РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015Справа №910/3711/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-

збагачувальний комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос -ЕНЕРГІЯ"

про стягнення 2 325 281, 36 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Чобанюк Т.М. - по дов. №52-16/226 від 25.12.2014р.

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Господарського суду міста Києва з вимогою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос -ЕНЕРГІЯ" про стягнення 2 325 281,36 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2015р. порушено провадження у справі № 910/3711/15-г та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 16.03.2015р.

В судове засідання 16.03.2015р. представник відповідача не з"явився. Заяв, клопотань від представника відповідача на адресу суду не надходило.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, неподання витребуваних доказів, необхідності витребування нових доказів.

Оскільки нез'явлення у судове засідання повноважного представника відповідача та невиконання ним вимог суду перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, суд визнав за необхідне відкласти розгляд справи на 01.04.2015р.

Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Суд відзначає, що відповідач повідомлявся ухвалою суду про час та місце розгляду даної судової справи, проте відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання своїх представників не направив, заявлені позовні вимоги не заперечив.

Так, частиною 2 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

З наявного в матеріалах справи спеціального витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України станом на 13.03.2015 р. вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 01030, м. Київ, вул.. Богдана Хмельницького, 52, літера «Б», офіс 204.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

В судовому засіданні 01.04.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позвиача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Між Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лотос -ЕНЕРГІЯ" (надалі відповідач) 04 березня 2014 року був укладений договір поставки №2014/П/ОМТС/381.

За умовами яданого відповідач зобов'язався передати у власність позивача товар згідно специфікаціям по цінам, які є звичайними, справедливими, ринковими, а позивача зобов»язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість на умовах даного договору.

Відповідно до Специфікацій №№1-8, які є невід'ємними частинами Договору відповідач зобов'язався поставити позивачу паливно-мастильні матеріали (ПММ) на загальну суму 16 634 392,80грн., а позивач зобов'язався прийняти та оплачувати ПММ на протязі 3-х календарних днів з моменту поставки, після надання відповідачем рахунків-фактур та податкових накладних за фактично поставлений Товар.

Відповідно до п. 10 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» (далі по тексту - Правила), розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку. Розрахунки за продані нафтопродукти із застосуванням згідно з договорами талонів чи відомостей на відпуск нафтопродуктів здійснюються виключно через установи банків.

На виконання умов договору, відповідач відповідно до видаткових накладних №64 від 05.03.2014, №1005 від 01.04.2014, №2908 від 06.05.2014, №4456 від 03.06.2014, №6063 від 04.07.2014, №8068 від 08.08.2014. №10037 від 11.09.2014, №11107 від 03.10.2014 були передані позивачу паливні талони на яких обліковуються ПММ, а саме бензин та дизельне паливо у кількості 1 165 860 л. загальною вартістю на момент передачі талонів 16 634 392,80грн. та виставлено рахунки на оплату №207 від 05.03.2014, №1651 від 01.04.2014, №3488 від 06.05.2014, №5*172 від 03.06.2014, №6926 від 04.07.2014. №9235 від 08.08.2014, №1 1635 від 11.09.2014, №13171 від 03.10.2014.

Позивач свої зобов'язання за Договором щодо оплати ПММ виконав належним чином та в повному обсязі. Так, на розрахунковий рахунок відповідача позивачем було перераховано за ПММ 16 634 392,80грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5843 від 12.03.2014, №6812 від 04.01.2014, №9716 від 12.05.2014, №1 1695 від 06.06.2014, №316227 від 10.07.2014, №318598 від 13.08.2014, №321003 від 15.09.2014, №322901 від 09.10.2014 та банківськими виписками (копії платіжних доручень та банківських долучені до матеріалів справи).

При розгляді спраив судом встановлено, що за період з березня по листопад 2014 року позивачем на АЗС було отримано за паливними талонами відповідача ПММ на загальну суму 14 309 111,44грн. Починаючи з листопада 2014 року позивач не має змоги отримати ПММ за паливними талонами відповідача, у зв'язку з відмовою АЗС відпускати ПММ по талонах, які належать відповідачу.

Всього у позивача залишилось нереалізованих талонів для отримання ГІММ, наданих відповідачем:

- Бензин А-76/80 - 9610 л.;

- Бензин А-92-4310л.;

- Бензин А-95- 16645 л.;

Дизельне паливо - 117 870 л.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу статті 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитись від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт набуття відповідачем коштів на заявлену суму в якості оплати за отриманий товар по договорах підтверджується матеріалами справи.

Судом встановлено, що позивач неодноразово претензіями №52-07/10325 від 17.11.2014р.. № 52-07/10520 від 24.11.2014р., №52-07/10665 від 28.11.2014р. та №52-07/10835 від 04.12.23014р. звертався до відповідача з вимогами виконати умови договорів та видати пальне на вказану суму або повернути отримані кошти.

На дані листи відповідач надав відповідь відповідно до якої відповідач визнав факт невиконання ним зобов»язань по договору щодо поставки ПММ та запевнив позивача що до кінця 2014 року забезпечить отримання позивачем ПММ на сплачену позивачем суму.

Доказів передачі відповідачем та отримання позивачем за талонами палива на суму 2 325 281,36 грн. передплати, в тому числі в установлені строки, суду не надано.

Відповідач письмового відзиву та свого контррозрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-ЕНЕРГІЯ" (01030, м.Київ, вул.Богдана Хмельницького, 52, літера Б, оф. 204, ) на користь Пукблічного акціонерного товариства «Південний гірничо - збагачувальний комбінат» (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр.. Московський, 60, код 00191000) 2 325 281 грн. 36 коп., 46 505 грн. 63 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 06.04.2015 р.

Суддя Трофименко Т.Ю.