Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

02 квітня 2015 року справа № 927/383/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Магістр»

04655 м. Київ, вул. Полярна, 20А

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Семенівське хлібоприймальне підприємство»

15400 Чернігівська обл. м. Семенівка, вул.. Привокзальна, 14

Предмет спору: про стягнення 7486,82 грн.

Суддя Фетисова І.А.

Представники сторін:

від позивача: Малюга В.М. д. б/н від 17.03.2015

від відповідача: не з'явився

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 4500 грн. боргу по договору про відкриття рахунку у цінних паперах № 34-Е від 10.08.2010 р., 1751,91 грн. пені, 375,41 грн. 3 % річних та 1318,50 грн. індексу інфляції.

Відповідач відзив на позов не надав, повноважного представника в судові засідання 24.03.2015 року та 02.04.2015 року не направив. Заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Наданим законом правом участі в судовому засіданні не скористався.

Позивачем в судове засідання 24.03.2015 року подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача 5250 грн. боргу за період з 30.06.13 по 31.12.14 року (за 7 кварталів по 750 грн. 1 квартал), 370,52 грн. пені за період з 30.06.2014 р. по 31.12.2014 р., 289,10 грн. 3 % річних за період з 30.04.2013 р. по 01.03.2015 р. та 1895,25 грн. індексу інфляції за період з 30.04.2014 р. по 28.02.2015 р.

Відповідачем 20.03.2015 р. подано клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване неможливістю явки представника Сагаль С.В., який приймає участь в іншому судовому засіданні. Однак, з наданої відповідачем довіреності вбачається наявність представництва відповідача у іншої особи - Мовлян Т.М., неможливість явки якої документально не підтверджено. Подане клопотання судом не задоволено.

При цьому суд в Ухвалі суду від 24.03.2015 року проінформував відповідача, що неможливість явки представника в судове засідання не є підставою для невиконання вимог суду, викладених в Ухвалах щодо надання відзиву та витребуваних судом документів.

Позивачем в судове засідання 02.04.2015 року подано заяву про зменшення позовних вимог на суму 510,79 грн., просить стягнути з відповідача 5250 грн. боргу, 52,90 грн. пені, 288,67 грн. 3 % річних та 1895,25 грн. індексу інфляції.

Позивачем надано письмові пояснення, в яких повідомлено що на даний час продовжують надаватися послуги за договором відповідачу, за період з 01.04.2013 р. по 31.12.2014 р. позивачем надано послуг на суму 5250 грн. згідно тарифів.

Враховуючи, що в матеріалах справи є докази належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, явка відповідача обов'язковою не визнавалась, суд приходить висновку про розгляд справи за наявними матеріалами та без участі представників відповідача.

Рішення приймається на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

Ухвалами господарського суду Чернігівської області від 13.03.2015 р. та 24.03.2015 р. позивача було зобов'язано надати суду: в письмовому вигляді чітко визначити дати, місяці відповідного року з яких виникло порушення відповідачем оплат послуг позивача, нормативне обґрунтування підстав нарахування пені за період більше 6-місячного строку за приписами ст. 232 ГК України, докази проведених оплат відповідача, в т.ч. 30.04.2013 р. на суму 750 грн., надати письмові пояснення з доказами щодо встановленого договором порядку оплати послуг позивача щоквартально по 750 грн., докази визначення сторонами суми послуг або належним чином підтвердження встановлення позивачем тарифів за послуги зберігання цінних паперів саме в сумі 750 грн. на квартал, докази направлення (вручення) відповідачу актів №№ 0000594 від 30.04.13 року, №0000720 від 30.06.13 року, №0000281 від 30.09.13 року,№0000297 від 31.12.13 року, №0000433 від 31.03.14 року, №0000489 від 30.06.14 року, №0000565 від 30.09.14 року, №0000635 від 31.12.14 року; письмові пояснення з нормативним обґрунтуванням правомірності нарахування пені, інфляційних та річних за період з 30.06.2014 року по 31.12.2014 року (пеня) та з 30.04.2013 року по 28.02.2015 року (інфляційні та річні) на суму 5250 грн. із зазначенням дати виникнення грошового обов'язку відповідача оплатити послуги позивача.

Ухвалами господарського суду Чернігівської області від 13.03.2015 р. та 24.03.2015 р. відповідача було зобов'язано надати суду відзив на позов, докази належного виконання зобов'язань за договором № 34-Е від 10.08.2010 р. або письмові пояснення щодо неможливості такого виконання, інші документи по суті спору.

Судом прийнято до розгляду подану позивачем 24.03.2015 року заяву про уточнення позовних вимог, оскільки це не суперечить вимогам ст. 22 ГПК України. Подана позивачем заява розцінена судом як заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення боргу на суму 750 грн. та індексу інфляції на суму 576,75 грн. та як заява про зменшення позовних вимог в частині стягнення пені на суму 1381,39 грн. та 3 % річних на суму 86,31 грн, про що зазначено в Ухвалі від 24.03.2015 року .

Судом прийнято до розгляду подану позивачем 02.04.2015 року заяву про зменшення позовних вимог, оскільки це не суперечить вимогам ст. 22 ГПК України. Розгляд справи проводиться з урахуванням поданої заяви. Ціну позову суд визначає з огляду на останню подану позивачем 02.04.2015 року заяву про уточнення вимог в сумі 7486,82 грн.

10.08.2010 р. між сторонами укладено договір про відкриття рахунку у цінних паперах № 34-Е.

Відповідно до умов договору емітент (відповідач) доручає та сплачує, а зберігач (позивач) зобов'язується відкрити рахунки, здійснити зарахування дематеріалізованого випуску на рахунки в цінних паперах акціонерів, зберігати належні власниками цінні папери дематеріалізованого випуску на їх рахунках у цінних паперах до звернення акціонерів до зберігача, після чого надавати їм послуги щодо зберігання та обслуговування рахунків цінних паперів акціонерів.

За своєю правовою природою , укладений між сторонами договір, є договором про надання послуг.

Відповідно до п. 4.1 договору емітент оплачує послуги зберігача згідно з договором та відповідно до встановлених тарифів зберігача.

Відповідно до п. 4.2 договору плата вноситься емітентом щомісяця до 15 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 8.1 договору договір набуває чинності з моменту підписання та діє протягом трьох років.

Відповідно до п. 8.2 договору договір вважається пролонгованим на кожний наступний термін, якщо протягом 10 календарних днів до закінчення терміну дії договору сторони не виявили бажання у письмовій формі його розірвати.

Позивачем заявлено до стягнення суму основного боргу 5250 грн. за надані послуги по договору за період з 01.04.2013 р. по 01.01.2015 р. З розрахунку позову вбачається що розрахунок боргу позивачем проводиться поквартально в сумі 750 грн. за 2-4 квартал 2013 року та 1-4 квартал 2014 року.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

З урахуванням умов п.4.2 договору, сторонами досягнута домовленість про сплачу відповідачем послуг позивача щомісяця до 15 числа місяця, наступного за звітним. А тому, встановлена домовленість сторін п 4 2 договору, враховуючи приписи ст.626,629 ЦК України має обов'язкий характер для обох сторін договору.

При цьому, жодною умовою договору не передбачено виставлення позивачем рахунків на оплату відповідачу , оплата послуг не поставлена в залежність від вчинення позивачем інших дій, як-то складання акту.

А тому, відповідач, з урахуванням умов п.4.1 та п.4.2. самостійно має зобов'язання по оплаті тарифікованих послуг позивача щомісячно.

З наявного в матеріалах справи пояснення позивача вбачається, що позивачем надаються послуги по зберіганню цінних паперів емітента (відповідача) на 3-ьох рахунках .

Згідно наданого позивачем переліку тарифів та послуг, що надає депозитарна установа ТОВ «НВП «Магістр», затвердженого генеральним директором ТОВ «НВП «Магістр» Поживотько В.Б. абонентська плата за обслуговування до 10 рахунків емітента складає 200 грн. за один місяць.

Таким чином, відповідачем мали бути оплачені послуги позивача в розмірі 200 грн. на місяць, а саме, наприклад : за квітень 2013 року до 15 травня 2013 року й прострочка виконання щомісячного грошового обов'язку відповідача виникає саме з 15.05.2013 року.

В зв'язку з цим, суд приходить висновку, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань по договору виникла заборгованість в сумі 4200 грн. за період з 01.04.2013 р. по 01.01.2015 р. (21 місяць), яка розраховується з тарифу в сумі 200 грн. в місяць (21 місяць х 200 грн. = 4200 грн.), яка є обґрунтованою та підтверджується матеріалами справи.

При цьому, оскільки тариф на суму 250 грн. позивачем не доведений як вартість щомісячних послуг , інших доказів надання щомісячно послуг на решту 50 грн. як зазначено в переліку тарифів позивачем суду не надано, в решті позовних вимог в частині стягнення 1050 грн. відмовити в зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позивачем.

Суд відхиляє надані позивачем акти прийому здачі послуг, оскільки вони не підписані відповідачем, не є обов'язковими за умовами договору та позивачем не надано доказів на їх вручення (направлення) відповідачу, що унеможливлює здійснити судом оцінку актів як доказів на підтвердження фактичного підписання та направлення відповідачу.

При цьому, факт надання послуг відповідачем не спростований жодним доказом та мотивованим запереченням.

Відповідно до п. 7.4 договору у випадку несвоєчасної оплати послуг зберігача емітент сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованої на суму заборгованості.

Позивачем нараховано пеню в сумі 52,90 грн. за період з 30.06.2014 р. по 31.12.2014 р.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином порядок нарахування пені має відбуватись з дати прострочення виконання зобов'язань, з урахуванням встановленого договором порядку проведення розрахунків (п. 4.2 договору), а саме по щомісячним платежам за квітень 2013 р. з 15.05.2013 р., за травень 2013 р. з 17.06.2013 р., за червень 2013 р. з 15.07.2013 р., за липень 2013 р. з 15.08.2013 р., за серпень 2013 р. з 16.09.2013 р., за вересень 2013 р. з 15.10.2013 р., за жовтень 2013 р. з 15.11.2013 р., за листопад 2013 р. з 16.12.2013 р., за грудень 2013 р. з 15.01.2014 р., січень 2014 р. з 17.02.2014 р., лютий 2014 р. з 17.03.2014 р., березень 2014 р. з 15.04.2014 р., квітень 2014 р. з 15.05.2014 р., травень 2014 р. з 16.06.2014 р., червень 2014 р. з 15.07.2014 р., липень 2014 р. з 15.08.2014 р., серпень 2014 р. з 15.09.2014 р., вересень 2014 р. з 15.10.2014 р., жовтень 2014 р. з 17.11.2014 р., листопад 2014 р. з 15.12.2014 р., грудень 2014 р. з 15.01.2015 р.

Дати початку прострочення виконання зобов'язань вказано відповідно до вимог ст. 254 ЦК України з урахування вихідних та неробочих днів.

Відповідно до ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивачем здійснено розрахунок з поквартальної суми оплати послуг 750 грн., подвійна облікова ставка НБУ визначена 14 %, а саме 750х 14%/365х184=52,90 грн.

Сума заборгованості за місяцьПеріод ДніРозмір пені
75030.06.2014 по 31.07.2014318,91 грн. пені
75031.07.2014 по 31.08.2014318,91 грн. пені
75031.08.2014 по 30.09.2014308,63 грн. пені
75030.09.2014 по 31.10.2014318,91 грн. пені
75031.10.2014 по 30.11.2014308,63 грн. пені
75030.11.2014 по 31.12.2014318,91 грн. пені

Судом здійснено перевірку розрахунку суми пені та встановлено здійснення неправомірного нарахування з суми послуг в розмірі 250 грн., замість 200 грн. за місяць, яка встановлена судом, здійснення нарахування понад 6-ти місячний строк нарахування в порушення приписів ч.6 ст.232 ГК України. Періоди надання послуг позивачем визначено поквартально з 2 кварталу 2013 р. по 3 квартал 2014 р. Крім того позивачем при нарахуванні пені не враховано розміри облікових ставок, що діяли в період нарахування. Окрім того, суд при здійсненні перевірки нарахування пені, враховує періоди нарахування зазначені позивачем .

Нарахування пені позивачем за період прострочки виконання грошових зобов'язань відповідача мало бути: квітень 2013 р. - з 15.05.2013 р. по 15.11.2013 р. і т.д.

Беручи до уваги наданий позивачем розрахунок пені за період з 30.06.2014 р. по 31.12.2014 р., пеня є обґрунтованою та підлягає задоволенню за березень 2014 р. з 30.09.2014 р. по 15.10.2014 р. в сумі 2,19 грн. , квітень 2014 р. з 31.10.2014 р. по 15.11.2014 р. в сумі 2,24 грн., за травень 2014 р. з 31.10.2014 р. по 30.11.2014 р. в сумі 2,24 грн., за червень 2014 р. з 31.10.2014 р. по 30.11.2014 р. в сумі 4,54 грн. , за липень 2014 р. з 30.11.2014 р. по 31.12.2014 р. в сумі 4,91 грн., за серпень 2014 р. з 30.11.2014 р. по 31.12.2014 р. в сумі 4,91 грн., вересень 2014 р. з 30.11.2014 р. по 31.12.2014 р. в сумі 4,91 грн.

При цьому суд зауважує, що здійснюючи перевірку нарахування пені судом враховано розміри ставок НБУ, що діяли в період визначений позивачем при нарахуванні пені, а саме з 17.07.2014 р. - 12,5 %, з 13.11.2014 р. - 14 %.

Всього пеня є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково в сумі 25,94 грн. В решті позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 26,96 грн. має бути відмовлено, з огляду на приписи ч.6 ст.232 ГК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, має на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 288,67 грн. за період з 15.05.2013 р. по 28.02.2015 р. Позивачем здійснено розрахунок наступним чином: 5250 х 3 % х 669/365х100 = 288,67 грн.

Судом перевірено правильність нарахування та встановлено, що порядок нарахування 3 % річних має відбуватись з дати прострочення виконання зобов'язань, з урахуванням встановленого договором порядку проведення розрахунків (п. 4.2 договору), а саме по щомісячним платежам за квітень 2013 р. з 15.05.2013 р., за травень 2013 р. з 17.06.2013 р., за червень 2013 р. з 15.07.2013 р., за липень 2013 р. з 15.08.2013 р., за серпень 2013 р. з 16.09.2013 р., за вересень 2013 р. з 15.10.2013 р., за жовтень 2013 р. з 15.11.2013 р., за листопад 2013 р. з 16.12.2013 р., за грудень 2013 р. з 15.01.2014 р., січень 2014 р. з 17.02.2014 р., лютий 2014 р. з 17.03.2014 р., березень 2014 р. з 15.04.2014 р., квітень 2014 р. з 15.05.2014 р., травень 2014 р. з 16.06.2014 р., червень 2014 р. з 15.07.2014 р., липень 2014 р. з 15.08.2014 р., серпень 2014 р. з 15.09.2014 р., вересень 2014 р. з 15.10.2014 р., жовтень 2014 р. з 17.11.2014 р., листопад 2014 р. з 15.12.2014 р., грудень 2014 р. з 15.01.2015 р.

Нарахування повинно проводитись не з загальної суми боргу , як визначено позивачем та обраховано в загальну суму боргу 5250 грн., а помісячно з урахуванням виникнення боргу з суми 200 грн. за місяць, яка встановлена судом, замість 250 грн.

Таким чином нарахування 3 % річних повинно проводитись:

за квітень 2013 р. з суми боргу 200 грн. за період з 15.05.2013 р. по 28.02.2015 р., за травень 2013 р. з суми боргу 200 грн. за період з 17.06.2013 р. по 28.02.2015 р. , за червень 2013 р. з суми боргу 200 грн. за період з 15.07.2013 р. по 28.02.2015 р., , за липень 2013 р. з суми боргу 200 грн. з 15.08.2013 р. по 28.02.2015 р., за серпень 2013 р. з суми боргу 200 грн. з 16.09.2013 р. по 28.02.2015 р., за вересень 2013 р. з суми боргу 200 грн. за період з 15.10.2013 р. по 28.02.2015 р., за жовтень 2013 р. з суми боргу 200 грн. за період з 15.11.2013 р. по 28.02.2015 р., за листопад 2013 р. з суми боргу 200 грн. за період з 16.12.2013 р. по 28.02.2015 р., за грудень 2013 р. з суми боргу 200 грн. за період з 15.01.2014 р. по 28.02.2015 р. , за січень 2014 р. з суми боргу 200 грн. за період з 17.02.2014 р. по 28.02.2015 р., , за лютий 2014 р. з суми боргу 200 грн. за період з 17.03.2014 р. по 28.02.2015 р., за березень 2014 р. з суми боргу 200 грн. за період з 15.04.2014 р. по 28.02.2015 р. , за квітень 2014 р. з суми боргу 200 грн. за період з 15.05.2014 р. по 28.02.2015 р., за травень 2014 р. з суми боргу 200 грн. за період з 16.06.2014 р. по 28.02.2015 р., за червень 2014 р. з суми боргу 200 грн. з 15.07.2014 р. по 28.02.2015 р., за липень 2014 р. з суми боргу 200 грн. за період з 15.08.2014 р. по 28.02.2015 р., серпень 2014 р. з суми боргу 200 грн. за період з 15.09.2014 р. по 28.02.2015 р., за вересень 2014 р. з суми боргу 200 грн. за період з 15.10.2014 р. по 28.02.2015 р., за жовтень 2014 р. з суми боргу 200 грн. за період з 17.11.2014 р. по 28.02.2015 р. , за листопад 2014 р. з суми боргу 200 грн. за період з 15.12.2014 р. по 28.02.2015 р., за грудень 2014 р. з суми боргу 200 грн. з 15.01.2015 р. по 28.02.2015 р.

Дати початку прострочення виконання зобов'язань вказано відповідно до вимог ст. 254 ЦК України з урахування вихідних та неробочих днів.

Відповідно до ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи викладене, 3 % річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково в сумі 120,60 грн., в решті позовних вимог в частині стягнення 3 % річних в сумі 168,07 грн. має бути відмовлено.

Позивач просить стягнути з відповідача 1895,25 грн. індексу інфляції за період з 30.04.2013 р. по 28.02.2015 р. Нарахування позивачем здійснено наступним чином: з суми боргу 5250 грн. на індекс інфляції 1,361 за період з 30.04.2013 р. по 28.02.2015 р.

Згідно інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 р. "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума боргу з урахування індексу інфляції повинна розраховуватися виходячи з індексу інфляції за кожний місяць прострочення.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

Відповідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Така методологія розрахунку інфляційних позивачем не була дотримана, що вплинуло на правомірність та обґрунтованість заявленої до стягнення суми. Крім того сума помісячної оплати за послуги становить 200 грн., що встановлено судом, замість 250 грн. як було визначено позивачем.

Суд зауважує, що прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання відповідно до п. 4.2 договору починається по періодам: за квітень 2013 р. з 15.05.2013 р., за травень 2013 р. з 17.06.2013 р., за червень 2013 р. з 15.07.2013 р., за липень 2013 р. з 15.08.2013 р., за серпень 2013 р. з 16.09.2013 р., за вересень 2013 р. з 15.10.2013 р., за жовтень 2013 р. з 15.11.2013 р., за листопад 2013 р. з 16.12.2013 р., за грудень 2013 р. з 15.01.2014 р., січень 2014 р. з 17.02.2014 р., лютий 2014 р. з 17.03.2014 р., березень 2014 р. з 15.04.2014 р., квітень 2014 р. з 15.05.2014 р., травень 2014 р. з 16.06.2014 р., червень 2014 р. з 15.07.2014 р., липень 2014 р. з 15.08.2014 р., серпень 2014 р. з 15.09.2014 р., вересень 2014 р. з 15.10.2014 р., жовтень 2014 р. з 17.11.2014 р., листопад 2014 р. з 15.12.2014 р., грудень 2014 р. з 15.01.2015 р.

Нарахування повинно проводитись не з загальної суми боргу як визначено позивачем та обраховано в загальну суму боргу 5250 грн., а помісячно з урахуванням виникнення боргу з суми 200 грн. за місяць, яка доведена судом, замість 250 грн. Крім того індекс інфляції повинен враховуватись відповідно до п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" тобто не враховуючи перший місяць в якому мала відбутись оплата.

Враховуючи вищевикладене, інформаційний лист та постанову Пленуму Вищого господарського суду індекс інфляції є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково в сумі 1121,72 грн., в решті позовних вимог в частині стягнення 773,53 грн. індексу інфляції має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Приписами ч.1 ст. 35 ГПК України встановлено, що обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватись перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

В судовому засіданні 02.04.2015 року представник позивача повідомив суду про відсутність будь яких додаткових доказів або клопотань, ніж ті які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, на час проведення судового засідання 02.04.2015 року , як і клопотань про витребування доказів, сторонами суду не надано.

Відповідач витребуваних документів та доказів повної оплати суду не надав.

Суд констатує, що відповідач був проінформований судом в Ухвалі від 24.03.2015 року, що неможливість явки в судове засідання представника, не є підставою для невиконання вимог суду, однак в судове засідання 02.04.2015 року відповідач відзив на позов не надав, заявлений позов не заперечив, клопотань не подавав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином в установлений строк.

Оскільки відповідач, в порушення ст. 525,526,615 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобов'язання по оплаті послуг своєчасно не виконав, позовні вимоги підлягають задоволенню частково борг в сумі 4200 грн., пеня в сумі 25,94 грн., 3 % річних в сумі 120,60 грн., індекс інфляції в сумі 1121,72 грн., в решті позовних вимог в частині стягнення 1050 грн. боргу, пені в сумі 26,96 грн., 3 % річних в сумі 168,07 грн., 773,53 грн. індексу інфляції відмовити.

В зв'язку з частковим задоволенням вимог, стягнення судового збору з відповідача на користь позивача суд визначає в сумі 1334,41 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 615, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33,49,75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Семенівське хлібоприймальне підприємство» (15400 м. Семенівка, вул. Привокзальна, 14 код 00957100) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Магістр» (04655 м. Київ, вул. Полярна, 20А код 34045290) борг в сумі 4200 грн., пеня в сумі 25,94 грн., 3 % річних в сумі 120,60 грн., індекс інфляції в сумі 1121,72 грн. та 1334,41 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. В решті позовних вимог в частині стягнення 1050 грн. боргу, пені в сумі 26,96 грн., 3 % річних в сумі 168,07 грн., 773,53 грн. індексу інфляції відмовити.

Повне рішення складено 06 квітня 2015 року

Суддя І.А.Фетисова

.