ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.03.2015 Справа № 907/109/15

Розглянувши матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Країна", м. Київ

До Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород

Про стягнення 16 909,10 грн.,

Головуючий суддя Якимчук Л.М.

За участю представників сторін:

від позивача - Дюрдь В.І., довіреність від 27.10.2014 № 40;

від відповідача - Марамигін П.В., адвокат

СУТЬ СПОРУ :

Позивач, Публічне акціонерне товариство „Страхова компанія „Країна", м. Київ, звернувся з позовом до суду до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород, про стягнення 16 909,10 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що на підставі укладеного між Публічним акціонерним товариством „Страхова компанія „Країна" та ОСОБА_1, договору (полісу) № АВ/7440104 від 20.06.2012 про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, власнику пошкодженого автомобіля марки „Dacia Logan номерний знак НОМЕР_3 виплачено страхове відшкодування у розмірі 16 909,10 грн., а тому позивачем відповідно до положень статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та статей 1166, 1191 Цивільного кодексу України отримано право регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, оскільки вони не повідомили страховика у строки і за умов, визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього Закону про дорожньо-транспортну пригоду і водій самовільно залишив місце пригоди. Власник транспортного засобу марки "DAF XF 95-380", номерний знак НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_1, , є відповідальним за заподіяний збиток, так як на момент ДТП винуватець події ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 та постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2013 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.122-4, 124 КУпАП (залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху місця дорожньо-транспортної пригоди до якої вони причетні та порушення встановлених правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів).

У ході судового розгляду уповноважений представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача вказану суму коштів.

Двадцять шостого березня 2015 року представник відповідача надав суду заперечення на позов, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки вважає, що винною особою за завдану шкоду є не відповідач (страхувальником), а інша особа, яка і повинна бути відповідальною перед позивачем (страховиком), а саме ОСОБА_4, який визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення (постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської облатсі від 24.07.2013 по справі №308/11372/13-п 3/308/4284/13).

У судовому засіданні 26.03.2015 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва до 15 год. 00 хв. 30.03.2015 року.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,

суд встановив:

Двадцятого червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством „Страхова компанія „Країна", як страховиком, та ОСОБА_1, як страхувальником, укладено Договір (поліс) про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/7440104, згідно умов якого застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника та будь-яких інших осіб, які на законних підставах керують транспортним засобом марки "DAF XF 95-380", номерний знак НОМЕР_2. Строк дії договору з 09.07.2012 до 08.07.2013.

П'ятого липня 2013 року на адресу ПАТ „Страхова компанія „Країна" від потерпілої особи ОСОБА_5 надійшло повідомлення про настання страхового випадку, в якому зазначалося, що 29.06.2013 по вул. Бородіна в м. Ужгороді за участю автомобіля марки „Dacia Logan номерний знак НОМЕР_3, належного на праві власності ОСОБА_5, відбулася ДТП, в результаті якої даний автомобіль було пошкоджено.

Відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2013 по справі №308/11372/13-п встановлено, що ДТП відбулося з вини водія автомобіля марки "DAF XF 95-380", номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_4, який не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль потерпілого. ОСОБА_4 визнаний винним в порушенні п.п.2.10а, 13.1. Правил дорожнього руху України і скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП (залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху місця дорожньо-транспортної пригоди до якої вони причетні та порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів).

Відповідно до ремонтної калькуляції від 24.07.2013 вартість робіт та запчастин для ремонту автомобіля марки „Dacia Logan", номерний знак НОМЕР_3 становить 17 409,10 грн.

Тридцятого липня 2013 року потерпілий надав позивачу заяву про погодження розміру матеріального збитку, завданого йому, в результаті ДТП в розмірі 17409.10 грн. та на виплату страхового відшкодування.

На підставі наданих документів, врахувавши, що винним у ДТП визнано водія, який керував транспортним засобом, належним відповідачу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована позивачем, зазначене ДТП позивач визнав страховим випадком (підтверджується страховим актом №20-114/28900/3.2.29 від 20.11.2013) та здійснив виплату потерпілому ОСОБА_5 шляхом перерахування страхового відшкодування в розмірі 16 909,10 грн. (платіжне дорученням від 22.11.2013 № 1577), врахувавши франшизу за договором страхування у сумі 500 грн.

У зв'язку з зазначеним позивач звернувся з даним позовом, оскільки вважає, що він має право в порядку регресу стягнути з відповідача, виплачену потерпілому в ДТП суму (відшкодувати шкоду).

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з огляду на наступне.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Такою особою, у даному випадку, є відповідач. Відповідно до ст.. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2013 у справі №308/11372/13п встановлено, що ДТП відбулося з вини водія, який знаходився у трудових відносинах з відповідачем та факт самовільного залишення місця ДТП водієм ОСОБА_4

Згідно абзацу г) п.п.38.1.1 п.38.1, ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п.33.1.2 п.33.1 ст. 33 цього Закону.

Відповідно до п.п.33.1.2, 33.1.4, п.33.1 ст. 33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які кореспондуються із наведеною нормою закону, ОСОБА_4 або відповідач були зобов'язані вжити заходи з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди і невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Проте ні відповідач, ні водій не повідомили позивача про факт ДТП, про неї повідомив потерпілий в повідомленні про страховий випадок 05.07.2013. Обставина несвоєчасного повідомлення позивача про ДТП також підтверджується страховим актом позивача №20-114/28900/3.2.29 від 20.11.2013.

Отже, ненадання письмового повідомлення про ДТП у визначений Законом строк та залишення місця ДТП водієм дають право позивачу на звернення до суду з даним позовом.

Згідно ч. 1 ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Оскільки на момент ДТП його винуватець ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1, що підтверджується трудовим договором від 31.05.2013, ПАТ „Страхова компанія „Країна" має право звернутися до вказаної фізичної особи-підприємця з регресним позовом.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми 16909,10 грн., підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент.код.НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Країна" (04176, м. Київ, вул. Електриків, б.29 а, ) суму 16 909 (Шістнадцять тисяч дев'ятсот дев'ять) грн. 10 коп. та суму 1 827 (Одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 01.04.2015 року.

Суддя Якимчкук Л.М.