УХВАЛА

26.03.2015Справа № 910/22492/13

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛСТУР»

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної

виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві

за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерде Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хелстур»

про розірвання договору та стягнення 8 871 244, 33 грн.

Головуючий суддя Ломака В.С.

Судді Підченко Ю.О.

Цюкало Ю.В.

Без виклику представників учасників судового процесу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Ерде Банк" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хелстур" про розірвання укладеного між сторонами Договору про пайову участь в реконструкції об'єкта № 1 від 01.03.2012 р. та стягнення 8 871 244,33 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.05.2014 р. у справі № 910/22492/13, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 р., позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хелстур" (04107, місто Київ, вулиця Татарська, будинок 2-Е; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Ерде Банк" (04070, місто Київ, вулиця П. Сагайдачного/Ігорівська, будинок 10/5 Літера А; код ЄДРПОУ 34817 (вісім мільйонів вісімсот сімдесят одну тисячу двісті сорок чотири) грн. 33 коп. основного боргу. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Також, вищевказаним рішенням стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хелстур" (04107, місто Київ, вулиця Татарська, будинок 2-Е; ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України 68820 (шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять) грн. 00 коп. судового збору.

15.10.2014 р. на виконання рішення господарського суду міста Києва від 28.05.2014 р. у справі № 910/22492/13 видано відповідні накази.

27.01.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Хелстур" надійшла заява № 25-01/15 від 25.01.2015 про заміну позивача у справі № 910/22492/13 та стягувача у виконавчому провадженні № 45567231 - Публічне акціонерне товариство "Ерде Банк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Форбс Капітал" ().

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2015 р. вищевказану заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хелстур" задоволено частково; замінено сторону виконавчого провадження ВП № 45567231 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/22492/13, виданого 15.10.2014, а саме стягувача - Публічне акціонерне товариство "Ерде Банк" (04070, місто Київ, вулиця П. Сагайдачного/Ігорівська, будинок 10/5 Літера А; ідентифікаційний код 34817907) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Форбс Капітал" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 9/12, ідентифікаційний код 37815939).

25.03.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛСТУР» надійшла заява, яка виходячи з її змісту є скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

У вищевказаній скарзі заявник просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 04.02.2015 р. про стягнення виконавчого збору.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 25.03.2015 р., у зв'язку з відпусткою судді Марченко Ю.В., вищевказану скаргу передано для вирішення питання щодо прийняття її до розгляду колегії суддів у складі: Головуючий суддя: Ломака В.С., судді Підченко Ю.О., Цюкало Ю.В.

Дослідивши матеріали переданої на розгляд суду скарги на дії органів Державної виконавчої служби на предмет наявності правових підстав для прийняття її до розгляду, суд звертає увагу на наступне.

Частиною 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як зазначено в п. 10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" розгляд господарськими судами скарг у порядку статті 121-2 ГПК є однією з форм судового контролю щодо виконання рішень, ухвал, постанов, а виконання рішення, ухвали постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу.

Отже, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів підлягають розгляду господарським судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим господарським судом, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу). Розгляд таких скарг здійснюється господарськими судами за правилами ГПК.

В п. 9.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що за змістом частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" і частини першої статті 121-2 ГПК розгляду господарським судом підлягають ті скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби, які подано прокурором або сторонами виконавчого провадження (стягувачем чи боржником), відкритого на підставі виданого господарським судом виконавчого документа.

В даному випадку, заявник у поданій скарзі просить суд визнати незаконною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 04.02.2015 р. ВП № 45567231 про стягнення з ТОВ «ХЕЛСТУР» на користь держави виконавчого збору у розмірі 887 124, 43 грн.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору належать до певних видів відповідальності за невиконання рішення у добровільному порядку та порушення обов'язків, що покладаються на осіб, які беруть участь у виконавчому процесі.

Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її добровільного невиконання, виконується примусово в установленому Законом порядку шляхом накладення стягнення на заробітну плату, інші види доходів боржника чи на його майно.

В силу вимог ч. 4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною 5 статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність органу, який видав виконавчий документ, та статус відповідача як сторони у виконавчому провадженні.

За результатом аналізу наведених правових норм, суд дійшов висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Так, як зазначено в п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 р. "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" судам слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Виходячи з вищевикладеного, господарський суд дійшов висновку, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю «ХЕЛСТУР» скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві не підлягає розгляду господарським судом в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 9.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Оскільки, як зазначалось вище, подана заявником скарга на дії органу Державної виконавчої служби не підлягає розгляду в господарських судах в порядку ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє заявнику у прийнятті означеної скарги до розгляду.

Керуючись ст. ст. 62, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарським суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕЛСТУР» на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відмовити.

2. Копію ухвали направити учасникам судового процесу.

Головуючий суддя В.С. Ломака

Судді Ю.О. Підченко

Ю.В. Цюкало