ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року Справа № 910/15388/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіЄвсікова О.О.
суддів:Кролевець О.А. Попікової О.В. (доповідач у справі)

за участю представників:
від позивача:Держак С.В., дов. № 9 від 15.09.2014р.
від відповідача:Жуковський В.П., дов. № 10/00-01 від 21.01.2015р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренус Утиліта"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р.
у справі№ 910/15388/14 Господарського суду міста Києва
за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю "Ренус Утиліта"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Банк Форум"
прозобов'язання виконати умови договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренус Утиліта" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" про зобов'язання перерахувати грошові кошти з рахунку в ПАТ "Банк Форум" на поточний рахунок позивача, відкритий в Дніпропетровському відділенні КБ "Приватбанк".

В обґрунтування своєї позиції позивач посилався на порушення відповідачем приписів статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, статей 3, 8 Закону України "Про платіжні системи і переказ грошей", з огляду на те, що відповідач в порушення умов договору банківського рахунку № 2-71406/01 від 07.09.2011р. не перерахував грошові кошти в розмірі 38 246 грн. з рахунку позивача в ПАТ "Банк Форум" на поточний рахунок позивача в Дніпропетровському відділенні КБ "Приватбанк".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2014р. у справі №910/15388/14 (суддя Літвінова М.Є.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. (головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Агрикова О.В., Мальченко А.О.), у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на приписи пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки на час звернення позивача до відповідача з вимогою про виконання платіжних доручень № 427, 428, 429, 430 від 14.03.2014р. на загальну суму 38 246 грн., в установі останнього було запроваджено тимчасову адміністрацію. Крім того апеляційним судом було встановлено відсутність доказів звернення позивача до відповідача про здійснення розрахунково-касових операцій саме щодо перерахування грошових коштів з рахунку в ПАТ "Банк Форум" на рахунок в Дніпропетровському відділенні КБ "Приватбанк" надано не було.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренус Утиліта" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також на невідповідність висновків суду апеляційної інстанції обставинам справи. При цьому скаржник наголошує на тому, що ТОВ "Ренус Утиліта" не являється кредитором ПАТ "Банк Форум" в розумінні пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки звертається не про стягнення з відповідача грошових коштів, а про зобов'язання останнього перерахувати належні позивачеві грошові кошти на інший поточний рахунок у банку. Крім того скаржник не погоджується з твердженням суду апеляційної інстанції про відсутність доказів звернення ТОВ "Ренус Утиліта" до ПАТ "Банк Форум" про здійснення розрахунково-касових операцій в частині перерахування грошових коштів, посилаючись на платіжні доручення № 427, 428, 429, 430 від 14.03.2014р. на загальну суму 38 246 грн.

Від Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" до Вищого господарського суду України надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач заперечив проти вимог скаржника та просив оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін з мотивів, в ньому викладених. При цьому відповідач наголосив на тому, що в даному випадку задоволення вимоги позивача має здійснюватись в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", враховуючи обставини відкликання Національним банком України банківської ліцензії відповідача та прийняття рішення про ліквідацію останнього.

Розглянувши касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи, повноти їх встановлення в судових рішеннях і застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій 07.09.2011р. між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ренус Утиліта" (клієнт) укладено договір банківського рахунку № 2-71406/01 (договір банківського рахунку), відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній та/або іноземній валюті (пункт 1.1. договору банківського рахунку).

За пунктом 2.4. договору банківського рахунку банк здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта за цим договором в межах залишку коштів на рахунку. Розрахункові документи приймаються до виконання банком протягом операційного дня.

Операції за розрахунковими документами, які надійшли від клієнта протягом операційного часу, здійснюються банком в день надходження цих документів. Операції за розрахунковими документами, які надійшли після закінчення операційного часу, банк виконує не пізніше наступного дня (пункт 2.5. договору банківського рахунку).

Судами встановлено, що ТОВ "Ренус Утиліта" з метою перерахування грошових коштів на поточні рахунки контрагентів на адресу ПАТ "Банк Форум" були направлені платіжні доручення № 427 від 14.03.2014р. на суму 35 000 грн., № 428 від 14.03.2014р. на суму 800 грн., № 429 від 14.03.2014р. на суму 1 420 грн., № 430 від 14.03.2014р. на суму 1 026 грн., які отримані банком 14.03.2014р., про що свідчить печатка банку на копіях вказаних платіжних доручень.

В подальшому ТОВ "Ренус Утиліта" листом № 515 від 20.03.2014р. звернулось до ПАТ "Банк Форум" з вимогою про виконання банківських операцій за платіжними дорученнями № 427, 428, 429, 430 від 14.03.2014р. на загальну суму 38 246 грн.

У відповідь на звернення клієнта 27.03.2014р. банк направив лист, в якому повідомив про неможливість здійснення виконання платіжних доручень у зв'язку із запровадженням з 14.03.2014р. тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Форум", під час якої встановлено обмеження на задоволення вимог по зобов'язанням банку згідно пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З огляду на те, що всупереч умов договору банківського рахунку № 2-71406/01 від 07.09.2011р. перерахування ПАТ "Банк Форум" грошових коштів за платіжними дорученнями № 427, 428, 429, 430 від 14.03.2014р. на загальну суму 38 246 грн. так і не відбулось, ТОВ "Ренус Утиліта" звернулось до суду з вимогою про зобов'язання відповідача перерахувати грошові кошти в розмірі 38 246 грн. з розрахункового рахунку в ПАТ "Банк Форум" на поточний рахунок ТОВ "Ренус Утиліта", відкритий останнім в Дніпропетровському відділенні КБ "Приватбанк".

Судами попередніх інстанцій встановлено, що укладений між сторонами договір № 2-71406/01 від 07.09.2011р. за своєю юридичною природою є договором банківського рахунку.

Нормами частин 1, 3 статті 1066 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно статі 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Положеннями статті 1071 Цивільного кодексу України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України № 135 від 13.03.2014р. ПАТ "Банк Форум" віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим з 14.03.2014р. у ПАТ "Банк Форум" запроваджена тимчасова адміністрація, що підтверджується рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14.

В подальшому, відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 355 від 13.06.2014р. "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 49 від 16.06.2014р. про початок ліквідації ПАТ "Банк Форум".

На спірні правовідносини, які виникли між сторонами у березні 2014р. у зв'язку з запровадженням тимчасової адміністрації у Банку та продовжилися в червні 2014 року в період процедури ліквідації Банку, поширюється дія статті 1074 Цивільного кодексу України та положень ч.5 статті 36, ч.6 статті 49, статей 51, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як спеціального закону, імперативними приписами якого (п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") визначено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, які застосовуються до правовідносин, пов'язаних з виконанням банком, в якому запроваджена тимчасова адміністрація чи розпочата процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами, встановив, що спеціальними нормами по відношенню до інших законодавчих норм являються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

Визначення поняття "кредитор банку" містять приписи Закону України "Про банки і банківську діяльність", відповідно до статті 2 якого кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Враховуючи те, що між ТОВ "Ренус Утиліта" та ПАТ "Банк Форум" склались зобов'язальні правовідносини за договором банківського рахунку № 2-71406/01 від 07.09.2011р., на підставі якого позивач звернувся до відповідача з майновою вимогою про розпорядження належними йому грошовими коштами, що полягала у виконанні банківських операцій за платіжними дорученнями, вбачається, що позивач у даному випадку являється кредитором по відношенню до відповідача.

Водночас, оскільки вимога ТОВ "Ренус Утиліта" до ПАТ "Банк Форум" про виконання банківських операцій за платіжними дорученнями № 427, 428, 429, 430 від 14.03.2014р. на загальну суму 38 246 грн. була пред'явлена в період запровадження в банку тимчасової адміністрації, виконання вказаних операцій обмежувалось нормами пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Положення статті 1074 Цивільного кодексу України цілком узгоджується з імперативними приписами п.п.1,4 частини 5 статті 36, ч.3 статті 46 та ч.6 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", якими регламентовано, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури. Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Отже, передбачені вказаними приписами конкретні обмеження є в розумінні статті 1074 Цивільного кодексу України обмеженнями прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція погоджується з висновком суду І інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову у даній справі.

Водночас суд апеляційної інстанції правомірно зауважив, що ТОВ "Ренус Утиліта" заявлена вимога про зобов'язання ПАТ "Банк Форум" перерахувати грошові кошти в розмірі 38 246 грн. з розрахункового рахунку в ПАТ "Банк Форум" на поточний рахунок ТОВ "Ренус Утиліта", відкритий останнім в Дніпропетровському відділенні КБ "Приватбанк". При цьому, як на підставу для звернення з даним позов до суду позивач посилався на невиконання відповідачем, всупереч умов договору банківського рахунку № 2-71406/01 від 07.09.2011р., банківських операцій з перерахування грошових коштів на поточні рахунки контрагентів за платіжними дорученнями № 427, 428, 429, 430 від 14.03.2014р. на загальну суму 38 246 грн., які позивач надав суду у якості доказів.

Разом з тим ТОВ "Ренус Утиліта" не було надано суду доказів, які б підтверджували факт звернення останнього до ПАТ "Банк Форум" з вимогою про здійснення розрахунково-касових операцій в частині перерахування грошових коштів в розмірі 38 246 грн. з розрахункового рахунку в ПАТ "Банк Форум" на поточний рахунок ТОВ "Ренус Утиліта", відкритий в Дніпропетровському відділенні КБ "Приватбанк".

Зважаючи на встановлені судами попередніх інстанцій обставини, судова колегія погоджується з обґрунтованим висновком судів про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "Ренус Утиліта" з огляду на наявність обставин, які відповідно до норм чинного законодавства унеможливлюють виконання банківської операції з перерахування коштів з рахунку в ПАТ "Банк Форум" на рахунок в іншій банківській установі, а також відсутність належних доказів звернення позивача до відповідача про здійснення такої операції.

Викладені в касаційній скарзі доводи ТОВ "Ренус Утиліта" про невірне застосування судом першої інстанції приписів статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також про невідповідність висновків суду апеляційної інстанції обставинам справи, не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи, викладені заявником у касаційній скарзі, не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову і фактично зводяться до переоцінки доказів та встановлених судами обставин, що в силу положень статті 1117 Господарського процесуального кодексу України не відноситься до повноважень касаційної інстанції.

При цьому перевіривши у відповідності до частини другої статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи, повноту їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим та апеляційним судами в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно розглянуто всі обставини справи, їм дана належна юридична оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не вбачається, у зв'язку з чим підстави для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваної постанови апеляційного суду, який погодився з висновком місцевого суду про відмову у задоволенні позову, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Ренус Утиліта" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. у справі № 910/15388/14 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді: О.А. Кролевець

О.В. Попікова