ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 квітня 2015 р. Справа № 903/167/15

Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук Світлана Анатоліївна

за участю представників сторін:

від позивача: Герасимчук О.В. (представник за дов. б/н від 27.02.2015 р.)

від відповідача: Солярчук Б.Д. (представник за дов. № 60/1-12 від 04.03.2015 р.)

Романюк Т.В. (представник за дов. № 59/1-12 від 04.03.2015 р.)

Бохонюк Я.Й. (директор)

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна фінансова інспекція у Волинській області: Власюк В.Ф. (представник за дов. № 03-015-07-14/1-790 від 24.03.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом Волинського обласного центру зайнятості до товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальний інститут "Волиньагропроект", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна фінансова інспекція у Волинській області про стягнення 26 922,00 грн.

В судовому засіданні 02.04.2015 р. у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Волинський обласний центр зайнятості звернувся до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальний інститут "Волиньагропроект", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна фінансова інспекція у Волинській області про стягнення 26 922,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що Державною фінансовою інспекцією у Волинській області проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Волинського обласного центру зайнятості за період з 01.01.2009 р. по 01.10.2011 р., про що складено відповідний акт від 17.01.2012 № 040-24/001.

В подальшому на виконання письмової вимоги ДФІ у Волинській області від 23.02.2012 № 03-040-14-14/1603 "Про усунення порушень" відповідачу 17.01.2015 р. надіслано претензію.

07.10.2014 р. за заявою Державної фінансової інспекції у Волинській області, відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 770/2014 від 26.09.2014 р. виданого Волинським окружним адміністративним судом про зобов'язання Волинського обласного центру зайнятості вчинити дії щодо усунення порушень, виявлених ревізією, відповідно до вимоги Державної фінансової інспекції у Волинській області від 23.02. 2012 р. № 03-080-14-14/1603, а саме: вжити заходів щодо відшкодування збитків в загальній сумі 672 655,96 грн.

Беручи до уваги викладене, позивач просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно - вишукувальний інститут "Волиньагропроект" на користь Волинського обласного центру зайнятості 26 922,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 19.02.2015 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд останньої в судовому засіданні.

05.03.2015 р. від позивача надійшло клопотання про залучення до справи Державної фінансової інспекції у Волинській області в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

05.03.2015 р. ухвалою господарського суду клопотання про залучення до справи третьої особи задоволене, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено.

12.03.2015 р. розгляд справи відкладено у зв'язку з неявкою в судове засідання представника третьої особи.

31.03.2015 р. в судовому засіданні оголошено перерву.

02.04.2015 р. в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Подала письмові пояснення в обґрунтування правових підстав позову.

Представники відповідача позовні вимоги заперечили. Представник третьої особи позовні вимоги підтримав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено що 24.07.2009 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальний інститут "Волиньагропроект" та Волинським обласним центром зайнятості укладено договір № 128/102 на виготовлення проектно - кошторисної документації (науково-технічної продукції) по об'єкту: "Районний центр зайнятості в м. Рожище" на загальну суму 45 594 грн. (а.с. 59-61).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з договору. Між сторонами зобов'язання виникло з договору підряду № 128/102 від 24.07.2009 р.

Відповідно до п. 1.1 позивач доручає а відповідач приймає на себе виконання робіт на об'єкт: "Районний центр зайнятості в м. Рожище (внесення змін)".

Пунктом 2.2. даного договору вказано, що загальна вартість робіт за цим договором становить 45 594 грн.

Отже, сторони погодили, уклали та підписали договір про надання послуг, в якому зазначено зокрема предмет договору та вартість надання послуг.

Підставою для укладення договору послужив лист-замовлення Волинського обласного центру зайнятості від 21.07.2009 р. за N 9 2845/17-3 та надане позивачем завдання на проектування (а.с. 72-73).

На виконання умов вищевказаного договору відповідач виконав свої зобов'язання по договору відповідно до завдання позивача. Вартість робіт була визначена згідно вимог ДБН Д. 1.1.7-2000 "Правила визначення вартості проектно - вишукувальних робіт для будівництва, що здійснюється на території України", затверджених наказом Держбуду України від 14.12.2000 р. № 285 (а.с. 63-66).

Згідно зі ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

В даному випадку між сторонами укладений договір підряду щодо будівництва об'єкта: "Районного центру зайнятості в м. Рожище (внесення змін)".

Згідно ст. 883 ЦК України, підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Статтею 853 ЦК України, передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

У відповідності до ст. 852 ЦК України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 857 ЦК України, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Відповідно до ст. 858 ЦК України, якщо роботи виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які від відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов'язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Таким чином, відповідальність підрядника за неналежну якість роботи визначена спеціальними нормами, які регулюють відносини за договорами підряду.

23.02.2012 р. Державною фінансовою інспекцією у Волинській області проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Волинського обласного центру зайнятості за період з 01.01.2009 р. по 01.10.2011 р., про що складено відповідний акт (а.с. 37-38).

Таким чином, предметом спору у даній справі є обов'язок відповідача повернути позивачу грошові кошти у розмірі 26 922,00 грн., які були перераховані згідно договору № 128/102 від 24.07.2009 р.

Як встановлено судом, позивач наполягає на стягненні з відповідача 26 922,00 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України як отриманих без достатньої правової підстави.

Главою 83 ЦК України передбачені загальні положення про набуття, збереження майна, отриманого без належних правових підстав.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі, яка розглядається, було укладено договір № 128/102 від 24.07.2009 р. про оплатне виконання замовлення на будівництво об'єкта, а кошти, які Волинський обласний центр зайнятості просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальний інститут "Волиньагропроект", отримано останнім як оплату виконаних за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Договір підряду № 128/102 від 24.07.2009 р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був (доказів суду не надано).

Дана правова позиція відображена і у постанові Верховного Суду України № 5006/18/13/2012 від 22.01.2013 р., постанові Вищого господарського суду України від 19.11.2014 р. у справі № 5004/508/12.

Частиною 3 ст. 82 ГПК України передбачено, що обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, господарський суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх судів України.

Позивачем, всупереч вимогам ст.ст. 22, 1166 ЦК України, не доведено у чому полягає протиправна поведінка відповідача, якими своїми діями чи бездіяльністю відповідач спричинив заподіяння збитків позивачу, не встановив причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками та не вказав у чому саме полягає вина відповідача у заподіянні збитків позивачу.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 17.06.2014 у справі № 13/096-12.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Указаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13.

З огляду на вище наведене та враховуючи, що між сторонами було укладено договір № 128/102 від 24.07.2009 р., а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплата вартості послуг відповідно до умов вказаного договору, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Аналогічну правову позицію про те, що кошти, які отримано як оплату виконаних за договором робіт не можна витребувати відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставно сплачені викладено у постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 р. у справі № 5006/18/13/2012, та про те, що кошти, які було отримано як оплата за продукцію відповідно до умов договору, не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення, оскільки такі кошти набуто за наявності правової підстави - постанова Верховного Суду України від 17.06.2014 р. у справі № 13/096-12.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Підстави віднесення судових витрат на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України відсутні.

Беручи до уваги викладене господарський суд дійшов висновку, що у задоволені позовної заяви Волинського обласного центру зайнятості до товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальний інститут "Волиньагропроект", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача державна фінансова інспекція у Волинській області про стягнення 26 922,00 грн. слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу країни, ст.ст. 22, 852, 857, 858, 875, 883, 1166, 1212 Цивільного кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Волинського обласного центру зайнятості до товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальний інститут "Волиньагропроект", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна фінансова інспекція у Волинській області про стягнення 26 922,00 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено

02.04.2015 р.

Суддя І. О. Гарбар