КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2015 р. Справа№ 910/19979/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Шевченка Е.О.

за участю секретаря судового засідання Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Опанасенко І.Ю., дов. б/н від 11.07.2014 року;

від відповідача - Кацедан Л.В., дов., № 231 від 20.01.2015 року,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Державного територіально-галузевого об'єднання

«Південно-Західна залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 02.12.2014 року

у справі № 910/19979/14 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Лізингова компанія

«Укртранслізинг»

до Державного територіально-галузевого об'єднання

«Південно-Західна залізниця»

про стягнення 6 454 685,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 року по справі № 910/19979/14 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» 6 454 685, 64 грн. основного боргу, 2 611 002,49 грн. пені, 461 375,02 грн. 3% річних, 73 080,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 року по справі № 910/19979/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2014 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф. та призначено до розгляду на 21.01.2015 року.

21.01.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 21.01.2015 року було оголошено перерву в розгляді справи до 11.02.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 року змінено склад судової колегії на наступний: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Шевченко Е.О.

У судовому засіданні 11.02.2015 року було оголошено перерву в розгляді справи до 01.04.2015 року.

01.04.2015 року через Відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» надійшли письмові пояснення, в яких позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для повного, всебічного та правильного вирішення справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 року по справі № 910/19979/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Представник Публічного акціонерного товариства «Лізингова компанія «Укртранслізинг» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

25.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Лізингова компанія «Укртранслізинг», яке реорганізовано в Публічне акціонерне товариство «Лізингова компанія «Укртранслізинг» (далі - позивач, сублізингодавець, ПАТ «ЛК «Укртранслізинг») та Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» (далі - відповідач, сублізингоодержувач, ДТГО «Південно-Західна залізниця») було укладено договір № 87/ПЗ-Л-0716-75/НЮ (далі - Договір).

Відповідно до Договору предметом лізингу є пасажирські вагони, виготовлені згідно з ТУ 183-014- (купейного типу з радіокупе), ТУ 3183-018-00 (типу СВ), ТУ 3183-022-03 (плацкартного типу), а також згідно зі специфікацією (Додаток № 1) та технічних вимог (Додатком № 2) (далі - Предмет лізингу).

За умовами Договору сублізингодавець зобов'язується передати на умовах фінансового сублізингу у строкове платне володіння і користування відповідно до встановлених сублізингоодержувачем специфікацій (Додаток № 1 до Договору, що є його невід'ємною частиною) та технічних вимог (Додаток № 2 до договору, що є його невід'ємною частиною) Предмет лізингу, отриманий раніше від лізингодавця, а сублізингоодержувач зобов'язується прийняти від сублізингодавця Предмет лізингу та сплачувати йому за користування Предметом лізингу протягом визначеного цим Договором строку обумовлені лізингові платежі.

Згідно з п. 1.12 Договору лізинговий платіж - це сума грошових коштів, що підлягають перерахуванню сублізингодавцю в день розрахунку відповідно до графіку нарахування лізингових платежів.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що загальна ціна цього договору визначається, виходячи з підписаних сторонами Графіків лізингових платежів по кожній партії предмета лізингу, які узгоджуються та підписуються сторонами та є невід'ємною частиною цього договору.

Як встановлено п.3.2 Договору, вартість предмета лізингу за договором складає 116 838 000,00 грн. з ПДВ.

Сторони у п. 3.3 Договору передбачили, що розмір винагороди сублізингодавця становить 17 % річних за кожну партію предмета лізингу.

Відповідно до п. 3.4 Договору, лізингові платежі сплачуються щомісячно в національній валюті України в безготівковому порядку незалежно від результатів господарської діяльності сублізингоодержувача, з прив'язкою до доларового еквіваленту по курсу НБУ.

Згідно з п. 3.5 Договору, суми і терміни нарахування та оплати лізингових платежів, встановлюються згідно Графіку лізингових платежів, підписаного сторонами та визначеного у Додатку № 4 до даного договору, що є його невід'ємною частиною.

Лізингові платежі за користування предметом лізингу по кожному Графіку здійснюються Відповідачем не пізніше 10 числа поточного місяця відповідно до Графіків сплати лізингових платежів.

Сума Лізингового платежу, що підлягає сплаті, має бути скоригована на коефіцієнт коригування (К) у випадку зміни курсу долара США за ставкою НБУ на момент здійснення такої оплати.

Як передбачено п. 1.13 Договору, коефіцієнт коригування - це розрахункова величина, одержувана з відношення: К= «Курс2»/«Курс1», де «Курс1» - курс, встановлений НБУ для одного долара США на дату підписання Договору, «Курс2» - курс, встановлений НБУ для кожного долара США на день, коли фактично здійснюється Лізинговий платіж.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що даними умовами договору сторонами було визначено порядок розрахунків, який передбачає проведення коригування лізингових платежів, що будуть перераховані відповідачем саме на час здійснення відповідних розрахунків. Тобто момент коригування лізингового платежу чітко пов'язаний з моментом фактичного перерахування відповідачем грошових коштів на рахунок позивача.

Згідно п. 3.6 Договору, зобов'язання лізингоодержувача по оплаті лізингових платежів та інших сум, передбачених даним договором, що підлягають сплаті, вважаються виконаними тільки після перерахування суми відповідного платежу на рахунок сублізингодавця. Датою виконання грошових зобов'язань сублізингоодержувачем, які передбачені цим договором, є дата перерахування грошових коштів на поточний рахунок сублізингодавця.

Відповідно до умов п. 4.1, строк фінансового сублізингу становить 84 місяці. Перебіг терміну лізингу починається з дати підписання Акту приймання-передачі кожної партії предмета лізингу, який підписується сторонами.

25.06.2007 року між Приватним підприємством «ВТБ лізинг Україна» (далі - лізингодавець, ПП «ВТБ лізинг Україна»), ПАТ «ЛК «Укртранслізинг» як сублізингодавцем та ДТГО «Південно-Західна залізниця» як сублізингоодержувачем було укладено Угоду про порядок взаємодії по виконанню договору сублізингу № 87/ПЗ-Л-0716-75/НЮ від 25.06.2007 року (далі - Угода).

Відповідно до п. 1 Угоди, сторони визначили, що позивач та лізингодавець відносно відповідача виступають як солідарні кредитори, проте право безпосередньої вимоги до ДТГО «Південно-Західна залізниця» може виникнути у лізингодавця тільки з моменту припинення договору фінансового лізингу № 96-ФЛ від 14.06.2007 року, укладеного між ПП «ВТБ лізинг Україна» та ВАТ «ЛК «Укртранслізинг».

Умовами п. 2 Угоди передбачено, що грошові розрахунки між сублізингодавцем і сублізингоодержувачем за договорами фінансового сублізингу повинні проводитись виключно через розрахунковий рахунок сублізингодавця, відкритий у ВАТ ВТБ Банк м. Київ.

Договір та Угода є дійсними, доказів їх припинення чи скасування суду надано не було, отже ДТГО «Південно-Західна залізниця» є боржником перед ПАТ «ЛК «Укртранслізинг» за умовами Договору.

За актами приймання-передачі майна в сублізинг від 31.03.2008 року до Договору № 87/ПЗ-Л-0716-75/НЮ від 22.06.2007 року (додаток № 5 до Договору) (а.с. 38-40), позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове користування на умовах Договору предмет сублізингу, а саме:

- вагони купейного типу з радіо купе у кількості двох одиниць, вартістю 8 375 000,00 грн. без ПДВ.;

- вагони типу СВ у кількості шістнадцять одиниць, вартістю 64 000 000,00 грн. без ПДВ.;

- вагони відкритого типу (плацкартний) у кількості шести одиниць, вартістю 24 990 000,00 грн. без ПДВ.

Позивач, звертаючись з позовом, посилається на порушення відповідачем умов Договору в частині сплати лізингових платежів.

На підставі зазначеного, ПАТ «ЛК «Укртранслізинг», з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 18.11.2014 року, у зв'язку з частковою сплатою заборгованості, просить стягнути з ДТГО «Південно-Західна залізниця» 6 454 685,64 грн. основного боргу, 2 611 002,49 грн. пені, 461 375,02 грн. 3 % річних.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість по сплаті лізингових платежів за період з січня 2014 року по вересень 2014 року, з урахуванням коефіцієнту коригування, станом на 14.11.2014 року становить 6 454 685,64 грн.

Доказів погашення заборгованості у розмірі 6 454 685,64 грн. суду не надано.

Стосовно посилання відповідача на реорганізацію ДТГО «Південно-Західна залізниця» шляхом злиття та утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», та посилання на ч. 8 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 року «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та наказом Міністерства інфраструктури України № 301 від 09.07.2014 року, ДТГО «Південно-Західна залізниця» реорганізовується шляхом злиття, правонаступником усіх його прав та обов'язків буде ПАТ «Українська залізниця».

Частиною 8 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» передбачено, що під час утворення Товариства (ПАТ «Українська залізниця»), формування його статутного капіталу та припинення Державної адміністрації залізничного транспорту України і підприємств залізничного транспорту, у тому числі під час відступлення права вимоги, переведення боргу, проведення реорганізації, не застосовуються положення законодавства щодо, зокрема, права кредиторів вимагати у зв'язку з проведенням реорганізації забезпечення виконання зобов'язань, їх дострокового припинення або виконання та відшкодування збитків.

Таким чином, положення ч. 8 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» при реорганізації відповідача, у данному конкретному випадку, не виключають виконання зобов'язань строк виконання яких настав, а передбачають заборону лише дострокового їх припинення або виконання.

За таких обставин, проведення реорганізації не звільняє відповідача від обов'язку оплати лізингових платежів по Договору за спірний період на заявлену суму за користування предметом сублізингу.

Враховуючи зазначене вище та відсутність доказів погашення заборгованості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених вимог про стягнення заборгованості за лізинговими платежами відповідно до погоджених Графіків сплати лізингових платежів з урахуванням коефіцієнту коригування у сумі 6 454 685,64 грн.

Стосовно вимоги про стягнення з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь ПАТ «ЛК «Укртранслізинг» 2 611 002,49 грн. пені, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Приписами ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, передбачено, зокрема, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 даного Закону.

Пунктом 9.2 Договору встановлено, якщо сублізингоодержувач порушує передбачені договором терміни перерахування лізингових платежів та інших сум, що підлягають сплаті відповідно до умов договору, то на суму простроченої заборгованості сублізингодавець має право нарахувати пеню, починаючи з наступного дня з дати настання терміну виконання зобов'язань, встановленого договором, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на дату виникнення простроченої заборгованості, у відсотках від суми невиконаних зобов'язань за кожний день прострочення виконання зобов'язань.

Враховуючи наявність заборгованості, провівши повторний арифметичний розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 2 611 002,49 грн.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 461 375,02 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, провівши повторний арифметичний розрахунок, погоджується з висновком суду першої інстанції, про стягнення з відповідача на користь позивача 461 375,02 грн. 3 % річних.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь ПАТ «Лізингова компанія «Укртранслізинг» 6 454 685, 64 грн. основного боргу, 2 611 002,49 грн. пені, 461 375,02 грн. 3% річних.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 року по справі № 910/19979/14 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2014 року по справі № 910/19979/14 без змін.

2. Матеріали справи № 910/19979/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

Е.О. Шевченко

Повний текст рішення складено 06.04.2015 року.