ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"03" березня 2015 р. Справа № 911/225/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Бровари,

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Жердова Броварського району,

про зобов'язання вчинити дії.

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача: Сичов О.О., адвокат, договір від 19.12.2014р. б/н;

ОСОБА_1, особисто;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1, м. Бровари, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 16.01.2015р. до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Жердова Броварського району, в якому просив суд зобов'язати відповідача звільнити від належного їй майна (товар, обладнання, речі) нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) 01.06.2013р. було укладено договір оренди нежитлового приміщення площею 181,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1. Позивач, користуючись своїм правом, передбаченим пунктом 8.2.3 Договору та частиною 2 ст. 763 ЦК України, відмовився від договору оренди, про що направив відповідачу письмове повідомлення від 30.09.2014р., яке відповідач отримала 14.10.2014р. За таких обставин, позивач вважає договір оренди припиненим. Разом із тим, відповідач орендоване приміщення позивачу не передала, в приміщенні дотепер знаходиться її власність (товар, обладнання тощо), що перешкоджає позивачу користуватися належним йому приміщенням. Позивач твердить, що на неодноразові звернення відповідач не відповідає, за таких обставин просить суд зобов'язати відповідача звільнити орендоване приміщення від належного їй майна в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.01.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/225/15 та призначено справу до розгляду. Ухвалою від 10.02.2015р. розгляд справи було відкладено.

Відповідач в судові засідання 10.02.2015р. та 03.03.2015р. не з'явилась, відзив на позов та витребувані судом документи не подала, про причини нез'явлення суд належним чином не повідомила.

Відповідно до пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначкених статей, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Поштові відправлення, якими суд направляв відповідачу копії ухвал, повернуті підприємством зв'язку з посиланням на закінчення терміну зберігання та відсутність адресата.

Згідно пункту 3.9.2 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що всі особи належним чином повідомлені про місце, дату та час судового розгляду, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи та прийняття обґрунтованого рішення, враховуючи, що строк розгляду спору у справі обмежений ст. 69 ГПК України, відповідно до права суду, наданого йому ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в матеріалами.

Розглянувши позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Бровари (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1), до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Жердова Броварського району (далі по тексту - ФОП ОСОБА_2), вислухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі господарських договорів (частина 1 ст. 179 ГК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до частини 1 ст. 759, частини 1 ст. 761 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Як вбачається з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.06.2005р. № 7423041, позивач є власником вбудованого нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.2005р. № 1733.

Підставою виникнення взаємних прав та обов'язків сторін у справі є укладений 01.06.2013р. між ФОП ОСОБА_2 (орендар) та ФОП ОСОБА_1 (орендодавець) Договір №001 (далі - Договір), згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування нежиле приміщення загальною площею 181,0 кв.м. на першому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до умов Договору:

- мета оренди - здійснення підприємницької діяльності (п. 1.2 Договору);

- строк оренди з 01.06.2013р. (п. 3.1 Договору);

- вартість оренди на перші шість місяців становить 500,00 грн. з ПДВ. Надалі з першого числа сьомого місяця вартість оренди становить 3500,00 грн. на місяць. Орендна плата сплачується орендарем щомісячно з 1-го по 15-е число кожного місяця за поточний місяць по безготівковому рахунку (пункти 4.1, 4.2 Договору);

- договір припиняє свою дію за згодою сторін (8.2.1); у разі письмового повідомлення однієї із сторін за один місяць до передбачуваної дати припинення (8.2.3); якщо одна із сторін допустила суттєве порушення умов договору (п. 8.2 Договору);

- орендодавець має право відмовитись від договору та вимагати повернення приміщення якщо: орендар не вносить орендну плату до 30-го числа поточного місяця; орендар без дозволу орендодавця передав приміщення в користування іншій особі, орендар використовує приміщення не для здійснення діяльності, вказаної в пункті 1.2 Договору. Для відмови від договору з цих підстав орендодавець надсилає повідомлення про це орендареві. Договір вважається розірваним з моменту отримання повідомлення. У разі розірвання договору з цих підстав, орендар зобов'язаний негайно звільнити приміщення (пункти 8.3-8.5 Договору).

Відповідно до частини 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Як вбачається з пункту 3.1 Договору, сторонами не було визначено кінцеву дату строку дії договору оренди. Згідно до частини 2 ст. 763 ЦК України якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитись від договору у будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму.

Інший строк для попередження сторонами встановлено у пункті 8.2.3 Договору, згідно якого сторони визначили, що договір припиняє свою дію у разі письмового повідомлення однієї із сторін за один місяць до передбачуваної дати такого розірвання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач скористався своїм правом, передбаченим законом та договором, та 30.09.2014р. надіслав відповідачу на належну адресу лист-попередження від 30.09.2014р., в якому повідомив про свій намір розірвати договір оренди та просив вчасно, в термін 30 днів звільнити орендоване приміщення та повернути його орендодавцю за актом приймання-передачі. Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримала вказаний лист-попередження особисто 14.10.2014р. (копії листа, опису вкладення в цінний лист від 30.09.2014р., фіскального чеку «Укрпошти» від 30.09.2014р. № 4185, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 14.10.2014р. залучені до матеріалів справи).

Згідно до частини 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. За таких обставин судом встановлено, що Договір є припиненим з 15.11.2014р. тобто після спливу передбаченого пунктом 8.2.3 Договору місячного строку.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Зокрема, зазначена норма закону передбачає звільнення орендованого приміщення від майна орендодавця та повернення орендованого приміщення у стані, в якому воно було одержано - тобто без майна орендаря.

Розділом 5 Договору передбачено, що повернення приміщення проводиться за актом приймання-передачі, який підписується двома сторонами. Приміщення повертається орендарем орендодавцю протягом одного тижня з моменту припинення дії цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 11.12.2014р. надіслав відповідачу на належну адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також на фактичну адресу, лист-попередження від 11.12.2014р., в якому повідомив про сплив строку, наданого для звільнення приміщення та вимагав підписати акт прийому-передачі, повернути ключі від приміщення та провести остаточні розрахунки по орендній платі та комунальним послугам. Крім того, позивачем разом з листом було надіслано відповідачу примірник Акту прийому-передачі приміщень від 11.12.2014р. Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримала вказаний лист-попередження особисто 19.12.2014р. (копії листа, Акту, описів вкладення в цінний лист від 11.12.2014р., фіскальних чеків «Укрпошти» від 11.12.2014р., рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 19.12.2014р. залучені до матеріалів справи).

Разом із тим, позивач твердить, що відповідач орендоване приміщення позивачу досі не передала, від підписання акту приймання-передачі відмовилась, продовжує зберігати в приміщенні належне їй майно (обладнання, товар, інші речі), чим порушує право позивача як власника вільно на власний розсуд розпоряджатися та користуватися належним йому майном.

Так, згідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В наступному позивач неодноразово звертався до відповідача з листами та телеграмами, в яких вимагав звільнити орендоване приміщення (копії залучені до матеріалів справи), які відповідачем залишені без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд ухвалами від 26.01.2015р. та від 10.02.2015р. зобов'язував відповідача подати суду докази повернення майна з оренди - Акт прийому-передачі орендованого майна за Договором від 01.06.2013р. № 001; докази оплати орендної плати за період дії договору. Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не подала, доказів продовження строку дії договору оренди або доказів належного виконання свого обов'язку та звільнення орендованого приміщення суду не представила, відповідно доводи позивача не спростувала.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі примусове виконання обов'язку в натурі.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та приймає рішення про зобовязання фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 звільнити від належного їй майна приміщення за адресою АДРЕСА_1, що належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1. Відповідно до ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 2, 12, 32-34, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити повністю.

2. Зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) звільнити від належного їй майна приміщення за адресою АДРЕСА_1, що належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2)

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2)

1218,00 грн. (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Суддя О.В. Конюх

Повний текст рішення підписано 27.03.2015р.