92 №05099014 в сумі 4961,04грн. та №22099028 в сумі 1319,28грн. відповідачем підписані з запереченням, а саме: "З нарахованою сумою не згодні. Затримка вагонів виникла не з вини ПАТ "Північний ГЗК".

Позивач наполягає на безпідставності заперечень відповідача проти нарахованого йому до сплати збору за зберігання вантажу та про наявність його вини, що є підставою для матеріальної відповідальності.

Відповідач проти позову заперечує. У відзиві на позов відповідач зазначає, що у зв'язку з отриманням від Укрзалізниці телеграми №ЦМЗ-14/1263 від 28.07.2014 року "Про заборону перевезень" відповідач не міг здійснювати перевезення вантажу у напрямку деяких станцій Донецької залізниці, тому не мав можливості для накопичення порожніх власних вагонів, які були замовлені для відправки на станції Донецької залізниці. Також відповідач зазначає, що акти форми ГУ-23 були підписані його представниками із запереченням, а саме: "З сумою затримки не згодні. ПАТ "ПІВНГЗК" готовий був прийняти вагони на під'їзну колію".

Відповідач вважає, що за вказаних обставин його вина у затримці вагонів відсутня, що звільняє його від матеріальної відповідальності.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 10.03.2015 року та явкою представника в судове засідання.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 18.03.2015 року з відміткою представника відповідача про отримання ухвали суду 12.03.2015 року.

30.03.2015 року повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні в повному обсязі.

Повноважний представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзив на позов надав, позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить суд в їх задоволенні відмовити.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На думку суду неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 30.03.2015 року в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.09.2012 року між державним підприємством "Придніпровська залізниця" (далі по тексту - залізниця, позивач) та публічним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі по тексту - власник колії, відповідач ) укладено договір №ПР/М-12-2/14-1438НЮдч про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Терни і Рядова Придніпровської залізниці (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Придніпровської залізниці: Терни - стрілками № 2, 4, 6 до колій № 6 та № 8 станції Терни; Рядова - стрілкою № 8 до колії № 6 станції Рядова.

Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Згідно з абзацом другим пункту 6 договору вагони, що прибули на станцію Рядова Придніпровської залізниці для ПАТ "ПІВНГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, I, П, 4, 5, VI, 7, 8, 9, 10 станції Рядова, за вказівкою чергового по станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Час перебування вагонів на під'їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (пункт 11 договору).

Відповідно до пункту 15 договору власник колії сплачує залізниці:

- за користування вагонами згідно - з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1);

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причини, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.

Цей договір укладається терміном на 5 років і діє з моменту його підписання сторонами. Термін дії з 29.10.2012 року до 28.10.2017 року (пункт 20 договору).

12.06.2013 року між позивачем та відповідачем укладено протокол узгодження розбіжностей в якому зокрема пункт 20 договору викладено в наступній, погодженні сторонами, редакції:

"Цей договір укладається терміном на три роки і діє з моменту його підписання сторонами".

За залізничними накладними №№ 51860864, 51846426, 46951570, 45929429, 48615611, 48867816 залізницею були прийняті порожні власні вагони для перевезення на адресу Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (а.с. 17-41).

Відповідно до зазначених накладних станціями відправлення є Сартана Донецької залізниці (накладні №51860864, №51846426), Єнакієво Донецької залізниці (накладна №48867816, №48615611), Кушугум Придніпровської залізниці (накладна №45929429), Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці (накладна №46951570), а станцією призначення у всіх випадках - Рядова Придніпровської залізниці.

На станцію призначення прийняті до перевезення вагони прибули.

Згідно з абзацом першим статті 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня.

Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони на під'їзну колію відповідача. Відповідні записи-повідомлення відображені у Книзі форми ГУ-2 повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Рядова Придніпровської залізниці (а.с. 51-59 том 1).

01.09.2014року та 18.09.2014року за фактом затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини відповідача позивачем за участю працівників відповідача на станції Рядова Придніпровської залізниці складені акти загальної форми ГУ-23 №6390, №6407, №6404, №6403 від 01.09.2014року та №6555, №6567, №6565 від 18.09.2014року на віднесення на відповідальність вантажовласника.

Відповідно до накопичувальної картки форми ФДУ-92 №05099014 від 04.09.2014 року (а.с. 42 том 1) за увесь час затримки вагонів за актами загальної форми ГУ-23 №6333/6390, №6328/6407, №6326/6404, №6325/6403 позивачем розрахований збір за зберігання вантажу у загальній сумі 4134,20грн., який разом із ПДВ складає суму 4961,04грн.

Відповідно до накопичувальної картки форми ФДУ-92 №22099028 від 22.09.2014 року (а.с. 43 том 1) за увесь час затримки вагонів за актами загальної форми ГУ-23 №6481/6555, №6471/6567, №6464/6565 позивачем розрахований збір за зберігання вантажу, який разом із ПДВ складає суму 1319,28грн.

Заявлена позивачем сума до стягнення складає 6280,32грн.

Накопичувальна картка зі сторони відповідача підписана із застереженням про готовність прийняти вагони на під'їзну колію.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем збору за зберігання вантажу.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, оригінали документів наданих позивачем та відповідачем на вимоги суду в судове засідання та заслухавши повноважного представника позивача в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, слід визнати обґрунтованими, документально доведеними, такими, що не суперечать чинному законодавству України, а отже є такими, що підлягають задоволенню.

Матеріалами справи підтверджується, що станцією призначення Рядова Придніпровської залізниці були оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції Рядова Придніпровської залізниці відповідно Тарифного керівництва № 1 (затверджене наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 року за №340/16356) розрахований збір за зберігання вантажів за накопичувальними картками форми ФДУ-92 №05099014 від 04.09.2014 року (а.с. 42 том 1) та №22099028 від 22.09.2014 року на загальну суму 6280,32грн. з ПДВ.

Перевіркою правильності здійсненого позивачем розрахунку порушень не встановлено.

Позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції призначення відбулась через неможливість подачі їх під вантажні операції з вини Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Натомість відповідач жодного доказу щодо неможливості прийняти вагони, що надійшли на його адресу, суду не надав. Посилання на телеграму Укрзалізниці про обмеження руху поїздів у напрямку деяких станцій Донецької залізниці стосуються обставин подальшого використання відповідачем спірних вагонів у своїй господарській (підприємницькій) діяльності, які не стосуються правовідносин між сторонами у цій справі.

За викладеного вбачається, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, з подальшими змінами (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Відповідно до абзацу третього пункту 1.6. Роз'яснення президії Вищого господарського суду України в редакції від 29.09.2008 року №04-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (з подальшими змінами).

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

З урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1827,00грн.

Керуючись п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, ст.ст. 6, 46, 71, 119, 121, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 11, 202, 237, 244, 908, 920 Цивільного кодексу України, ст.307 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Тернівський район; ідентифікаційний код 00191023) на користь державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м.Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, ідентифікаційний код 01073828) 6280,32грн. (шість тисяч двісті вісімдесят грн. 32 коп.) збору за зберігання вантажу; 1827,00грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) судового збору, видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

31.03.2015р.

Суддя І.В. Петренко
Згiдно з оригіналом
Помічник судді В.С. Лисаченко