КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа№ 910/29781/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Сокольської О.О. - дов. б/н від 25.12.2014 р.

від відповідача Яковенка А.О. - дов. №119-НЮ від 13.01.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання

«Південно-Західна залізниця»

на рішення господарського суду міста Києва

від 05.02.2015 р. (суддя Головатюк Л.Д.)

у справі №910/29781/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ві Ай Бі Груп»

(далі - ТОВ «Ві Ай Бі Груп»)

до Державного територіально-галузевого об'єднання

«Південно-Західна залізниця»

(далі - ДТГО «Південно-Західна залізниця»)

про стягнення заборгованості в сумі 209 760,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.02.2015 р. у справі №910/29781/14 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь ТОВ «Ві Ай Бі Груп» основний борг в сумі 209 760,00 грн.,судовий збір в розмірі 4 195,20 грн.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. За твердженнями апелянта, згідно п. 4.2 укладеного між позивачем та відповідачем договору поставки відповідач здійснює оплату поставленого йому товару на підставі виставлених рахунків протягом 15 банківських днів з дня їх отримання; днем отримання товару вважається день підписання сторонами видаткової накладної. Проте, надана позивачем видаткова накладна №8 від 29.05.2014 р. не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому не є належним доказом отримання товару відповідачем в розумінні п. 4.2 укладеного між сторонами правочину. Рахунки на оплату товару позивачем не надсилалися, а відтак відповідач з об'єктивних причин був позбавлений можливості здійснити оплату поставленого позивачем товару тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2015 р. апеляційну скаргу ДТГО «Південно-Західна залізниця» прийнято до провадження в складі колегії суддів: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Коршун Н.М., Ропій Л.М. та призначено розгляд справи на 24.03.2015 року.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 р., змінено склад суду та визначено судову колегію в складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Представник апелянта (відповідача) в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 209 760,00 грн. в зв'язку з неналежним виконанням останнім укладеного сторонами договору поставки №ПЗ/НХ-141356/НЮ від 20.05.2014 р. (далі - Договір). В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він свої зобов'язання за Договором виконав належним чином та поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 209 760,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, довіреностями на отримання товару та рахунками, натомість відповідач поставлений товар не оплатив, в зв'язку з чим утворилась заборгованість на згадану суму тощо.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог й прийняв рішення про задоволення позову.

Так, задовольняючи позов, місцевий суд встановив, що позивачем виконано взяті на себе зобов'язання за умовами Договору, й поставлено відповідачу в травні-червні 2014 року товар (костюми для захисту, тканину прогумовану чорного кольору, куртку з капюшоном, штани) на загальну суму 209 760,00 грн., що підтверджується видатковими накладеними №8 від 29.05.2014 р. на суму 95 440,80 грн. та №9 від 12.06.2014 р. на суму 114 319,20 грн., відповідними довіреностями на отримання цих товарно-матеріальних цінностей, проте відповідачем в порушення вимог чинного законодавства та домовленостей між сторонами не виконано взятих на себе зобов'язань по оплаті поставленого товару повною мірою, в зв'язку у нього виникла заборгованість в розмірі 209 760,00 грн., яка на момент розгляду справи залишилась непогашеною тощо.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як встановлено матеріалами справи, 20.05.2014 р. між ТОВ «Ві Ай Бі Груп» (постачальником та ДТГО «Південно-Західна залізниця» (покупцем) укладено Договір, за умовами п. 1.1 та п. 2.1 якого позивач (постачальник) зобов'язався в 2014 році поставити товар згідно специфікації і який відповідає умовах ГОСТУ 27643-88, в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у накладних покупцеві, а покупець зобов'язався прийняти цей товар та оплатити його на передбачених Договором умовах.

Датою поставки товару на підставі п. 5.9 Договору вважається дата оформлення відповідної видаткової накладної.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець на підставі ч. 1 ст. 692 ЦК України зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено іншого строку оплати товару.

Договором (п. 3.4 та п. 4.2) встановлено, що його сума становить 209 760,00 грн., розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку протягом 15 банківських днів з дня отримання товару від постачальника на підставі виставлених рахунків. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем поставлено відповідачу в травні-червні 2014 року товар (костюми для захисту, тканину прогумовану чорного кольору, куртку з капюшоном, штани) на загальну суму 209 760,00 грн., що підтверджується видатковими накладеними №8 від 29.05.2014 р. на суму 95 440,80 грн. та №9 від 12.06.2014 р. на суму 114 319,20 грн., відповідними довіреностями на отримання цих товарно-матеріальних цінностей.

Судом першої інстанції встановлено й апелянтом не спростовано, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства та домовленостей між сторонами, не виконав взятих на себе зобов'язань з оплати поставленого товару та не здійснив оплати його в повній мірі, тому заборгував позивачу 209 760,00 грн., при цьому факту поставки товару за видатковими накладними №8 від 29.05.2014 р. та №9 від 12.06.2014 р. не заперечував.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем за поставлений товар на підставі згаданих накладних за Договором на суму 209 760,00 грн. є підтвердженим матеріалами справи та не спростованим відповідачем.

Зобов'язанням на підставі ч. 1 ст. 509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 527 ЦК України, ст. 193 ГК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на наведені положення закону та те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір цього боргу відповідає фактичним обставинам справи, місцевий суд дійшов правильного висновку, що вимога позивача про стягнення 209 760,00 грн. боргу за поставлений товар є обґрунтованою й відповідно підлягає задоволенню.

Доводи апелянта стосовно того, що надана позивачем видаткова накладна №8 від 29.05.2014 р. не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки в ній відсутні дані щодо посади особи, яка її підписала зі сторони відповідача, тому не є належним доказом отримання товару відповідачем в розумінні п. 4.2 Договору не заслуговують на увагу.

Так, незважаючи на відсутність даних щодо посади особи, яка підписала згадану вище видаткову накладну зі сторони відповідача, ця накладна скріплена штампом Головного матеріального складу ДТГО «Південно-Західна залізниця», що дає змогу ідентифікувати юридичну особу, від імені якої підписувалась ця видаткова накладна. Крім цього, згідно реквізитів цієї накладної товар прийнято комірником відповідача Сидоренко К.І., це підтверджено й довіреністю №128 від 29.05.2014 р. на отримання товарно-матеріальних цінностей за Договором цією особою. Доказів на підтвердження того факту, що підпис уповноваженої особи відповідача на цих документах сфальсифіковано в матеріалах справи немає.

Безпідставними видаються пояснення скаржника щодо того, що він з об'єктивних причин був позбавлений можливості здійснити оплату поставленого позивачем товару, позаяк позивачем не надсилалися на адресу відповідача рахунки на оплату товару.

Так, Інформаційним листом №01-06/928/2012 від 17.07.2012 р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» судом касаційної інстанції надано роз'яснення, що відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення ч. 2 ст. 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується. При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими ч. 1 ст. 692 ЦК України.

У відповідності до п. 4.2 Договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковій формі. Покупець здійснює оплату поставленого товару на підставі виставлених рахунків протягом 15 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Таким чином, підписуючи видаткові накладні №8 від 29.05.2014 р. та №9 від 12.06.2014 р. відповідачем посвідчено факт отримання у власність поставленого позивачем товару, погоджено його кількість, асортимент, комплектність та зовнішній вигляд, а відтак обумовлено виникнення обов'язку по його оплаті тощо.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 05.02.2015 р. у справі №910/29781/14 - без змін.

Матеріали справи №910/29781/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді С.О. Алданова

Н.М. Коршун