ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.03.15р. Справа № 904/259/15

За позовом Комунального підприємства "Конотопське трамвайне управління", м. Конотоп Сумської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСІ-Д", м. Дніпропетровськ

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Бобровник С.М., витяг з ЄДР від 10.02.2015 року, керівник; Дубовик С.В., довіреність б/н від 09.02.2015 року, представник; Ульяненко А.А., довіреність № б/н від 20.03.2015 року, представник.

від відповідача:Крутовських С.В., довіреність № б/н від 16.03.2015 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Конотопське трамвайне управління" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСІ-Д", в якому просить зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІКСІ-Д" виконати на користь Комунального підприємства "Конотопське трамвайне управління" поставку приладів та механізмів довгострокового користування (згідно специфікації код 25.99.2 - 119 991,00 грн. з ПДВ) до рейкової колії на суму 119 991,00 грн., а саме рейки трамвайні Т-62, міра 12,5 м., код УКТВЕД 7302.10.40.90 в кількості 4,700 т. по ціні 21 275,00 грн. без ПДВ, а всього з ПДВ - 119 991,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що на виконання умов договору №ДК4 від 27.06.2014р., позивачем на підставі виставленого відповідачем рахунку № СФ-0000181 на суму 119 991,00 грн. було здійснено перерахування коштів у зазначеній в рахунку сумі на поточний рахунок відповідача за поставку обумовленого договором товару (рейки трамвайні Т-62, міра 12,5м в кількості 4.700т).

Відповідач, отримавши грошові кошти, договірні зобов'язання не виконав, оплачений товар позивачу не передав, перераховані позивачем кошти в сумі 119 991,00 грн. не прийняв в рахунок оплати товару, а повернув позивачу згідно платіжного доручення № 636 від 21.08.2014р. через обслуговуючий відповідача Банк - ПАТ "АКТАБАНК", як помилково перераховані.

У зв'язку з тим, що відповідно до Постанови Правління НБУ № 468/БТ від 07.08.2014р. щодо діяльності ПАТ "АКТАБАНК" введені тимчасові обмеження, перераховані відповідачем грошові кошти не були зараховані Банком на зазначений банківський рахунок позивача, а залишилися на рахунку відповідача.

В результаті неправильних дій відповідача, позивач опинився в складній ситуації: Банк - неплатоспроможний, відповідач - відмовляється поставити товар і повернути грошові кошти, оскільки вважає, що повернення грошових коштів є компетенцією Банку.

Відповідач позов не визнає, вважає спірний договір неукладеним, з тієї підстави, що в ньому відсутній підпис відповідача (надана до матеріалів справи копія містить лише факсимільне відтворення підпису без живого відтиску печатки відповідача).

Разом з тим, відповідач не заперечує проти ведення в червні 2014 року між сторонами перемов щодо постачання приладів та механізмів довгострокового користування до рейкової колії, у рамках яких, відповідачем 24.06.2014р. направлено на адресу позивача рахунок № СФ-0000181 на суму 119 991,00 грн. (дійсний протягом 3-х днів). В строки зазначені в рахунку позивачем перерахування коштів не здійснено. Лише 18.08.2014р. позивачем на рахунок відповідача здійснено перерахування коштів в сумі 119 991,00 грн., але на підставі, іншого, неіснуючого рахунку від 27.04.2014р. Дізнавшись про помилкове перерахування коштів, відповідач 21.08.2014р. звернувся до ПАТ "АКТАБАНК" з вимогою про повернення цих коштів на рахунок позивача на підставі платіжного дорученням № 636 від 21.08.2014р.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачем на підставі рахунку № СФ-0000181 на суму 119 991,00 грн. було здійснено перерахування коштів у зазначеній в рахунку сумі на поточний рахунок відповідача за поставку товару (рейки трамвайні Т-62, міра 12,5м в кількості 4.700т).

Відповідач, отримавши грошові кошти, оплачений товар позивачу не передав, що і стало причиню звернення позивача до господарського суду.

Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Позивачем до матеріалів справи надана копія договору №ДК4 від 27.06.2014р., в якому зазначено, що Комунальне підприємство "Конотопське трамвайне управління" (замовник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІКСІ-Д" (постачальник) уклали договір №ДК4 від 27.06.2014р., відповідно до якого постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує придбання приладів та механізмів довгострокового користування (згідно специфікації код 25.99.2 - 119 999 грн. 00 коп. з ПДВ) до рейкової колії на суму 119 991,00 грн. (сто дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто одна грн. 00 коп.) по асортименту, в кількості і за цінами, які зазначені у специфікації (додаток 1 до договору), що є невід'ємною частиною договору (п.1.1. договору).

Позивач вважає, що у відповідача виникло зобов'язання з поставки товару (рейки трамвайні Т-62, міра 12,5м в кількості 4.700т) на підставі цього договору.

Договір №ДК4 від 27.06.2014р. за своєю правовою суттю є договором поставки.

Відповідно до ч.2 ст. 265 ГК України договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або інших сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідач наполягає на тому, що договір №ДК4 від 27.06.2014р. є не укладеним, та не виконувався жодною із сторін спору, з тієї підстави, що в ньому відсутній підпис відповідача (надана до матеріалів справи копія містить лише факсимільне відтворення підпису без живого відтиску печатки відповідача).

На вимогу суду оригінал спірного договору, а також дозвіл відповідача на використання при вчиненні правочину факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису, або письмової згоди відповідача, у якій мають міститися зразки відповідного аналога власноручного підпису відповідача, позивачем не надано, причини неможливості надати витребувані судом докази позивачем не повідомлені.

Представники сторін в судовому засіданні підтвердили, що оригінал договору, підписаний обома сторонами та скріпленій печатками відсутній.

За відсутністю доказів, підтверджуючих право підпису договору відповідачем з використанням факсимільного відтворення підпису, суд не може вважати договір укладеним, а відповідно не може вважати, що між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов господарського договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 ГК України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Позивач наполягає на тому, що відповідач прийнявши грошові кошти, сплачені на підставі рахунку № СФ-0000181 на суму 119 991,00 грн., визнав договір №ДК4 від 27.06.2014р.

Матеріалами справи підтверджується, що перераховані позивачем кошти в сумі 119 991,00 грн. відповідач не прийняв в рахунок оплати товару, а повернув позивачу згідно платіжного доручення № 636 від 21.08.2014р. через обслуговуючий відповідача Банк - ПАТ "АКТАБАНК", як помилково перераховані (а.с. 22).

Згідно ст. 13 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначається законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до абзацу першого п. 2.31 Інструкції „Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22 (далі - Інструкція), банк отримувача зобов'язаний зарахувати на рахунки своїх клієнтів кошти, що надійшли за електронними розрахунковими документами протягом операційного дня, у день їх отримання, якщо під час проведення контролю за реквізитами цих документів, що здійснюється відповідно до цієї глави, не виявлено розбіжностей.

Згідно ч.1 п.22.6. ст. 26 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зокрема зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача. У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача, зобов'язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує отримувача.

ПАТ "АКТАБАНК" в порушення діючого законодавства, зазначеного вище, платіжне доручення відповідача не виконав, посилаючись на обмеження введені Постановою Правління НБУ № 468/БТ від 07.08.2014р. та прийняття рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.09.2014р. № 90 „Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "АКТАБАНК", винесеного на підставі Постанови Правління Національного банку України від 16.09.2014р. № 576 „Про віднесення Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" до категорії неплатоспроможних", згідно якого запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "АКТАБАНК".

Не виконання платіжного доручення наданого відповідачем Банком по рахунку ТОВ "ДІКСІ-Д" підтверджено листами ПАТ "АКТАБАНК" від 11.09.2014р. (а.с.27), від 09.10.2014р. (а.с.33).

Отже, твердження позивача про наявні дії позивача з належного виконання умов договору в частині оплати та прийняття такого виконання відповідачем, що є підтвердженням укладення договору №ДК4 від 27.06.2014р., матеріалами справи не підтверджується.

Отже, твердження позивача про належне виконання умов договору з його боку в частині оплати та прийняття такого виконання відповідачем, відповідно засвідчує факт укладення договору №ДК4 від 27.06.2014р., матеріалами справи не підтверджується.

До того ж, зі змісту п. 6.3. тексту договору вбачається, що розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом 14-ти календарних днів за фактом постачання. Замовник здійснює оплату товару на підставі виставленого рахунку-фактури.

Тобто, оплата рахунку здійснена позивачем до отримання товару та не прийнята відповідачем, не породжує у останього обов'язку з поставки цього товару.

За таких обставин, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повний текст складено

27.03.2015р.

Суддя В.Г. Бєлік