РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. Справа № 924/1937/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

суддя Мамченко Ю.А. ,

суддя Савченко Г.І.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Назаренко В.В.. - представник за довіреністю від 12.12.2014р.

від відповідачів: Халавчук О.М. - представник за довіреністю від 13.05.2014р. №9-22-0.8-2091/2-14

від третьої особи: не з'явився

за участю прокурора: Лис Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Хмельницької області

на рішення господарського суду Хмельницької області

від 13.01.15 р. у справі № 924/1937/14 (суддя Гладюк Ю.В.)

за позовом Земельно-аграрного центру "Карат", м.Городок Хмельницької області

до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області, м.Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області

про стягнення 59 650,88 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 13.01.2015р. у справі №924/1937/14 позов Земельно-аграрного центру "Карат" до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області про стягнення 59650,88грн. заборгованості, задоволено.

Стягнуто з головного управління Держземагенства у Хмельницькій області на користь Земельно - аграрного центру "Карат" 41016,90грн. основної заборгованості, 8588,23грн. пені, 1350,18 грн. річних, 8695,57грн. інфляційних та 1827,00грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, перший заступник прокурора Хмельницької області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняте нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає рішення місцевого господарського суду незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права та процесуального права;

- зазначає, що Держземагенство є бюджетною установою, договір №21 від 18.10.2013р. укладено за результатами проведення процедури державних закупівель та роботи мають фінансуватися за рахунок бюджетних коштів, при вирішенні спору господарським судом безпідставно не застосовані положення бюджетного законодавства, що привело до неправильного вирішення спору;

- господарський суд безпідставно не залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, чим порушив вимоги ч.1 ст.27 ГПК України. При цьому, господарським судом не досліджено, чи встановлювалися, упродовж 2013-2015 років, відповідні бюджетні призначення для оплати послуг, передбачених договором №21 від 18.10.2013, чи надходили з Державного бюджету України кошти на погашення кредиторської заборгованості, що виникла на підставі вказаного договору на рахунки Держземагенства, чи є правомірним стягнення коштів на користь ЗАЦ "Карат" саме з рахунку р/р 4727, зареєстрованого в ГУ ДСКУ в Хмельницькі області за Управлінням Держземагенства у Хмельницькій області МФО 815013, код 38428145;

- вказує, що згідно з попередньою інформацією Головного управління Держземагенства, будь-яких повідомлень про початок розгляду господарським судом Хмельницької області справи №924/1937/14, управління не отримувало. Відповідно до п.п.2, 3 ч. 3 ст.104 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо: справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду: господарський суд прийняв рішення про права і обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

- крім того, всупереч ст.43 ГПК України, поза увагою суду першої інстанції залишено положення п.3.2. укладеного між ЗАЦ "Карат" та Держземагенством договору №21 від 18.10.2013р., згідно з яким у разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 10 банківських днів з дати отримання Замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок, а також п.3.3, згідно з яким платіжні зобов'язання на 2013 рік за договором здійснюються в межах реального фінансування замовника і виникають та виконуються при наявності відповідного бюджетного призначення (асигнувань) у замовника;

- судом першої інстанції у повній мірі не досліджено порядок та строки розрахунків за надані послуги та не враховано, що у зв'язку з відсутністю відповідного бюджетного призначення на фінансування закупівлі, на момент прийняття судового рішення строк виконання відповідачем зобов'язання по оплаті робіт за договором підряду в сумі 41016,90грн. не настав.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.02.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 10.03.2015р..

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.03.2015р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області та відкладено її розгляд на 31.03.2015р..

25.03.2015р. до суду від прокуратури Хмельницької області надійшов супровідний лист від 23.03.2015р. №05/2/1-1280-15 з доказами на підтвердження надіслання третій особі копії апеляційної скарги та рішення суду.

31.03.2015р. від Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області на електронну адресу суду та через факс надійшов письмовий відзив від 31.03.2015р. №15-08/187-2749 на апеляційну скаргу, в якому остання вважає, що позовні вимоги ЗАЦ "Карат" не підлягають задоволенню у повному обсязі.

31.03.2015р. до суду від позивача надійшло клопотання від 31.03.2015р. про долучення до матеріалів справи доказів відправлення третій особі копії позовної заяви з додатками та відзиву на апеляційну скаргу.

31.03.2015р. до суду від відповідача надійшло клопотання від 31.03.2015р. про долучення до матеріалів справи листа Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 02.02.2015р. №23-22-0.8-2893/2-15 до Управління Держземагенства у Хмельницькому районі, лист відповідь від 05.02.2015р. №22-2204-0.2-1444/2-15 останнього до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області з додатками, а саме пояснення працівників Управління Держземагенства у Хмельницькому районі.

В судовому засіданні представник скаржника (прокурор) підтримала доводи апеляційної скарги та надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення господарського суду Хмельницької області від 13.01.2015р. у справі №924/1937/14 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Представник відповідача у письмовому відзиві від 24.03.2015р. №9-22-0.8-8347/2-15 на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 31.03.2015р. підтримала доводи апеляційної скарги та надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просить суд рішення господарського суду господарського суду Хмельницької області від 13.01.2015р. у справі №924/1937/14 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Представник позивача у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважає її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд рішення господарського суду Хмельницької області від 13.01.2015р. у справі №924/1937/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Третя особа в судове засідання 31.03.2015р. не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила.

