номер провадження справи 20/24/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 Справа № 905/3379/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" (85721, Донецька область, Волноваський район, смт. Володимирівка, вул. Заводська, буд. 1; тел. , )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівників, буд. 1; тел. (062) 560853, (0629) 397298, 397234, 530209, 518009, , , www.obschemash.com.ua)

про стягнення суми 133958,59 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Хомяк Е.А. (дов. № Юр-05/15 від 08.12.2014 р.);

Від відповідача - Кононенко Т.М. (дов. № 234/юро-80 від 17.03.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

27.01.2015 р. до господарського суду Запорізької області від Публічного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" надійшла письмова заява вих. № Юр-1/15 від 15.01.2015 р. із копіями документів, за якими господарським судом Донецької області було порушено провадження у справі № 905/3379/14, розгляд якої по суті не закінчено.

Відповідно до доданих до даної заяви копій документів, 21.05.2014 р. ухвалою господарського суду Донецької області порушено провадження у справі № 905/3379/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" до відповідача Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" про стягнення 133958,59 грн.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено її до розгляду судді Гандюковій Л.П.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.01.2015 р. прийняті документи і матеріали у справі № 905/3379/14 до провадження, справі присвоєно номер провадження 20/24/15, призначено судове засідання на 24.02.2015 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладений на 26.03.2015 р.

У судовому засіданні 26.03.2015 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, які мотивовано наступним. Відповідно до умов договору № 039 від 15.12.2011 р. позивачем у період з 27.12.2011 р. по 04.11.2012 р. було відвантажено відповідачу вироби вогнетривкі шамотні на загальну суму 1334580,00 грн. Відповідач свої зобов'язання за договором виконав не належним чином, сплативши протягом дії договору за відвантажену вогнетривку продукцію загальну суму 1228000,00 грн. Таким чином, заборгованість становить 106580,00 грн. У зв'язку з порушенням відповідачем грошових зобов'язань просить також стягнути 22613,15 грн. пені, 4765,44 грн.-3% річних. Обґрунтовуючи вимоги ст.ст. 525, 526, 530, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 20, 173, 174, 175, 193 ГК України, просить позов задовольнити.

Відповідач у письмовому запереченні на позов, яке надійшло до суду 26.03.2015 р., зазначив, що на підставі п. 6.2 договору позивачем було нараховано пеню на суму заборгованості в розмірі 106508,00 грн. за період із 17.11.2012 р. по 14.05.2014 р. у сумі 22613,15 грн. Із урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України позивач мав право нарахувати пеню за період із 17.11.2012 р. по 17.05.2013 р. До вимог про оплату пені застосовується спеціальна позовна давність - 1 рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України). Дата подачі позовної заяви - 14.05.2014 р. Із урахуванням положень ч. 2 ст. 258 ЦК України, період із 17.11.2012 р. (початок прострочки) по 14.05.2013 р. знаходиться поза межами строку позовної давності з урахуванням положень ч. 2 ст. 258 ЦК України, оскільки строк позовної давності по даним вимогам сплинув у період із 17.11.2013 р. по 13.05.2014 р. Враховуючи викладене вище, розмір пені за прострочення оплати товару на суму 106580,00 грн. по договору № 39/псн-04452 від 15.12.2011 р. за період із 14.05.2013 р. по 17.05.2013 р. складає: (106580,00 грн. х 7,5000% х 2/365) х 4 = 175,20 ,20 грн., де 7,5000% - облікова ставка НБУ з 23.03.2012 р. по 09.06.2013 р. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 261, п. 3 ст. 267 ЦК України, ст. 22 ГПК України просить застосувати позовну давність до вимог ПАТ «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» пені; в задоволенні позовних вимог про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» пені в сумі 22437,95 грн. на користь ПАТ «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» - відмовити. В судовому засіданні представник відповідача усно підтвердив отримання від відповідача товару за договором № 039 від 15.12.2011 р., наявність заборгованості в сумі 106580,00 грн. пояснив тяжким фінансовим становищем, яке склалося у товариства. Заявив клопотання про відстрочку виконання рішення.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судових засіданнях, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

15.12.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» (продавець за договором, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством «Азовзагальмаш» (покупець за договором, відповідач у справі) було укладено договір поставки № 039, за умовами якого продавець зобов'язався на протязі дії даного договору передати покупцю вогнетривку продукцію (далі - продукція) окремими партіями по цінам, в асортименті (по номенклатурі) та кількості, які узгоджуються сторонами в додатках (специфікаціях), які є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язаний оплатити та прийняти її на умовах, встановленим даним договором. Загальний об'єм продукції, який продається по даному договору, визначається на протязі строку дії договору з урахуванням кількості та асортименту (номенклатури) продукції по всім переданим згідно з умовами даного договору окремим партіям продукції (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 3.1 ціни на продукцію та упаковку визначаються в додатках (специфікаціях) на момент передачі партії продукції. Загальна сума договору складає 2000000 грн., в т.ч. ПДВ-20% 333333,33 грн., сума договору складається з загальної суми специфікацій, які сторони узгоджують додатково.

Відповідно до п. 4.1 заявка в письмовому вигляді на партію продукції з зазначенням марки та кількості виробів повинна бути передана продавцю не пізніше 25 календарних днів до початку місяця поставки. Зазначена заявка є підставою для планування виробництва та замовлення залізничних вагонів, а також являється невід'ємною частиною даного договору.

Датою постачання партії продукції та моментом переходу права власності покупцю, вважається дата передачі цієї продукції перевізнику, зазначена в штемпелі залізничної квитанції чи товарно-транспортної накладної (п. 4.5).

У розділі 5 договору сторони визначили порядок розрахунків. Згідно з п. 5.1 розрахунок здійснюється в гривнях шляхом перерахування суми вартості партії продукції на розрахунковий рахунок продавця в слідуючому порядку: 50% передплата на протязі 5 банківських днів із моменту виставлення рахунку на оплату та 50% по факту виготовлення продукції. Кінцевий розрахунок покупець проводить на протязі 10 банківських днів із моменту поставки продукції.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін. Договір діє до 31.12.2012 р.

Між сторонами у справі була підписана специфікація № 1 (додаток № 1 від 15.12.2011 р. до договору), відповідно до якої здійснюється поставка продукції на загальну суму 312240,00 грн. з ПДВ.

Відповідач направляв позивачу листи-заявки на виготовлення продукції від 04.05.2012 р., 21.09.2012 р., 07.11.2012 р.

Як слідує із матеріалів справи, позивачем за умовами договору № 039 від 15.12.2011 р. згідно зі специфікацією № 1 від 15.12.2011 р. та вищевказаних листів-заявок відповідача було поставлено відповідачеві продукцію (вироби вогнетривкі шамотні) за товарно-транспортними накладними:

№ 330008 від 27.12.2011 р. на суму 115269,60 грн., відповідачем здійснено 19.12.2011 р. передплату в сумі 120000,00 грн., із якої залишок суми 4730,40 грн. (115269,60 грн. (сума поставки) - 120000,00 грн. (сума оплати)) зараховано в якості передплати за наступною поставкою;

№ 330015 від 29.12.2011 р. на суму 114196,80 грн., відповідачем здійснено 29.12.2011 р. передплату в сумі 108000,00 грн. Заборгованість, враховуючи передплату 4730,40 грн., здійснену 19.12.2011 р., склала 1466,40 грн.;

№ 330398 від 14.06.2012 р. на суму 152418,96 грн., відповідачем 14.06.2012 р. здійснено передплату в сумі 250000,00 грн., заборгованість відсутня. З даної оплати суму 1466,40 грн. зараховано в рахунок погашення заборгованості за накладною № 330015;

№ 330410 від 15.06.2012 р. на суму 119658,00 грн., № 330411 від 15.06.2012 р. на суму 118273,44 грн., відповідачем 15.06.2012 р. здійснено передплату в сумі 200000,00 грн., із якої сума 58183,20 грн. зарахована в якості передплати в наступну поставку;

№ 330416 від 18.06.2012 р. на суму 88329,60 грн., зараховано суму 58183,20 грн. здійсненої 15.06.2012 р. передплати, заборгованість складає 30146,40 грн. Відповідачем 18.10.2012 р. здійснено оплату в сумі 50000,00 грн., із якої сума 30146,40 грн. зарахована в оплату поставки за накладною № 330416, сума залишку 19853,60 грн. - в якості передплати за наступну поставку;

№ 147575 від 25.10.2012 р. на суму 162873,55 грн., зараховано 19853,60 грн. здійсненої 18.10.2012 р. передплати, 26.10.2012 р. відповідачем здійснено оплату в сумі 400000,00 грн., із якої залишок суми 92169,84 грн. зараховано в якості передплати наступної поставки;

№ 282252 від 26.10.2012 р. на суму 164810,21 грн., зараховано 92169,84 грн. здійсненої 26.10.2012 р. передплати, 02.11.2012 р. відповідачем здійснено оплату в сумі 100000,00 грн., із якої залишок суми 27359,63 грн. зараховано як передплату наступної поставки;

№ 282259 від 03.11.2012 р. на суму 108192,00 грн.;

№ 282260 від 04.11.2012 р. на суму 190557,84 грн., враховуючи здійснені відповідачем оплати на загальну суму 1228000,00 грн., заборгованість становить 106580,00 грн. (1334580,00 грн. (загальна сума поставки) - 1228000,00 грн. (загальна сума оплати)).

Продукція була отримана уповноваженою особою відповідача на підставі довіреностей, копії яких долучено до матеріалів справи та посилання на які (реквізити довіреностей) маються в товарно-транспортних накладних. У матеріалах справи маються також платіжні вимоги-доручення, які виставлялися позивачем відповідачу.

Відповідач оплату за отриманий товар здійснив частково. В банківських виписках (копії містяться в матеріалах справи) мається посилання за сплату по договору № 039/ПСН-04452 від 15.12.2011 р. Відповідно до усних пояснень представника, наданих у судовому засіданні, даний номер договору від 15.12.2011 р. був присвоєний (для зручності в обліковуванні договорів) саме відповідачем та зазначений на його екземплярі договору.

Частиною 2 ст. 15 ГПК України визначено, що справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Місцезнаходженням ПАТ «Азовзагальмаш» є м. Маріуполь Донецької області. Відповідно, справа за позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» стосовно виконання договору № 039 від 15.12.2011 р. підсудна господарському суду Донецької області.

Як слідує з матеріалів справи та інформаційної бази "Діловодство спеціалізованого суду", 21.05.2014 р. господарським судом Донецької області було порушено провадження у справі № 905/3379/14 за позовом ПАТ «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення 133958,59 грн. Розгляд даної справи по суті господарським судом Донецької області завершений не був, що підтверджено поясненнями представників сторін, наданими у судових засіданнях, та процесуальними документами. Зокрема, ухвалою господарського суду Донецької області від 17.06.2014 р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи № 905/3379/14 був відкладений на 16.07.2014 р.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 12.08.2014 р. "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції судам.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

Матеріали господарської справи № 905/3379/14 із господарського суду Донецької області до господарського суду Запорізької області передані не були. Листом господарського суду Донецької області від 03.09.2014 р. № 01-40/221, направленого голові Вищого господарського суду України, копія листа - на адресу господарського суду Запорізької області, господарський суд Донецької області повідомив про неможливість направлення справ, які знаходяться в провадженні господарського суду Донецької області, до господарського суду Запорізької області в зв'язку із контролюванням незаконним військовим угрупуваннями міста Донецька.

27.01.2015 р. позивач звернувся до господарського суду Запорізької області із заявою про прийняття до свого провадження справи № 905/3379/14, розгляд якої не закінчено господарським судом Донецької області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.01.2015 р. було прийнято документи і матеріали у справі № 905/3379/14 до розгляду.

Згідно з ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 даного Закону).

Статтею 3 Закону України від 12.08.2014 р. "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" визначено, що справи, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні місцевих, апеляційних судів, розташованих в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя передаються судам відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності протягом десяти робочих днів з дня прийняття розпорядження головою відповідного вищого спеціалізованого суду. У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Оскільки матеріали справи № 905/3379/14 з господарського суду Донецької області до господарського суду Запорізької області передані не були, правосуддя господарським судом Донецької області не здійснюється, відповідно господарським судом Запорізької області вчиняються процесуальні дії за документами і матеріалами, поданими сторонами.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує наступне.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правовідносини сторін врегульовано договором поставки.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

У пункті 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 роз'яснено, що обов'язок негайного виконання грошового зобов'язання випливає, наприклад, із припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Відповідно до приписів ст. 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушені взяті за умовами договору зобов'язання щодо оплати за поставлений товар - протягом 10 банківських днів із моменту поставки продукції (п. 5.1 договору).

Відповідач отримання продукції за договором № 039 від 15.12.2011 р. у судовому засіданні підтвердив, наявність заборгованості пояснив тяжким фінансовим станом, який склався на підприємстві.

Таким чином, вимога позивача про стягнення суми 106580,00 грн. заборгованості по оплаті за поставлену продукцію по договору № 039 від 15.12.2011 р. є обґрунтованою, підтверджена належними доказами, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також позивач просить стягнути з відповідача суму 4765,44 грн. 3% річних згідно з розрахунком за період із 17.11.2012 р. по 14.05.2014 р. (544 днів прострочення).

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт порушення виконання відповідачем грошового зобов'язання судом встановлений.

Розрахунок 3% річних позивачем здійснений із арифметичними помилками, оскільки не взято до уваги, що 2012 рік мав 366 днів. Здійснивши перерахунок 3% річних, судом встановлено, що за заявлений позивачем період сума 3% річних становить 4764,36 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Позивачем також заявлена вимога про стягнення з відповідача на його користь пені в сумі 22613,15 грн. за період із 17.11.2012 р. по 14.05.2014 р. включно.

Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з вимогами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У пункті 6.2 договору № 039 від 15.12.2011 р. сторони встановили, що у разі затримки оплати продукції покупець на вимогу продавця сплачує йому пеню, нараховану на несплачену суму за кожен день прострочення платежу по подвійній обліковій ставці НБУ, яка діяла в період прострочки.

У письмовому запереченні на позов від 25.03.2015 р. відповідач просить застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення з відповідача пені.

Відповідно до ст.ст. 256, 260, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його настання. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 258 ЦК для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно з частиною 2 даної статті позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У пункті 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 роз'яснено: щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч. 6 ст. 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про плату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Як вбачається з розрахунку пені, здійсненого позивачем, останнім нарахована пеня з порушенням строку, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України та який договором № 039 від 15.12.2011 р. сторонами не збільшений. Таким чином, враховуючи приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, позивач мав право нараховувати пеню за період з 17.11.2012 р. по 17.05.2013 р. у сумі 7966,21 грн.

Відповідач заявив про пропуск позовної давності. Позивач не заявив і не надав доказів щодо поважних причин пропущення позовної давності.

На підставі ст.ст. 258, 267 ЦК України та заяви відповідача суд застосовує позовну давність до вимог щодо стягнення пені за період по 13.05.2014 р. включно (оскільки датою складення позовної заяви позивачем є 14.05.2014 р.). Таким чином, до стягнення з відповідача належить пеня в сумі 175,20 грн., розрахована за період з 14.05.2013 р. по 17.05.2013 р.

26.03.2015 р. від відповідача через канцелярію суду надійшла письмова заява, в якій викладено клопотання про надання відстрочку виконання рішення суду по справі на 6 місяців. Клопотання обґрунтовано існуванням виключних обставин, об'єктивно ускладнюючих виконання рішення суду відповідачем, до яких відноситься: 1) наявність бюджетної заборгованості по поверненню на користь відповідача сплаченого податку на прибуток в розмірі 39334864,55 грн., податку на додану вартість в розмірі 22775085,00 грн.; 2) фінансово-економічні труднощі підприємства відповідача, які виникли в період із жовтня 2013 р. та існують по цей день. Зокрема, виникло падіння виробництва вагонів приблизно в 22 рази в порівнянні з минувшими роками. Аналогічна ситуація з виробництвом продукції важкого машинобудування - падіння об'ємів виробництва майже в 3 рази. На 01.11.2014 р. виникла заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 29010800 грн. Місто Маріуполь внесений до Переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.01.2014 р. № 1053-р. Заява обґрунтована ст.ст. 22, 83 ГПК України.

Пунктом 6 частини 1 ст. 83 ГПК передбачено право господарського суду, приймаючи рішення, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен врахувати матеріальні інтереси не лише відповідача, а також позивача, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Як вбачається з документів, наданих відповідачем, ПАТ «Азовзагальмаш» є збитковим підприємством. Згідно з балансом (звітом про фінансовий стан) на 30.09.2014 р. непокритий збиток склав (3701054) тис.грн., мається кредиторська заборгованість за розрахунками з бюджетом (10102 тис. грн.), з оплати праці (67130 тис. грн.). Згідно з балансом (звітом про фінансовий стан) на 31.12.2014 р. непокритий збиток склав (4595315) тис.грн., мається кредиторська заборгованість за розрахунками з бюджетом (16692 тис. грн.), з оплати праці (86714 тис. грн.). відповідно до звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2014 рік, збиток склав 621719 тис. грн. Наказами генерального директора ПАТ «Азовзагальмаш» об'явлено час простою з 01.10.2014 р. по 31.10.2014 р., з 01.11.2014 р. по 30.11.2014 р., з 01.12.2014 р. по 31.12.2014 р., з 01.02.2015 р. по 28.02.2015 р., з 01.03.2015 р. по 31.03.2015 р. На підставі наказу № 342 від 08.09.2014 р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпроП України звільнено 2105 працівників ПАТ «Азовзагальмаш».

Позивач у судовому засіданні заперечив проти відстрочки виконання рішення суду, оскільки позивач також перебуває у тяжкому фінансовому становищі, підприємство розташовано безпосередньо біля районів проведення бойових дій у Волноваському районі Донецької області.

Враховуючи, що місцезнаходженням як позивача, так і відповідача є територія, яка віднесена до території здійснення антитерористичної операції, беручи до уваги фінансовий стан відповідача, а також наявність інфляційних процесів у економіці держави і значну суму основної заборгованості, суд вважає за необхідне клопотання відповідача задовольнити частково, розстрочити виконання рішення суду на 2 місяці, оскільки згідно з п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК право відстрочити або розстрочити виконання рішення є виключним правом суду.

На підставі викладеного, позов у цілому задовольняється частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» (85721, Донецька область, Волноваський район, смт. Володимирівка, вул. Заводська, буд. 1, код ЄДПОУ 00191721) суму 106580 (сто шість тисяч п'ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. основного боргу, суму 175 (сто сімдесят п'ять) грн. 20 коп. пені, суму 4764 (чотири тисячі сімсот шістдесят чотири) грн. 36 коп. - 3% річних, суму 2230 (дві тисячі двісті тридцять) грн. 39 коп. судового збору, всього 113749 (сто тринадцять тисяч сімсот сорок дев'ять) грн. 95 коп.

Розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення суми 113749 (сто тринадцять тисяч сімсот сорок дев'ять) грн. 95 коп. (основного боргу, пені, 3% річних, судового збору) строком на два місяці, стягнувши щомісячно частками до останнього дня кожного місяця, сплативши до 30 квітня 2015 року суму 56874 (п'ятдесят шість тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. 97 коп., до 31 травня 2015 р. - суму 56874 (п'ятдесят шість тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. 98 коп. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 31 березня 2015 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання (складення).