РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015Справа №910/29802/14-г

За позовом Донецького казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства

до Фонду Соціального захисту інвалідів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство соціальної політики України

про стягнення 632 544,20 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Керімов Р.К.(дов. від 19.01.2015)

Від відповідача: Маркелов О.Ю.(дов. від 30.10.2014)

Від третьої особи Вербицький О.С.(за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 632 544,20 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.01.2015 порушено провадження у справі №910/29802/14-г та призначено до розгляду на 27.01.2015.

Представник відповідача в судове засідання 27.01.2015 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 27.01.2015 прибули представники позивача та дали пояснення по справі.

Розгляд справи відкладено на 17.02.2015.

В судове засідання 17.02.2015 прибули представники позивача та відповідача, дали пояснення по справі.

Представник відповідача подав суду клопотання, у якому просить залучити третьою особою без самостійних вимог на предмет спору до участі у справі на стороні відповідача Міністерство соціальної політики України (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, буд. 8/10, ).

Суд, дослідивши матеріали справи, вирішив, що дане клопотання достатньо мотивоване, належно обґрунтоване, а тому його задовольнив.

Розгляд справи відкладено на 05.03.2015.

В судове засідання 05.03.2015 прибули представники позивача, відповідача, третьої особи, дали пояснення по справі та подали клопотання про продовження строку розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

Розгляд справи відкладено на 31.03.2015.

В судове засідання 31.03.2015 прибули представники позивача та відповідача, дали пояснення по справі.

В судове засідання 31.03.2015 прибули представники позивача, відповідача та третьої особи, дали пояснення по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники третьої особи та відповідача проти позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Фондом соціального захисту інвалідів (далі - Фонд, відповідач) та Донецьким казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством (далі - ДонКЕПОП, позивач) дійсно було укладено такі договори:

1. Договір № 108 про забезпечення протезно-ортопедичного виробами (крім ортопедичного взуття), у тому числі спеціальними засобами для самообслуговування та догляду за індивідуальними заявками від 29.09.2014 (далі - договір №108), на суму 4 490 615,11 грн. (чотири мільйони чотириста дев'яносто тисяч шістсот п'ятнадцять гривень 11 копійок) без ПДВ.

2. Договір № 109 про забезпечення протезами молочної залози, ліфами для їх кріплення, компресійними рукавами за індивідуальними заявками від 29.09.2014(далі - договір №109), на суму 2 836 390,26 грн. (два мільйони вісімсот тридцять шість тисяч триста дев'яносто гривень 26 копійок) без ПДВ.

3. Договір №215 про виконання післягарантійного ремонту протезно-ортопедичних виробів за індивідуальними заявками від 14.10.2014 (далі - договір №215), на суму 93 561,08 грн. (дев'яносто три тисячі п'ятсот шістдесят одна гривня 08 копійок) без ПДВ.

В подальшому в договори №№ 108, 215 було внесено зміни додатковими договорами в частині зменшення їх сум, а саме:

- в договорі №108 сума договору визначена в розмірі 1 510 000,00 грн. (один мільйон п'ятсот десять тисяч гривень 00 копійок) без ПДВ;

- в договорі №215 сума договору визначена в розмірі 29 999,10 грн. (двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять гривень 10 копійок) без ПДВ;

А договір №109 залишився без змін (в частині зменшення сум).

Як встановлено судом, дані договори укладені згідно з Законом України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення, переліку таких засобів», від 05 квітня 2012 року № 321, на виконання бюджетної програми 2507030 „Заходи із соціальної, трудової та професійної реабілітації інвалідів".

Відповідно до частини 8 статті 26 Закону України «Про реабілітацію інвалідів» безкоштовне забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації (далі - ТЗР) за індивідуальною заявкою інваліда, послугами з післягарантійного ремонту здійснюється у вигляді грошової допомоги інвалідам для оплати вартості виданих виробів та наданих послуг шляхом безготівкового перерахування коштів підприємствам, що виконали зазначені заявки та відповідають кваліфікаційним вимогам, які визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Згідно із частиною 9 статті 26 Закону України «Про реабілітацію інвалідів» Перелік ТЗР, порядок забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так відповідно до пункту 1 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення (далі - Порядок), затвердженого постановою КМУ від 05.04.2012 №321, цей Порядок визначає механізм безоплатного забезпечення інвалідів ТЗР та безготівкового перерахування коштів підприємствам, що виконали індивідуальні заявки інвалідів на виготовлення ТЗР, надання послуг з їх ремонту.

Згідно з пунктом 5 Порядку ТЗР, призначені для безоплатного забезпечення інвалідів за рахунок коштів державного бюджету, виготовляються, постачаються і ремонтуються підприємствами, які відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим Мінсоцполітики. Перелік підприємств визначається зазначеним Міністерством.

Відповідно до пункту 53 Порядку забезпечення інвалідів ТЗР здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Мінсоцполітики у державному бюджеті (далі - бюджетні кошти).

Мінсоцполітики спрямовує бюджетні кошти Фонду соціального захисту інвалідів з метою перерахування їх підприємствам, що виконали індивідуальні заявки інвалідів на виготовлення ТЗР і надання послуг з їх післягарантійного ремонту.

Таким чином, Фонд є відповідним розпорядником коштів у межах бюджетних призначень визначених у бюджетній програмі 2507030 „Заходи із соціальної, трудової та професійної реабілітації інвалідів".

Однак, 07.11.2014 було прийнято постанову Кабінету Міністрів України №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей».

На виконання пункту 3 даної постанови КМУ 18.11.2014 Мінсоцполітики видано наказ №921 «Про переміщення підприємств, установ, організацій, які належать до сфери управління Міністерства соціальної політики України».

Даним наказом зобов'язано керівників підприємств, установ та організацій які належать до сфери управління Міністерства соціальної політики України та розташовані в населених пунктах Донецької та Луганської областей (далі - підприємства, установи, організації), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія):

до 01 грудня 2014 року вжити заходів із переміщення цих підприємств, установ та організацій з тимчасової неконтрольованої території в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі;

невідкладно проінформувати Міністерство соціальної політики України про зміну місцезнаходження підприємств, установ, організацій, які переміщені з тимчасово неконтрольованої території;

підготувати відповідні зміни до штатних розписів, кошторисів (планів використання бюджетних коштів) та установчих документів підприємств, установ, організацій в установленому законодавством порядку.

В листі Мінсоцполітики від 03.12.2014 №14326/0/14-14/04 Фонду повідомлено таке.

ДонКЕПОП повідомляв Мінсоцполітики листом від 13.11.2014 №01- 11/14, що підприємство має змогу переміститись з м.Донецьк на територію м.Сєвєродонецьк до комплексу приміщень загальною площею 2250 кв. м. (розташованих за адресою: м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., вул. Заводська, 356, на земельній ділянці 0,86 Га) та загальною площею 5000 кв.м. (розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., вул. Маяковського, 176) та забезпечити у вказаних приміщеннях адміністрації, медичного відділу, стаціонару первинного і складного протезування та виробничих потужностей підприємства.

Мінсоцполітики листом від 21.11.2014 №13728/0/14-14/04 повідомлено Донецький КЕПОП, про те, що Міністерство не заперечує проти переміщення підприємства на територію м. Сєвєродонецьк до комплексу вказаних приміщень, а також зауважило про необхідність врегулювання правовідносин між власником комплексу приміщень та Донецьким КЕПОП згідно вимог законодавства України, зокрема шляхом укладення договору оренди нерухомого майна.

Враховуючи зазначене, Донецький КЕПОП звернувся вдруге до Мінсоцполітики з проханням надати для переміщення підприємства та здійснення реєстрації його нової юридичної адреси необхідні документи, зокрема, рішення Мінсоцполітики (наказ) про зміну юридичної адреси підприємства.

У зв'язку з чим, Мінсоцполітики наказом від 25.11.2014 №951 «Про затвердження змін до статуту Донецького казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства» затверджено зміни до Статуту Донецького казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, що є невід'ємною частиною Статуту, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 13.12.2011 №521 «Про затвердження Статуту Донецького казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства (нова редакція)», яким пункт 1.6 розділу І «Загальні положення» викладено в такій редакції: « 1.6 Юридична адреса підприємства: вулиця Заводська, будинок 35-б,місто Сєвєродонецьк, Луганська область, 93408, Україна».

02.12.2014 керівником Донецького КЕПОП поінформовано Мінсоцполітики, що запис до ЄДРПОУ про зміну юридичної адреси підприємства внесено державним реєстратором в установленому законодавством порядку та вказано його місцезнаходження за адресою: вулиця Заводська, будинок 35-б, місто Сєвєродонецьк, Луганська область, 93408, Україна. Суд наголошує, що м. Сєвєродонецьк знаходиться на контрольованій органами державної влади території.

Крім того, керівником Донецького КЕПОП повідомлено, про те, що на даний час вживаються заходи з метою фактичного переміщення до міста Сєвєродонецьк основних фондів підприємства, а також переведення його працівників.

Враховуючи зазначене, з метою належного виконання пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, Мінсоцполітики звернулось до Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України з проханням надати роз'яснення щодо можливості продовження фінансування діяльності підприємства у подальшому або ж призупинення фінансування до моменту остаточного переміщення Донецького КЕПОП до м. Сєвєродонецьк. Про результати розгляду звернень Мінсоцполітики буде поінформовано додатково.

В свою чергу Фонд отримавши вищезазначений лист надіслав Мінсоцполітики лист від 04.12.2014 №1/4-863/03 в якому зазначив, що залишок коштів по договорам укладеними між Фондом та ДонКЕПОП складав 2 473 373,74 грн. та у зв'язку із вищевикладеним та закінченням бюджетного року просив надати роз'яснення про подальші дії Фонду щодо продовження умов дії договорів або їх розірвання.

У відповідь на цей лист Мінсоцполітики листом від 10.12.2014 №14686/0/14-14/04, повідомлено Фонд, що у зв'язку із неможливістю перевезення в повному обсязі основних фондів ДонКЕПОП та переведення його працівників для функціонування підприємства за новою юридичною адресою, керуючись постановою КМУ від 07.11.2014 №595, фінансування діяльності ДонКЕПОП, наразі, є неможливим, відповідні договори, укладені з Фондом та позивачем підлягають розірванню в установленому законодавством порядку.

Також в цьому листі було зазначено, що у разі переміщення ДонКЕПОП у повному обсязі на підконтрольну органам державної влади територію (основних фондів підприємства, наявність відповідного штату працівників) та можливість його належного функціонування, фінансування ДонКЕПОП у встановленому порядку підлягає відновленню.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, у зв'язку із отриманням вищевказаного листа Мінсоцполітики направив позивачу лист від 10.12.2014 №1/60528/03 з проханням з'явитися для підписання розірвання зазначених в позовній заяві договорів укладених з Фондом в установленому законодавством порядку 11 грудня 2014 року за адресою: м.Київ, вул. Фролівська, 6/8, корпус 15.

11.12.2014 позивач не з'явився за вказаною адресою.

18.12.2014 позивач надіслав лист від 18.12.2014 №04-12/14, яким письмово підтвердив про незгоду з розірванням договорів.

Станом на день розгляду справи позивач не надав суду доказів чи хоча б інформації щодо переміщення ДонКЕПОП у повному обсязі на підконтрольну органам державної влади територію (основних фондів підприємства, наявність відповідного штату працівників) та про можливість його належного функціонування.

Отже, Донецький КЕПОП на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 не було фактично переміщено на підконтрольну територію України, так як керівником підприємства тільки було змінено юридичну адресу підприємства, однак, не було укладено відповідних договорів оренди приміщення, здійснено переміщення до міста Сєвєродонецьк основних фондів підприємства, а також переведення його працівників. Це спричинило неможливість функціонування підприємства, а отже фінансування його діяльності за рахунок Державного бюджету України.

Позивач у позові вказує, що ним повністю та належним чином виконані свої зобов'язання за укладеними договорами, однак суд зазначає, що ним акти приймання-передачі робіт (разом з підписаними витягами з реєстру), калькуляції витрат на видані вироби та рахунки на сплату були надані відповідачу після 01.12.2014, тобто після спливу строку вжиття заходів із переміщення підприємств, установ та організацій з тимчасової неконтрольованої території в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, а саме - 04.12.2014. До того ж, як зазначив відповідач, в поданих ДонКЕПОП документах є низка помилок та відмінностей від сформованих Фондом витягів з реєстру, без виправлення яких позивачем неможливо здійснювати оплату рахунків.

Тобто відповідач, згідно законодавства, позбавлений на даний час можливості здійснювати фінансування даного підприємства після 01.12.2014 до його переміщення та початку функціонування, а відтак у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 06.04.2015