Водночас, ухвалою суду від 10.03.2015р. про відкладення розгляду апеляційної скарги явка учасників судового процесу в судовому засіданні визначалась на власний розсуд та повідомлено, що неявка уповноважених представників сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції та той факт, що неявка в засідання суду представника третьої особи, належним чином та відповідно до законодавства повідомленої про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого судового акту, судова колегія розглянула апеляційну скаргу за відсутності представника останньої.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.2013р. між Головним управлінням Держземагенства у Хмельницькій області (замовник) та Земельно-аграрним центром "Карат" (учасник) укладено договір № 21 про закупівлю послуг за державні кошти (далі - договір), згідно п.1.1 якого, учасник зобов'язується у 2013р. надати замовникові послуги щодо підготовки лотів до проведення земельних торгів у формі аукціону щодо продажу прав (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, виплати винагороди виконавцю земельних торгів, оприлюднення результатів земельних торгів (код ДК 016-2010-83.31.1 послуги агентств нерухомості) зазначені в технічному завданні, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги (а.с.20-21).

Найменування (номенклатура, асортимент) та кількість послуг встановлені технічним завданням на надання послуг та зазначені в додатку №1 до договору (п.2.1).

У п.2.3 договору передбачено, що обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.

Розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати замовником, згідно зведеного кошторису, передбаченому додатком №2 до договору, після підписання сторонами актів приймання - передавання наданих послуг (п. 3.1).

У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 10 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок (п.3.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору, платіжні зобов'язання на 2013р. за договором здійснюються в межах реального фінансування замовника і виникають та виконуються при наявності відповідного бюджетного призначення (асигнувань) у замовника.

Сума цього договору згідно п.4.1 становить 103766,90грн..

Строк (термін) поставки товару (надання послуг): до 20.12.2013р. (п.5.1 договору).

Замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги (п.6.1.1).

Згідно п.6.4.1 договору, учасник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги.

Замовник за порушення строків виконання зобов'язань за цим договором, сплачує на користь учасника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення від суми наданих послуг, за кожний день затримки оплати, за весь період прострочення. (п.7.3 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.10.1 договору).

Технічне завдання на надання послуг визначено у додатку 1 до договору від 18.10.2013р., (а.с.22-24), згідно якого:

- на 1 Етапі передбачено виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення право оренди на які підлягає продажу. Місце розташування об'єкта - Хмельницька область, Кам'янець - Подільський район, Ходоровецька сільська рада (за межами населеного пункту). Форма власності - державна;

- на 2 Етапі передбачено виготовлення технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення право оренди на які підлягає продажу, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01.), які розташовані за адресою: Хмельницька область, Кам'янець - Подільський район, Ходоровецька сільська рада (за межами населеного пункту);

- на 3 Етапі передбачено проведення земельних торгів у формі аукціону щодо продажу прав оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.

Згідно Зведеного кошторису на надання послуг агентств нерухомості (додаток №2 до договору від 18.10.2013р., вартість робіт на першому етапі становить 38737,16грн., на другому етапі - 2279,74грн., на третьому етапі - 62750,00грн. (а.с.25).

Договір та додатки до нього підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток.

Згідно акту №1 приймання - передавання послуг щодо підготовки лотів до проведення земельних торгів у формі аукціону щодо продажу прав від 05.11.2013р. учасник виготовив, передбачені Технічним завданням на надання послуг (1 Етап) додаток №1 договору, а замовник прийняв виготовлені учасником проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення право оренди на які підлягають продажу, які розташовані за адресою: Хмельницька область, Кам'янець - Подільський район, Ходоровецька сільська рада (за межами населеного пункту). Вартість робіт становить 38737,16грн. (а.с.26).

Акт № 2 приймання - передавання послуг щодо підготовки лотів до проведення земельних торгів у формі аукціону щодо продажу прав від 15.11.2013р. складено про те, що учасник виготовив, передбачені Технічним завданням на надання послуг (1 Етап) додаток №1 договору, а замовник прийняв виготовлені учасником технічні документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення право оренди на які підлягають продажу, які розташовані за адресою: Хмельницька область, Кам'янець - Подільський район, Ходоровецька сільська рада (за межами населеного пункту). Вартість робіт становить 2279,74грн. (а.с.27).

Претензії стосовно кількості та якості наданих послуг у замовника відсутні (п.4 акту №1 від 05.11.2013р., п.4 акту №2 від 15.11.2013р.).

Вищезазначені акти підписані сторонами та скріплені відтисками їх печаток.

Як вбачається з довідки Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області №13-08/138-з від 16.04.2014р. за період з 01.01.2013р. по 01.03.2014р. ЗАЦ "Карат" на виконання умов договору №21 від 18.10.2013р. надано послуг на загальну суму 41016,90грн., що підтверджується актами приймання - передавання послуг №1 від 05.11.2013р. та №2 від 15.11.2013р.. Станом на 01.03.2013р. взаєморозрахунки по вищевказаному договору не проводились, що підтверджується даними облікових регістрів. Дана заборгованість відображена по дебету субрахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" та по кредиту субрахунку 703 "Дохід від реалізації робіт і послуг". Заборгованість Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області визначена як дебіторська та складає 41016,90грн. (а.с.28-29).

