РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015Справа №910/2068/15-г
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго-Україна"

про стягнення 27 974,22 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідачів: Подкуйко О.Ю. (дов. № 8 від 02.01.2015).

В судовому засіданні 06.04.2015, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

02.02.2015 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА страхування" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія ??ІНГО УКРАЇНА" (відповідач) страхового відшкодування в розмірі 27 974,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АЕ 1089173.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2015 порушено провадження у справі №910/2068/15-г та призначено розгляд справи на 18.02.2015.

12.02.2015 через канцелярію суду надійшло повідомлення про страхове покриття від МТСБУ.

18.02.2015 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про стягнення страхового відшкодування.

В судових засіданнях оголошувались перерви.

В судове засідання, призначене на 06.04.2015 з'явився представник відповідача та надав пояснення по справі.

В судове засідання, призначене на 06.04.2015, представник позивача не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2013 між ПАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" (надалі - Страховик) та Вєтровим Андрієм Миколайовичем (далі по тексту - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № 177541Га/12кАС (належним чином засвідчена копія Договору міститься в матеріалах справи, далі по тексту - Договір страхування або Договір).

Об'єктом Договору страхування визначено транспортний засіб "PEUGEOT-3008", державний реєстраційний номер АА 3357 IО.

16.01.2013 в м. Києві на проспекті Возз?єднання, буд.3 відбулося зіткнення автомобіля "PEUGEOT-3008", державний реєстраційний номер АА 3357 IО, що знаходився під керуванням Ясенової Людмили Миколаївни та автомобіля "AUDI A6 ", державний реєстраційний номер BB5455AT, що знаходився під керуванням Попова Олександра Юрієвича.

В результаті ДТП автомобіль "PEUGEOT-3008", державний реєстраційний номер АА 3357 IО., було пошкоджено, що підтверджується довідкою виданою відділом ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС Украни в м. Києві на ім'я Ясенова Л.М. (копія довідки міститься в справі).

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано на користь Страхувальника страхове відшкодування в розмірі 1 983,17 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 65 613 від 18.10.2013 та страхове відшкодування в розмірі 25921,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 27 089 від 23.04.2013 (копії розрахункових документів містяться в справі). Вказані розміри страхових відшкодувань підтверджується наявними в матеріалах справи страховими актами № 1.001.13.00469/VESKO37075 від 17.10.2013 та № 1.001.13.00469/VESKO14595 від 22.04.2013 (належним чином засвідчені копії актів містяться в матеріалах справи).

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2013 у справі № 755/1399/13-п (належним чином засвідчена копія постанови містяться в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм Поповим Олександром Юрієвичем, п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. Останнього визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Як свідчать матеріали справи цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "AUDI A6 ", державний реєстраційний номер ВВ5455 АТ, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована шляхом укладення з відповідачем поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ1089173(належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв'язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ1089173

відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу "AUDI A6", державний реєстраційний номер ВВ5455 АТ.

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги, яке Страхувальник мав до відповідача, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу "AUDI A6", державний реєстраційний номер ВВ5455 АТ.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент скоєння ДТП) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування", визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №3652 від 15.02.2013 вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 22 751,19 грн., а позивач сплатив 27 974,22 грн., таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі визначеній звітом.

Полісом № АЕ/1089173 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000,00 грн., а також франшизу в розмірі - 510 грн. передбачено.

Отже, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 22241,19 грн, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу 22 751,19 грн мінус 510 грн (франшиза) - вартість відновлювального ремонту

Також, Позивач просить суд стягнути на свою користь з Відповідача неустойку (пеню) в розмірі 1 805,94 грн. 3% річних в сумі 197,20 грн. та суму, на яку збільшується борг внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1 236,72 грн.

Вказані вимоги Позивача не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 27 Закону, ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України, передбачають, що страховик, який відшкодовує шкоду, отримує право зворотної вимоги до винної особи ( або до страховика винної особи як в даному випадку) у розмірі виплаченого страхового відшкодування. До страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат, переходить право, яке страхувальник (інша особа) має до особи, що винна у завданні шкоди.

Тобто, страхова виплата та відшкодування шкоди мають різну правову природу: 1) зобов? язання страховика виникають із договору перед страхувальником в разі настання страхового випадку - страхова виплата або відшкодування; 2) деліктне зобов?язання винної особи перед постраждалим виникає в результаті завдання шкоди.

Отже, право зворотної вимоги, що переходить до страховика в результаті виплати ним страхового відшкодування страхувальнику за договором добровільного страхування, випливає із деліктного зобов?язання і обмежується розміром фактично понесеного відшкодування. Отже, виходячи з системного аналізу зазначених норм права, дані вимоги Позивача є безпідставними.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на все вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго-Україна" (01054,м. Київ, вул. Воровського, буд.33; ідентифікаційний код: 16285602) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070,м. Київ, вул. Іллінська,8; ідентифікаційний код 20474912:) основний борг - 22 241 (двадцять дві тисячі двісті сорок одна) грн. 19 коп. та судовий збір в сумі 1 452 грн. (одна тисяча чотириста п ?ятдесят дві) грн. 47 коп.

3.Відмовити в задоволенні позовних вимог в сумі 5 733, 03 грн.

4. Видати наказ.

5. Копію рішення надіслати сторонам

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 08.04.2015

Суддя М.О. Лиськов