РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015Справа №910/25410/14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "АКФІС УКРАЇНА ІНТЕРНАЦІОНАЛ"
доПублічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк"
прозобов'язання виконати обов'язок в натурі
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Митровка Я.В. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АКФІС УКРАЇНА ІНТЕРНАЦІОНАЛ" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" про зобов'язання виконати обов'язок в натурі шляхом грошового переказу по платіжному дорученні №37 від 29.10.2014 р. на суму 35 258,15 грн. з поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "АКФІС УКРАЇНА ІНТЕРНАЦІОНАЛ" №01 в Публічному акціонерному товаристві "Міський комерційний банк", МФО 339339 на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю СП "Арсіл" (код 32495111) №0035 в АТ "Комінвестбанк", МФО 312248.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "АКФІС УКРАЇНА ІНТЕРНАЦІОНАЛ" зазначає, що відповідач всупереч взятим на себе за договором банківського рахунку №56-ЮР від 10.05.2012 р. (надалі - Договір) зобов'язанням, за наявності коштів на рахунку позивача, не виконав платіжного доручення товариства №37 від 29.10.2014 р. на суму 35 258,15 грн., чим порушив умови укладеного між сторонами правочину та норми чинного законодавства України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.11.2014 р. позовну заяву та додані до неї документи повернуто без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 р. ухвалу господарського суду міста Києва від 19.11.2014 р. скасовано, а матеріали справи №910/25410/14 передано на розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.02.2015 р. порушено провадження у справі №910/25410/14 та призначено її до розгляду на 18.03.2015 р.

Ухвалою від 06.03.2015 р. задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АКФІС УКРАЇНА ІНТЕРНАЦІОНАЛ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручено забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Закарпатської області (88008, м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а) у судовому засіданні, призначеному на 18.03.2015 р. о 10:10 в режимі відеоконференції, яке відбудеться у приміщенні Господарського суду м. Києва, корп. "Б", зал судових засідань №10.

Під час проведення судового засідання 18.03.2015 р. представник позивача наполягав на позові.

Водночас, на призначене судове засідання 18.03.2015 р. повноважний представник відповідача не з'явився, хоча про дату та час їх проведення повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення №059 від 20.02.2015 р.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк" будучи завчасно обізнаним про розгляд даної справи, наданими йому правами не скористалось, повноважного представника до суду не направило, письмових заперечень (у разі наявності) не представило.

В судовому засіданні 18.03.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалось фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Конверсбанк", найменування якого було змінено на Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АКФІС УКРАЇНА ІНТЕРНАЦІОНАЛ" (Клієнт) укладено Договір, відповідно до п. 1.1 якого Банк, після отримання від Клієнта документів, визначених діючим законодавством, здійснення належної ідентифікації Клієнта та його уповноважених представників, відкриває Клієнту поточний рахунок №01 (надалі - рахунок) та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, отримує плату за обслуговування Клієнта згідно з тарифами на операції та послуги Банку (надалі - тарифи), що є додатком/ками до цього договору. Підписання цього договору Клієнтом підтверджує отримання ним тарифів та погодження з ними.

Відповідно до п. 2.1 Договору операції за рахунком, порядок їх проведення, форми розрахунків визначаються та регулюються нормативно-правовими актами Національного банку України, а також іншими нормативно-правовими актами і здійснюється на підставі розрахункових та касових документів установлених форм. Вимоги нормативно-правових актів, які регулюють порядок відкриття, закриття та здійснення розрахунково-касового обслуговування рахунків є обов'язковими для сторін.

Пунктом 2.3 Договору визначено, що платежі з рахунку Клієнта проводяться за його дорученням на підставі розрахункових документів у межах залишку коштів на рахунку на початок операційного дня. У разі виникнення у Клієнта потреби в термінових платежах, Банк, в разі технічної можливості, може здійснювати платежі з рахунку Клієнта з урахуванням поточних надходжень за умови погодження виконання цих платежів Банком.

Розрахункові документи Клієнта на переказ грошових коштів з рахунку банк приймає і виконує в день їх надходження, якщо вони надані в Банк в операційний час. В разі надходження документів після операційного часу вони приймаються як "вечірні" і виконуються наступного операційного дня. По узгодженню сторін та оплати вартості послуг відповідно до розділу 4 цього договору платіжні доручення Клієнта Банк може виконати після операційного часу (п. 2.7 Договору).

У пункті 8.1 вказаного правочину визначено, що останній набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до закриття усіх рахунків Клієнта. В разі закриття Клієнтом одного рахунку, цей договір продовжує діяти щодо інших рахунків.

Як слідує з матеріалів справи, 05.11.2014 р. позивачем було надано відповідачу платіжне доручення №37 на перерахування грошових коштів у сумі 35 258,15 грн. на рахунок ТОВ СП "Арсіл".

Вказане платіжне доручення було прийнято Банком до виконання, про що свідчать відбитки штемпеля Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк", однак за наявності коштів на поточному рахунку №01 станом на дату розгляду справи в суді, переказ за ним проведений відповідачем не був.

Наразі, суд зазначає, що про наявність на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "АКФІС УКРАЇНА ІНТЕРНАЦІОНАЛ" №01 грошових коштів в національній валюті в сумі 35 258,45 грн. станом на дату переказу, свідчить довідка відділення "Львівська обласна дирекція" Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" №208 від 05.11.2014 р.

Згідно з частиною 3 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 зазначеного Закону).

Однак, вищевказане платіжне доручення Банком у встановлений строк, усупереч вимогам діючого законодавства України та умовам Договору, виконане не було.

За висновками суду, вказаним невиконанням було порушено майнове право позивача на вільне володіння та розпорядження належним останньому майном, яким, у розумінні статей 177, 190 Цивільного кодексу України, є грошові кошти, у т.ч., враховуючи положення пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", які існують у формі записів на поточному рахунку позивача №01, відкритому в Банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Судом встановлено, що станом на момент подання до Банку спірного платіжного доручення, у останнього не було достатніх підстав для його не виконання.

За загальним правилом, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом (стаття 41 Конституції України, стаття 321 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Судом встановлено, що всупереч вказаної норми Банк не зміг забезпечити право позивача на безперешкодне розпорядження своїми коштами, що знаходяться на його поточному рахунку №01 відкритому в Банку.

При розгляді спору по суті, судом враховано, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 р. №732 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду 20.11.2014 р. прийнято рішення №124 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Міський комерційний банк", згідно з яким у Банку з 21.11.2014 р. по 20.02.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

17.02.2015 р. виконавчою дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №36 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товариству "Міський комерційний банк".

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Таким чином, під час розгляду в суді даного спору в Банку була продовжена тимчасова адміністрація.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Так, відповідно до пунктів 1, 2 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку.

Однак, станом на момент подання даного позову до суду (14.11.2014 р.) в Банку ще не було запроваджено тимчасову адміністрацію.

При розгляді справи судом було встановлено порушення прав позивача внаслідок безпідставного невиконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором.

Конституцією України закріплений обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), та передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55).

Зазначені положення Конституції України реалізовані у статті 15 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також у статті 20 Господарського кодексу України, згідно з якою держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов'язку по відновленню порушеного права на порушника.

Таким чином, у разі порушення законних прав та інтересів осіб, суд зобов'язаний їх захистити у спосіб передбачений, зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України.

Так, пунктом 5 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі.

Аналогічне положення міститься і у частині 2 статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що права та законні інтереси суб'єктів господарювання та споживачів захищається, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі.

Відтак, виходячи з аналізу зазначених положень норм чинного законодавства, порушені права та інтереси позивача підлягають захисту шляхом присудження до виконання обов'язку відповідача за Договором.

Таким чином, враховуючи все вище зазначене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АКФІС УКРАЇНА ІНТЕРНАЦІОНАЛ" до Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

При цьому, судом враховано, що вимога про зобов'язання перерахувати грошові кошти у розмірі 35 258,15 грн. направлена на захист майнового інтересу позивача та підлягає вартісній оцінці по відношенню до суми грошових коштів, які позивач просить перерахувати, та отже така позовна вимога є майновою вимогою, і тому судовий збір, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання даного позову має справлятися як за майнову вимогу - у відсотковому співвідношенні до ціни позову, та згідно встановлених законом граничних розмірів, тобто в даному випадку в мінімальному розмірі - 1 827,00 грн.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 218,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №00437 від 12.11.2014 р., з останнього підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 609,00 грн.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АКФІС УКРАЇНА ІНТЕРНАЦІОНАЛ" (88000, м. Ужгород, вул. Лермонтова, буд. 5А, кв. 19; ідентифікаційний код 13593941) на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. Видати наказ.

2. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АКФІС УКРАЇНА ІНТЕРНАЦІОНАЛ" задовольнити повністю.

3. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк" (03141, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 33; ідентифікаційний код 34353904) виконати обов'язок в натурі шляхом грошового переказу по платіжному дорученню №37 від 29.10.2014 р. на суму 35 258 (тридцять п'ять тисяч двісті п'ятдесят вісім) грн. 15 коп. з поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "АКФІС УКРАЇНА ІНТЕРНАЦІОНАЛ" (88000, м. Ужгород, вул. Лермонтова, буд. 5А, кв. 19; ідентифікаційний код 13593941) №01 в Публічному акціонерному товаристві "Міський комерційний банк", МФО 339339 на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю СП "Арсіл" (ідентифікаційний код 32495111) №0035 в АТ "Комінвестбанк", МФО 312248. Видати наказ.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" (03141, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 33; ідентифікаційний код 34353904) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АКФІС УКРАЇНА ІНТЕРНАЦІОНАЛ" (88000, м. Ужгород, вул. Лермонтова, буд. 5А, кв. 19; ідентифікаційний код 13593941) судовий збір в сумі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано - 23.03.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко