КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2015 р. Справа№ 910/900/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

при секретарі судового засідання - Філімонова І.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.01.15року

про повернення позовної заяви

у справі №910/900/15-г (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

до

1) Київської обласної державної адміністрації

2) Приватного підприємства "Вектор"

3) Приватного підприємства "Альянс"

4) Приватного підприємства "Вест"

5) Приватного підприємства "Сталкер"

6) Приватного підприємства "Акорд"

про визнання недійсними розпоряджень, договорів оренди, повернення земельних ділянок та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передані вимоги Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Київської обласної державної адміністрації, Приватного підприємства "Вектор", Приватного підприємства "Альянс", Приватного підприємства "Вест", Приватного підприємства "Сталкер" та Приватного підприємства "Акорд" про визнання недійсними розпоряджень, договорів оренди, повернення земельних ділянок та визнання права власності.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.01.2015 р. позовну заяву було повернуто прокурору без розгляду.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована не можливістю розгляду заявлених прокурором позовних вимог в рамках одного господарського провадження, оскільки сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду м. Києва суду від 21.01.2015 р., перший заступник прокурора Київської області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.05.2015 року у справі № 910/900/15-г.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала Господарського суду м. Києва прийнята з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2015 року, на підставі поданої апеляційної скарги, скаржнику було відновлено строк для подачі апеляційної скарги, порушено по ній провадження для розгляду у наступному складі суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді -Іоннікова І.А., Тарасенко К.В. та призначено розгляд скарги на 17.03.2015 року.

Прокурор в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.01.2015 р. у справі № 910/900/15-г скасувати та направити справи до місцевого господарського суду на розгляд.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечували проти доводів прокурора викладених в апеляційній скарзі, просили суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду.

Представники позивача та відповідачів 3-6 у судове засідання 17.03.2015 року не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників позивача та відповідачів 3-6.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Відповідно до ч.5 ст.106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Дослідивши доводи апеляційних скарг, наявні матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом м. Києва при прийнятті оскарженої ухвали норм процесуального права, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Господарського суду м. Києва від 21.01.2015 року у справі № 910/900/15-г прийнята з вірним застосуванням норм процесуального права, є обґрунтованою з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21 січня 2015 року позовну заяву та додані до неї документи повернуто без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Господарський суд міста Києва при прийнятті спірної ухвали виходив з того, що розгляд заявлених прокурором позовних вимог порушує правила поєднання вимог передбачені ст.. 58 ГПК України

Щодо правової позиції місцевого господарського суду про необхідність повернення позивачу позовної заяви без розгляду на підставі п. 5. ч.1 ст. 63 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Розділом XII ГПК України закріплено норми, якими врегульовано порядок перегляду судових рішень в апеляційному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні.

Підставами позову є фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, а отже, за змістом вищевказаної норми ГПК України, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги. Також, можна об'єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

У п. 3.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

Правовий аналіз наведеного положення постанови пленуму свідчить про те, що позивач наділений правом об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог за умови, якщо такі вимоги є взаємопов'язаними між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджуються ці вимоги.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що підставою позову є наявність певних порушень земельного законодавства, які на думку прокурора були допущенні при прийнятті спірних розпоряджень та укладання на їх основі відповідних договорів оренди земельних ділянок, і хоча правове обґрунтування вимог є однаковим, але вони не пов'язані між собою підставами виникнення і не є похідними один від одного.

Крім того, по кожній із заявлених вимог суду необхідно проводити окрему процесуальну процедуру із визначенням та дослідженням різного кола доказів щодо встановлення обставин, пов'язаних з винесенням спірних розпоряджень щодо надання у користування кожної окремо спірної земельної ділянки (виділених в натурі з присвоєнням кожній окремо відповідного кадастрового номеру), що перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи у двомісячний термін, встановлений у ст. 69 ГПК України.

Виходячи з наведеного, висновок суду першої інстанції, про повернення позовної заяви без розгляду у зв'язку з об'єднанням в одній позовній заяві кількох вимог до різних відповідачів, сумісний розгляд яких перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, ґрунтується на матеріалах справи і вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, зводяться до переконань суду щодо ефективнішого та економічнішого розгляду поєднаних позивачем позовних вимог, з чим не може погодитися суд апеляційної інстанції, оскільки, як вказувалося вище, розгляд поєднаних позовних вимог утруднить вирішення такого спору.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року N 11-рп/2007).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що Господарським судом м. Києва було правомірно застосовано п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України та повернуто позовну заяву з доданими до неї документами позивачу без розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

В даному випадку оскаржена ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду м. Києва від 21.01.2015 року у справі №910/900/15-г відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, прийнята з дотриманням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга, з викладеними у ній підставами, задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 99, 101, 102 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.01.2015 року у справі № 910/900/15-г залишити без змін.

Матеріали справи № 910/900/15-г повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко