номер провадження справи 19/13/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 Справа № 908/365/15-г

За позовом Прокурора м. Маріуполя (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6) в інтересах держави в особі: 1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 30)

2) Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6)

до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87518, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гризодубової, 1)

про стягнення 7055092,53 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача-1: не з'явився

Від позивача-2: Остапенко В.М. - представник за посвідченням № 1558 від 12.04.13.

Від відповідача: Вінтоняк Д.О. - представник за довіреністю № 41/01 від 21.11.14.

Від прокуратури: Мошков-Масинець Д.І., посвідчення № 015959 від 04.04.13.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 20.01.15. звернувся Прокурор м. Маріуполя в інтересах держави в особі: 1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з позовною заявою до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про стягнення 7055092,53 грн. заборгованості за Договором № 545-БО-7 купівлі-продажу природного газу від 27.11.13., з яких: 2702826,89 грн. - пені, 438281,54 грн. - 3% річних, 3913984,10 грн. - збитків від інфляції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України належним чином не виконав свої зобов'язання перед позивачем по сплаті вартості поставленого природного газу, внаслідок чого Комунальному комерційному підприємству Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» нараховано суму пені, 3 % річних та збитків від інфляції.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.01.15. порушено провадження у справі № 908/365/15-г, справі присвоєно номер провадження 19/13/15, судове засідання призначено на 17.02.15. о 11-40.

Від позивача-2 через канцелярію господарського суду 16.02.15. надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підтримує позовні вимоги Прокурора м. Маріуполя.

Представник позивача-2 в судовому засіданні 17.02.15. підтримав позовні вимоги Прокурора м. Маріуполя, просив суд позов Прокурора м. Маріуполя в інтересах держави в особі: 1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити повністю.

Представники позивача-1 та прокуратури в судове засідання 17.02.15. не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Від відповідача через канцелярію господарського суду 11.02.15. надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечує та зазначає, що прокуратурою не надано доказів того, що суми, які становлять предмет позову, відображені у бухгалтерському обліку державного органу, в інтересах якого заявлено позовні вимоги. Крім того, відповідно до зазначеного вище відзиву, відповідач просить суд на підставі ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір нарахування пені, 3% річних та втрат від інфляції на 95 %, в зв'язку з тим, що зазначені вище нарахування не будуть стягнуті, оскільки це фінансування не передбачено бюджетом, а також враховуючи нестабільну ситуацію в місті Маріуполь, відповідачем надається допомога в зоні проведення антитерористичної операції. Таким чином, теплопостачання міста здійснюється на умовах загрозливої для життя та нестабільної економічної та соціальної ситуації, що ускладнює проведення платежів.

Представник позивача-2 заперечив проти задоволення зазначеного вище клопотання.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.02.15. заперечив проти задоволення позовних вимог Прокурора м. Маріуполя в інтересах держави в особі: 1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.02.15., відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 19.03.15. о 09-45.

18.03.15. від прокуратури м. Маріуполя електронною поштою надійшли письмові пояснення, відповідно до яких спростовано твердження відповідача, які були викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник прокуратури в судовому засіданні 19.03.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Прокурора м. Маріуполя в інтересах держави в особі: 1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, 2) Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити повністю.

Представник позивача-2 в судовому засіданні 19.03.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити повністю.

Через канцелярію Господарського суду Запорізької області 18.03.15. від Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено про обґрунтованість нарахування відповідачу сум 3 % річних, збитків від інфляції та пені, та про заперечення щодо зменшення розміру неустойки.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.03.15. заперечив проти задоволення позовних вимог Прокурора м. Маріуполя в інтересах держави в особі: 1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, 2) Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Представник позивача-1 в судове засідання 19.03.15. повторно не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.11., у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, позивач-1 є належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи і його неявка не перешкоджає вирішенню даного спору.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/365/15-г.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників Прокуратури, позивача-2 та відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України; прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави;

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до п. 2 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів держави в суді.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор має повноваження звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів держави.

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури України покладено функції представництва інтересів громадян та держави в судах.

Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» створена на виконання Указу Президента України «Про реформування нафтогазового комплексу України» від 25.02.98. Згідно статуту Компанії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 25.05.98., її засновником та акціонером є держава, якій належить 100 % акцій Компанії.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» від 08.07.10., державне управління у сфері функціонування ринку природного газу та державне регулювання діяльності суб'єктів ринку природного газу, в тому числі суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання, які діють на суміжних ринках, здійснює, зокрема, центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення реалізації державної політики в нафтогазовому комплексі у межах повноважень, визначених законодавством.

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, згідно Указу Президента України від 06.04.11. № 382/2011, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, та воно є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному та нафтогазовому комплексах.

Позивач є єдиним загальноукраїнським постачальником природного газу, а кошти за поставлений природний газ спрямовуються до Державного бюджету України й на подальше погашення боргу за природний газ перед країнами постачальниками природного газу Україні, а несплата коштів відповідачем позивачу може призвести до ускладнення або унеможливлення закупівлі природного газу у країн-постачальників та подальшої реалізації природного газу на території України національним споживачам.

Викладене вище є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Міністерство енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в спірних правовідносинах.

Прокурор м. Маріуполя звернувся до Господарського суду Запорізької області в інтересах держави в особі: 1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, 2) Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про стягнення 7055092,53 грн., з яких: 2702826,89 грн. - пені, 438281,54 грн. - 3% річних, 3913984,10 грн. - збитків від інфляції.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

27.11.13. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Продавець) та Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (далі - Покупець) було укладено Договір № 545/14-БО-7 купівлі-продажу природного газу (надалі - Договір).

У відповідності до умов Договору, Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю в 2014 році іприродний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язаний приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, та іншими споживачами (п.п. 1.1, 1.2 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору, Продавець передає Покупцю з 01.01.14. по 31.12.14. газ обсягом до 33 248,3 тис. куб. м.

З матеріалів справи вбачається, що Постачальником було передано у власність Покупцю природний газ на загальну суму 43740958,00 грн. за період з січня 2014 р. по серпень 2014 р., що підтверджується двосторонньо підписаними сторонами та скріпленими печатками підприємств актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.14. на суму 14022425,68 грн., від 28.02.14. на суму 12016264,01 грн., від 31.03.14. на суму 9811848,76 грн., від 30.04.14. на суму 6468584,24 грн., від 31.05.14. на суму 601230,82 грн., від 30.06.14. на суму 360092,07 грн., від 31.07.14. на суму 287721,48 грн., від 31.08.14. на суму 172790,94 грн.

Відповідач за поставлений позивачем природний газ розрахувався лише частково в розмірі 20495000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Решта боргу в сумі 23245958,00 грн. залишилась несплаченою.

Позивач посилається на те, що стягнення основного боргу за отриманий у січні-серпні 2014 р. природний газ за Договором було предметом розгляду у справі Господарського суду Запорізької області № 908/4411/14.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.11.14. у справі № 908/4411/14 позов Прокурора м. Маріуполя в інтересах держави в особі: 1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про стягнення 23245958,00 грн. заборгованості за Договором № 545-БО-7 купівлі-продажу природного газу від 27.11.13. задоволено повністю.

Вказане вище рішення суду набрало законної сили 09.12.14., на виконання якого судом було видано відповідні накази від 09.12.14.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Прокурор вказує на те, що відповідач своєчасно заборгованість за поставлений природний газ не оплатив, чим порушив умови Договору та вимоги чинного законодавства України, в зв'язку з чим відповідачу було нараховано 2702826,89 грн. - пені, 438281,54 грн. - 3% річних, 3913984,10 грн. - збитків від інфляції.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги Прокурора підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманого природного газу, всупереч умов Договору та вимог закону, виконав частково в розмірі 20495000,00 грн. що підтверджується банківськими виписками, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Решта боргу в сумі 23245958,00 грн. залишилась несплаченою.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.11.14. у справі № 908/4411/14 позов Прокурора м. Маріуполя в інтересах держави в особі: 1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про стягнення 23245958,00 грн. заборгованості за Договором № 545-БО-7 купівлі-продажу природного газу від 27.11.13. задоволено повністю.

Вказане вище рішення суду набрало законної сили 09.12.14., на виконання якого було видано відповідні накази від 09.12.14.

Частиною 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, факти встановленні в рішенні Господарського суду Запорізької області у справі № 908/4411/14 від 25.11.14. не потребують доказування у даній справі.

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому, чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Така ж позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 04.07.11. № 13/210/10 та від 12.09.11. № 6/433-42/183 та в Інформаційному листі ВГСУ від 17.07.12. № 01-06/928/2012.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 7.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по платежах, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 438281,54 грн. - 3 % річних та 3913984,10 грн. - збитків від інфляції.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, в зв'язку з невірним визначенням періоду нарахування 3 % річних, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 420292,11 грн. - 3 % річних (за обґрунтованим розрахунком суду) та 3913984,10 грн. - збитків від інфляції (за обґрунтованим розрахунком позивача).

Також, позивач на підставі п. 7.2 Договору просить суд стягнути з відповідача 2702826,89 грн. - пені.

Пунктом. 7.2 Договору сторони передбачили, що в разі невиконання відповідачем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів - додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, в зв'язку з невірним визначенням періоду нарахування пені, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 2617396,03 грн. (за обґрунтованим розрахунком суду).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов Прокурора міста Маріуполя підлягає частковому задоволенню.

Розглянувши клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій, суд відмовив в його задоволенні, з огляду на наступне:

Згідно п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню з боку сторони, що порушила зобов'язання.

У відповідності з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України вбачається, що розмір неустойки може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу України передбачає, що в разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Судом встановлено, що відповідачем не подано належних документальних доказів, на які він посилається в клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій.

Слід зазначити, що зменшення штрафних санкцій до 95 % суперечать принципу справедливості та розумності, таке зменшення не є спів розмірним в контексті інтересів обох сторін, а не лише відповідача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, майнові інтереси обох сторін, ступінь вини відповідача, принцип справедливості та розумності, суд відмовляє в задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 95 %.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Прокурора міста Маріуполя задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87518, м. Маріуполь Донецької області, вул. Гризодубової, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ 20077 (два мільйони шістсот сімнадцять тисяч триста дев'яносто шість) грн. 03 коп. - пені, 420292 (чотириста двадцять тисяч двісті дев'яносто дві) грн. 11 коп. - 3 % річних, 3913984 (три мільйони дев'ятсот тринадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят чотири) грн. 10 коп. - збитків від інфляції.

3. Стягнути з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87518, м. Маріуполь Донецької області, вул. Гризодубової, 1, ) на користь Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжі (Орджонікідзевський район), 22030001; банк одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій області; МФО 813015; ; р/р № 3007) 72008 (сімдесят дві тисячі вісім) грн. 72 коп. судового збору.

4. В іншій частині позову - відмовити.

5. Після вступу рішення в законну силу видати накази.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.03.15.

Суддя І.В. Давиденко