П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 рокум. Київ

Судова палата у господарських справах

Верховного Суду України у складі:

головуючогоБарбари В.П.,
суддів:Берднік І.С.,Колесника П.І.,
Гуля В.С.,Потильчака О.І.,
Ємця А.А.,Шицького І.Б.,
Жайворонок Т.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - ДК «Газ України») про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 6 листопада 2014 року в справі № 910/2765/14 за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» (далі - ПАТ «Донецькміськгаз») до ДК «Газ України» про списання заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ «Донецькміськгаз» звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до Закону України від 12 травня 2011 року № 3319-VI «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» (далі - Закон № 3319-VI) і постанови Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2011 року № 894 «Про затвердження Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію» (далі - Порядок списання заборгованості) комісія ПАТ «Донецькміськгаз» списала кредиторську заборгованість товариства перед ДК «Газ України», про що належним чином повідомила відповідача. Останній списав заборгованість частково. ПАТ «Донецькміськгаз» просило зобов'язати ДК «Газ України» списати решту заборгованості.

Заперечуючи проти позову, ДК «Газ України» послалася на те, що Порядком списання заборгованості не встановлено її обов'язку вчиняти будь-які дії, які б підтверджували погодження списання заборгованості.

Рішенням господарського суду м. Києва від 9 квітня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16 липня 2014 року рішення господарського суду м. Києва від 9 квітня 2014 року скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено: зобов'язано ДК «Газ України» списати заборгованість відповідно до постанови Донецького апеляційного господарського суду від 3 жовтня 2011 року в справі № 20/208, що складається із 3 % річних у сумі 63 373,79 грн, пені - 425 401,81 грн та інфляційних втрат - 122 953,58 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 6 листопада 2014 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 16 липня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 27 січня 2015 року заяви ДК «Газ України», подані з одних і тих самих підстав, об'єдано в одне провадження, справу допущено до провадження Верховного Суду України для перегляду постанови Вищого господарського суду України від 6 листопада 2014 року.

У заявах про перегляд постанови суду касаційної інстанції з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ДК «Газ України» просить скасувати постанову суду касаційної інстанції та направити справу на новий розгляд до Вищого господарського суду України, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень ст.ст. 14, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 6 Господарського кодексу України (далі - ГК України), Закону № 3319-VI та Порядку списання заборгованості щодо відповідності вимогам законодавства обраного позивачем способу захисту порушеного права.

В обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що мало наслідком ухвалення різних за змістом судових рішень, заявник надав копії постанов Вищого господарського суду України від 18 липня 2013 року в справі № 5011-72/9524-2012, від 5 червня 2013 року в справі № 5011-35/9340-2012, від 15 травня 2013 року в справі № 5011-6/9806-2012, в яких, на його думку, суд касаційної інстанції дійшов протилежних висновків у подібних правовідносинах.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України вважає, що заяви не підлягають задоволенню.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції виходив із того, що за приписами Закону № 3319-VI та Порядку списання заборгованості борг є списаним на підставі протоколу комісії № 15 з моменту вручення ДК «Газ України» листа від 10 листопада 2011 року, а тому в позові слід відмовити через відсутність порушеного права ПАТ «Донецькміськгаз», за захистом якого товариство звернулося до суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд, із висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив із того, що протоколи комісії є єдиною та достатньою підставою для списання заборгованості, проте право ПАТ «Донецькміськгаз» вимагати списання заборгованості виникає в силу положень Закону № 3319-VI і може бути захищене в судовому порядку саме обраним способом захисту.

Разом із тим у постановах Вищого господарського суду України від 18 липня 2013 року в справі № 5011-72/9524-2012, від 5 червня 2013 року в справі № 5011-35/9340-2012, від 15 травня 2013 року в справі № 5011-6/9806-2012, на які посилається заявник для порівняння, суд касаційної інстанції у правовідносинах, пов'язаних із зобов'язанням вчинити дії зі списання заборгованості за природний газ, дійшов висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту, а саме - вимога вчинити дії, які б підтверджували погодження списання заборгованості, не передбачений ст. 16 ЦК України та ст. 6 ГК України; положення Закону № 3319-VI і Порядок списання заборгованості не містять вказівки про обов'язковість надання згоди кредитором або вчинення ним будь-яких дій для такого списання, оскільки списання заборгованості проводиться на підставі протоколів відповідних комісій, утворених учасниками процедури списання, і не залежить від волі кредитора.

Таким чином, має місце неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права.

Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права у межах доводів заяв про перегляд, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України виходить із такого.

У справі, що розглядається, судами встановлено, що 30 січня 2009 року між ДК «Газ України» (постачальник) і ПАТ «Донецькміськгаз» (покупець) укладено договір поставки природного газу № 06/09-192. Внаслідок неналежного виконання покупцем своїх зобов'язань за договором утворилася заборгованість.

Рішенням господарського суду Донецької області від 19 липня 2011 року в справі № 20/208 частково задоволено позов ДК «Газ України» до ПАТ «Донецькміськгаз» про стягнення заборгованості: стягнуто з ПАТ «Донецькміськгаз» на користь ДК «Газ України» суму основного боргу в розмірі 4 199 529,20 грн, 3 % річних у сумі 60 607,61 грн, пеню у розмірі 406 833,59 грн, інфляційні втрати у сумі 117 586,82 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 3 жовтня 2011 року у справі № 20/208 рішення суду першої інстанції частково скасовано, викладено резолютивну частину рішення в частині стягнення заборгованості у такій редакції: позов задоволено повністю, стягнуто з ПАТ «Донецькміськгаз» на користь ДК «Газ України» суму основного боргу в розмірі 4 391 199,18 грн, 3 % річних у сумі 63 373,79 грн, пеню у розмірі 425 401,81 грн, інфляційні втрати у сумі 122 953,58 грн.

Відповідно до положень п.п. 2.2, 2.5 ст. 2 Закону № 3319-VI підлягає списанню заборгованість (у тому числі встановлена судовим рішенням) з пені, штрафних та фінансових санкцій (3 % річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року до 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом. Списання заборгованості відповідно до цього Закону здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядком списання заборгованості передбачено утворення відповідної комісії учасником процедури списання заборгованості, п. 6 встановлено, що таке списання проводиться на підставі протоколів зазначеної комісії, затверджених її головою. Датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу.

Дія Закону № 3319-VI поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, зокрема на ДК «Газ України» (ст. 1 зазначеного Закону).

Наказом ПАТ «Донецькміськгаз» від 17 жовтня 2011 року № 246 затверджено протоколи комісії про списання кредиторської заборгованості перед ДК «Газ України» у сумі 5 002 928,36 грн, що виникла за договором № 06/09-192.

ДК «Газ України» списала за цим договором лише основний борг, який становить 4 391 199,18 грн.

За змістом положень ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 20 ГК України, яка кореспондується зі ст. 16 ЦК України, визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання, зокрема, передбачено можливість захисту прав та інтересів у спосіб, встановлений законом або договором.

Ураховуючи, що ДК «Газ України» не визнає право ПАТ «Донецькміськгаз» на повне списання заборгованості, встановленої судовим рішенням, товариство використало своє право на звернення до суду в спосіб, передбачений Законом № 3319-VI.

Таким чином, Вищий господарський суд України в оскаржуваній постанові правильно застосував положення ст. 16 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2013_10_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> та ст. 20 ГК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_152/ed_2013_10_12/pravo1/T030436.html?pravo=1>.

Відповідно до ч. 1 ст. 11126 ГПК, Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, що стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

З огляду на викладене заяви ДК «Газ України» про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 6 листопада 2014 року в справі № 910/2765/14 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11123, 11124, 11126 ГПК України, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні заяв дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 6 листопада 2014 року в справі № 910/2765/14.

Постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій п. 2 ч. 1 ст. 11116 ГПК України.

ГоловуючийВ.П. Барбара
Судді:І.С. Берднік
В.С. Гуль
А.А. Ємець
Т.Є. Жайворонок
П.І. Колесник
О.І. Потильчак
І.Б. Шицький