РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2015Справа №910/29217/14

За позовом Фізичної особи-підприємця Петриченко Іриною Анатоліївною

до 1. Приватного підприємства "ВВС-Транссервіс"

2. Підприємства з іноземними інвестиціями Товариства з обмеженою відповідальністю "Автобрат"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Гуменюк А.В. (за довіреністю від 11.02.2010);

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: не з'явились.

В судовому засіданні 02 березня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

26 грудня 2014 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Фізичної особи-підприємця Петриченко Ірини Анатоліївни (позивач) недійшла позовна заява № 25 від 17 грудня 2014 року про стягнення з Приватного підприємства "ВВС-Транссервіс" (відповідач-1) 8 800,00 грн. борг за надані транспортні послуги та стягнення з Підприємства з іноземними інвестиціями Товариства з обмеженою відповідальністю "Автобрат" (відповідач-2) заборгованості в розмірі 50,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 умов договору доручення № Д-14052014-4 про надання транспортно-експедиційних послуг для перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2014р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/29217/14. Розгляд справи призначено на 09.02.2015 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 року розгляд справи відкладено на 02.03.2015 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2014 року між ПП «ВВС Транссервіс» (експедитор-1) та Петриченко І.А. (експедитор-2) (разом - сторони) укладено Договір-доручення № Д-14052014-4 про надання транспортно-експедиційних послуг для перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі - Договір, належним чином завірена копія договору в справі), відповідно до п. 1.1. якого, експедитор-2, що діє за дорученням і за рахунок коштів експедитора-1 в межах даного договору, надає послуги по організації перевезення вантажів і інших транспортно-експедиційних послуг в міжнародних і міжміських сполученнях способом надання транспортних засобів (організовує перевезення найманим вантажним автомобільним транспортом) відповідно діючому цивільному законодавству України, вимогам міжнародних конвенцій і договорів в області міжнародних перевезень, посилаючись на підписану сторонами заявку, яка визначає вимоги виконання кожного перевезення (послуги).

Позивач стверджує, що відповідач-1 допустив неналежне виконання умов договору доручення № Д-14052014-4 про надання транспортно-експедиційних послуг для перевезення вантажів автомобільним транспортом, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача-1 8 800,00 грн. борг за надані транспортні послуги та 50,00 грн. заборгованості з Підприємства з іноземними інвестиціями Товариства з обмеженою відповідальністю "Автобрат".

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Як вже було встановлено судом, 14 травня 2014 року між сторонами укладено Договір-доручення № Д-14052014-4 про надання транспортно-експедиційних послуг для перевезення вантажів автомобільним транспортом, відповідно до п. 1.1. якого, експедитор-2, що діє за дорученням і за рахунок коштів експедитора-1 в межах даного договору, надає послуги по організації перевезення вантажів і інших транспортно-експедиційних послуг в міжнародних і міжміських сполученнях способом надання транспортних засобів (організовує перевезення найманим вантажним автомобільним транспортом) відповідно діючому цивільному законодавству України, вимогам міжнародних конвенцій і договорів в області міжнародних перевезень, посилаючись на підписану сторонами заявку, яка визначає вимоги виконання кожного перевезення (послуги).

14.05.2014р. сторонами було укладено заявку № З-14052014-3 на перевезення вантажів автомобільним транспортом за маршрутом Італія-Україна, вартість фрахту за автомобіль складає 1 000,00 євро по НБУ.

Позивачем було виконано умови заявки № З-14052014-3 від 14.05.2014р., а саме здійснено перевезення вантажу на суму 16 023,00 грн., що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR № 355895 та актом надання послуг №130 від 28.05.2014р. (належним чином завірені копії документів в справі).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 4.2. Договору, винагорода, оплата за послуги залучених до виконання заявки третіх осіб проводиться експедитором-1 на розрахунковий рахунок експедитора-2 в строк до 5-ти банківських днів, з моменту отримання рахунків і інших документів про доставку вантажу, якщо інше не вказано в заявці.

Позивач стверджує, що відповідачем-1 було частково оплачено вартість наданих послуг в розмірі 9 023,00 грн.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 28.12.2014р. та від 09.02.2015р. відповідача-1 було зобов'язано надати суду відзив на позов, докази на підтвердження відповідних заперечень, контррозрахунок суми заявленої до стягнення.

Всупереч вимогам вказаних ухвал контррозрахунку заявлених до стягнення сум відповідач-1 до суду не надав та не надіслав.

21.09.2014р. між Підприємством з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобрат» (поручитель) та ФОП Петриченко І.А. (кредитор) було укладено договір поруки № 69 (далі - Договір поруки, належним чином завірена копія договору в справі), відповідно до п. 1.1. якого, поручитель зобов'язується частково відповідати перед кредитором за неналежне виконання ПП "ВВС-Транссервіс» (боржник) зобов'язань за заявкою № З-14052014 від 14.05.2014р., укладеною між ПП «ВВС-Транссервіс» та ФОП Петриченко І.А.

Згідно з п. 2.1. Договору поруки, поручитель відповідає кредитором лише за часткове виконання боржником зобов'язань за заявкою № З-14052014-3 від 14.05.2014 року укладеного між кредитором і боржником, а саме: поручитель відповідає за виконання боржником зобов'язань перед кредитором на суму 50,00 грн.

За частиною 1 статті 553 Цивільного кодекс України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

22.10.2014р. позивач звернувся до відповідача-2 з листом-вимогою №71, в якій просив в 5-ти денний строк сплатити суму в розмірі 50,00 грн. відповідно до умов договору поруки № 69 від 21.09.2014 року (копія листа в справі).

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що доказів оплати наданих послуг у більшому розмірі, станом на день розгляду справи до суду не надано, обґрунтованими є позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 заборгованості за надані транспортні послуги в розмірі 6 950,00 грн. та борг з відповідача-2 в розмірі 50,00 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1 433,97 грн. (1 434,74 грн. + 10,23 грн.), відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "ВВС-ТРАНССЕРВІС"

(ідентифікаційний код 37131738, адреса: 62495, Харківська обл., Харківський район, селище міського типу Васищеве, вулиця 8-го Березня, будинок 14, квартира 18, п/р 2889 в ПАТ КБ «Приватбанк», м. Харків, МФО 351533), або з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Фізичної особи-підприємця Петриченко Ірини Анатоліївни (ідентифікаційний код , адреса: 04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 11, квартира 16, р/р 7601 філія «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит», м. Київ, МФО 300937), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: 6 950,00 грн. (шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят гривень) боргу за надані транспортні послуги та 1 434,74 грн. (одна тисяча чотириста тридцять чотири гривні 74 копійки) судових витрат. Видати наказ.

3. Стягнути з Підприємства з іноземними інвестиціями в формі Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОБРАТ" (ідентифікаційний код 30856125, адреса: 04111, м. Київ, вулиця Щербакова, будинок 53, р/р 4 в КРД «Райффайзен банк аваль», м. Київ, МФО 380805), або з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Фізичної особи-підприємця Петриченко Ірини Анатоліївни (ідентифікаційний код , адреса: 04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 11, квартира 16, р/р 7601 філія «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит», м. Київ, МФО 300937), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: 50,00 грн. (п'ятдесят гривень) боргу та 10,23 грн. (десять гривень 23 копійки) судових витрат. Видати наказ.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Копію даного рішення направити відповідачам у справі № 910/29217/14.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.03.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало