РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015Справа №910/29514/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Новий регіон»

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві

за участю прокуратури міста Києва

про стягнення 164 319 341,06 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: Тхорик С.М. - довіреність б/н від 08.12.2014 року; Семенюк Н.М. - довіреність б/н від 30.12.2014 року;

від третьої особи-1: Семенюк Н.М. - довіреність б/н від 30.12.2014 року;

від третьої особи-2: не з'явилися;

від прокуратури: Жовтун Н.Б.;

Обставини справи :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Київської міської ради про стягнення 164 319 341,06 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача господарськими судами при винесенні рішення у справі №11/304 (за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі: Київської міської ради, Головного управління комунальної власності міста Києва виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Новий регіон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Термінал-Реєстр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Адрем», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Акціонерне товариство Холдингова компанія «Київміськбуд», про визнання недійсним договору та визнання права власності), було визнано недійсним Договір № Д-2009/07/29 купівлі-продажу пакета акцій Акціонерного товариства Холдингова компанія «Київміськбуд» від 29.07.2010 року, однак не було застосовано двосторонню реституцію до сторін вищевказаного договору.

З цих підстав, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 114 075 598,56 грн. - грошових коштів, 50 243 742,50 грн. - процентів за користування чужими грошовими коштами, 73 080,00 грн. - судового збору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року порушено провадження по справі, залучено в якості третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві та призначено розгляд справи на 28.01.2015 року.

28.01.2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

28.01.2015 року через відділ діловодства суду від третьої особи-1 надійшло клопотання про фіксування судового процесу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.01.2015 року розгляд справи відкладено на 18.02.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2015 року розгляд справи відкладено на 17.03.2015 року, продовжено строк вирішення спору на 15 днів.

17.03.2015 року через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі.

В судове засідання, призначене на 17.03.2015 року представники прокуратури, позивача, відповідача, третьої особи-1 з'явилися, надали пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.03.2015 року подав пояснення по справі.

Враховуючи те, що нез'явлення представника третьої особи-2 у судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті, суд вважав за доцільне відкласти розгляд справи на 24.03.2015 року.

23.03.2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

24.03.2015 року через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі.

В судове засідання 24.03.2015 року представники позивача, третьої особи-2 не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 24.03.2015 року представники відповідача, третьої особи-1 та прокуратури позовні вимоги не визнали, та просили суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 24.03.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників відповідача, третьої особи-1 та прокурора, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2009 року між Київською міською радою (далі по тексту - відповідач, продавець) в особі Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Новий регіон» (далі по тексту - покупець, позивач) укладено Договір №Д-2009/07/29 купівлі-продажу акцій Акціонерного товариства Холдингової компанії "Київміськбуд" (далі по тексту - Договір, Договір №Д-2009/07/29).

За умовами вказаного договору продавець за результатами аукціону з продажу належного територіальній громаді міста Києва пакету акцій Акціонерного товариства Холдингової компанії "Київміськбуд" у кількості 52 910 760 штук, що відбувся 21 липня 2009 року (протокол № 1 від 21.09.2009, затверджений наказом Головного управління комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.07.2009 № 210), передає у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити ціну продажу акцій, що становить 114 075 598,56 грн.

Вартість акцій сплачена покупцем в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями: від 16.07.2009 №2 на суму 11 407 559,85 грн., від 27.08.2009 №16 на суму 45 630 239,43 грн., від 24.09.2009 №25 на суму 29 400 000,00 грн., від 25.09.2009 №1 на суму 27 637 799,28 грн., а також банківськими виписками з рахунку Головного управління комунальної власності міста Києва за 16.07.2009, 31.08.2009, 27.08.2009, 02.09.2009, 25.09.2009 та 28.09.2009. Факт сплати позивачем відповідачу акцій в повному обсязі встановлено рішенням господарського суду м. Києва від 20.10.2010 року №11/304, Постановою київського апеляційного господарського суду від 18.01.2011 року №11/304 та Постановою Вищого Господарського Суду України від 02.03.2011 року №11/304.

Згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду м. Києва від 20.10.2010 року №11/304, позов задоволено частково по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон". Визнано право власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ідентифікаційний код 22883141) на 59 910 760 штук простих іменних акцій Акціонерного товариства Холдингова компанія "Київміськбуд", що становить 80 відсотків статутного капіталу Акціонерного товариства Холдингова компанія "Київміськбуд" (01010, м. Київ, вул. Суворова, 4/6, ідентифікаційний код 23527052). Провадження у справі № 11/304 в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Термінал-Реєстр" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Адрем" припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон" (03150, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 40, ідентифікаційний код 35920996) на користь Державного бюджету України 25 500 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою київського апеляційного господарського суду від 18.01.2011 року №11/304 рішення Господарського суду м. Києва від 20.10.2010 р. у справі № 11/304 скасовано в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання договору № Д-2009/07/29 купівлі-продажу пакета акцій Акціонерного товариства Холдингова компанія «Київміськбуд» недійсним. Визнано договір № Д-2009/07/29 купівлі-продажу пакета акцій Акціонерного товариства Холдингова компанія «Київміськбуд» у кількості 52910760 штук, що становить 80 відсотків статутного капіталу акціонерного товариства Холдингова компанія «Київміськбуд», укладеного 29.07.2009р. між Головним Управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Новий регіон» - недійсним.

Постановою Вищого Господарського Суду України від 02.03.2011 року №11/304, касаційну скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Новий регіон", "Сатіліна Лімітед (SATILINA LIMITED)", "Атіма Лімітед (ATIMA LIMITED)" залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2011р. у справі №11/304 - без змін

Як встановлено вищевказаними рішеннями Договір №Д-2009/07/29 визнано недійсним в зв'язку з порушенням вимог чинного законодавства, а саме норм : Закону України «Про приватизацію державного майна»; Закону України «Про товарну біржу»; Положення про порядок продажу в процесі приватизації на фондових біржах пакетів акцій відкритих акціонерних товаристві, затвердженого наказом Фонду державного майна України, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України від 16.11.1998 № 2141/297/9.

Спір у справі виник в зв'язку з тим, що на думку позивача при винесенні рішень у справі №11/304 (за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі: Київської міської ради, Головного управління комунальної власності міста Києва виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Новий регіон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Термінал-Реєстр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Адрем», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Акціонерне товариство Холдингова компанія «Київміськбуд», про визнання недійсним договору та визнання права власності), якими визнано недійсним Договір №Д-2009/07/29 не було застосовано двосторонню реституцію до сторін вищевказаного договору, зокрема не повернуто позивачу вартість оплачених акцій в сумі 114 075 598,56 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Відповідач, керуючись статтями 257 та 267 ЦК України, просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності (стор. 61 Том 1), та вказує що строк позовної давності сплив 19.01.2014 року.

З даним твердженням відповідача суд не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 ЦК України (редакція від 24.07.2009 року, яка діяла на момент укладання Договору №Д-2009/07/29) позовна давність у десять років застосовується до вимог про застосування наслідків нікчемного правочину.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» від 20.12.2011 року №4176-VI, внесено зміни до ст. 258 ЦК України, а саме, виключено частини третю та четверту статті 258 ЦК України.

Згідно з п. 2 ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про застосування наслідків нікчемного правочину. При цьому стосовно вимог, передбачених підпунктами 1 та 2 цього пункту, особа може звернутися до суду лише за умови, якщо строк їх пред'явлення, встановлений положеннями Цивільного кодексу України, що діяли до набрання чинності цим Законом, не сплив на момент набрання чинності цим Законом.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» набрав чинності 15.01.2012 року, при цьому згідно з ч. 4 ст. 258 ЦК України (редакція від 24.07.2009 року, яка діяла на момент укладання Договору №Д-2009/07/29) строк позовної давності не сплив , а тому з врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позивач має право звернутися з позовом про застосування наслідків недійсності правочину до 15.01.2015 року.

Позивач 29.12.2014 року звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Київської міської ради про стягнення 164 319 341,06 грн., а тому суд дійшов висновку що позивачем не пропущено строк позовної давності до вимог про застосування наслідків недійсності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач на виконання умов Договору №Д-2009/07/29 сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі 114 075 598,56 грн., а після того як Договір №Д-2009/07/29 визнано судами недійсним у відповідача в розумінні статей 216 та 1212 ЦК України відсутня правова підстава володіння коштами в розмірі 114 075 598,56 грн., які отримані від позивача на виконання умов недійсного Договору №Д-2009/07/29, а тому відповідач зобов'язаний повернути позивачу отримані кошті в розмірі 114 075 598,56 грн.

Відзив відповідача на позовну заяву не приймається судом та спростовується наявними в матеріалах справи документами та чинним законодавством.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 114 075 598,56 грн. - грошових коштів, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 50 243 742,50 грн. - процентів за користування чужими грошовими коштами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Зважаючи на те, що розмір процентів за користування належними позивачу грошовими коштами не встановлено договором, та враховуючи позадоговірний характер спірних правовідносин сторін, що обумовлений недійсністю Договору №Д-2009/07/29, суд вважає, що для визначення розміру процентів при вирішенні даного спору може бути застосована по аналогії закону норма ч.1 ст.1048 ЦК України, згідно якої у разі, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Адже, статтею 8 ЦК України передбачено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону), а в даному випадку подібність правовідносин полягає в користуванні чужими коштами.

Суд враховує, що наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України та Вищий господарський суд України при здійсненні перегляду судових рішень у справах зі спорів про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами (постанова ВСУ від 24.01.2006 року у справі №14/130; постанова ВГСУ від 10.06.2008 року у справі №22/249; постанова ВГСУ від 09.04.2013 року у справі №5011-70/10168-2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Суди приймаючи рішення у справі №11/304 визнали Договір №Д-2009/07/29 недійсним, а згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а тому кошти в розмірі 114 075 598,56 грн. є безпідставно одержаними з моменту їх сплати.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 50 243 742,50 грн. - процентів за користування чужими грошовими коштами, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 36, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Новий регіон» (03150, м. Київ, ВУЛ. АНРІ БАРБЮСА, будинок 40, ) 114 075 598 (сто чотирнадцять мільйонів сімдесят п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 56 коп. - грошових коштів, 50 243 724 (п'ятдесят мільйонів двісті сорок три тисячі сімсот двадцять чотири) грн. 50 коп. - процентів за користування чужими грошовими коштами, 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 30.03.2015 року.