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків станом на 01.11.2014р., підписаного сторонами та скріпленого відтисками їх печаток, заборгованість Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області на жовтень 2014 р. становила 41016,90грн. (а.с.30).

За вказаних обставин, Земельно-аграрний центр "Карат", вважаючи що Головне управління Держземагенства у Хмельницькій області повинно сплатити заборгованість у розмірі 41016,90грн., пеню у розмірі 8588,23грн., річні (3%) у розмірі 1350,18грн.; інфляційні нарахування 8695,57грн., разом 59650,88грн., звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області про стягнення 59650,88грн. заборгованості.

Як вже зазначалося, рішенням господарського суду Хмельницької області від 13.01.2015 р. у справі № 924/1937/14 позов задоволено (а.с.36-38).

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, однак вважає, що зазначене рішення підлягає скасуванню з огляду на таке.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст.509 ЦК України. зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ч.1 ст.96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд першої інстанції, проаналізувавши умови договору №21 від 18.10.2013р. дійшов правильного висновку, що за своїми правовими ознаками він є договором про надання послуг.

Пунктом 1 ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 1 ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до п.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав відповідачеві послуги за договором №21 від 18.10.2013р. про закупівлю послуг за державні кошти на загальну суму 41016,90грн., що стверджується підписаними сторонами та скріпленими відтисками їх печаток, актами приймання - передавання послуг №1 від 05.11.2013р. та №2 від 15.11.2013р..

Оскільки відносини, які виникли між сторонами, є майновими відносинами, заснованими на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, тобто цивільними відносинами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що після підписання сторонами договору №21 від 18.10.2013р. у відповідача, як замовника, виникли безумовні зобов'язання виконання умов договору та оплати виконаних робіт.

У відповідності до п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.07.2012 року № 01-06/908/2012 "Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011р. №01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів"" за змістом ч.2 ст.617 ЦК України, ч.2 ст.218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання (вказана правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №11/446).

Поряд з цим, колегією суддів не береться до уваги покликання скаржника на те, що господарським судом не досліджено, чи встановлювалися, упродовж 2013-2015 років, відповідні бюджетні призначення для оплати послуг, передбачених договором №21 від 18.10.2013р., чи надходили з Державного бюджету України кошти на погашення кредиторської заборгованості, що виникла на підставі вказаного договору, оскільки враховуючи положення ст.ст.33, 34 ГПК України, скаржником та відповідачем не додано відповідних доказів на підтвердження виконання Головним управлінням Держземагенства у Хмельницькій області, як відповідним розпорядником бюджетних коштів, приписів ст.ст.22, 35 Бюджетного кодексу України, щодо розробки запитів до Міністерства фінансів України про включення до видатків відповідного бюджету по заборгованості за договором №21 від 18.10.2013р. про закупівлю послуг за державні кошти, так і інформації про включення її до видатків відповідного бюджету.

Крім того, з письмового відзиву від 31.03.2015р. №15-08/187-2749 на апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України вбачається та було підтверджено наданими в судовому засіданні 31.03.2015р. поясненнями представника відповідача, що Головне управління Держземагенства у Хмельницькій області не реєструвало, як бюджетне зобов'язання договір №21 від 18.10.2013р. у 2014р., так як кошторисом не було встановлено бюджетних асигнувань.

Однак, відповідач не виконав свого обов'язку щодо розрахунку з позивачем за надані послуги, що підтверджується довідкою Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області №13-08/138-з від 16.04.2014р. та актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.11.2014р., у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 41016,90грн. (38737,16грн. вартість першого етапу + 2279,74грн. вартість другого етапу).

Відповідач не надав господарському суду належних доказів на підтвердження виконання в повному обсязі свого зобов'язання щодо сплати заборгованості за отримані послуги.

З врахуванням наведеного вище, вимоги Земельно-аграрного центру "Карат" до Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області щодо стягнення з останнього 41016,90грн. боргу правомірно задоволені судом першої інстанції.

Статтею 525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, згідно ст.ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

З огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

В п.п.4.1 - 4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові; сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Перевіривши розрахунок розміру інфляційних втрат, нарахованих за 2014р. по кожному акту приймання передачі окремо (№1 від 05.11.2013р., №2 від 15.11.2013р.), та 3% річних, за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо оплати наданих послуг, по кожному акту приймання передачі окремо (№1 від 05.11.2013р. (з 06.11.2014р. по 12.12.2014р.), №2 від 15.11.2013р. (16.11.2013р. по 12.12.2014р.)), колегія суддів дійшла висновку, що він складений правильно, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 8695,57грн. інфляційних втрат (8212,27грн. + 483,30грн. = 8695,57грн.) та 1350,18грн. (1276,73грн. + 73,45грн. = 1350,18грн.) 3% річних правомірно задоволені судом першої інстанції.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки - штрафу, пені, які обчислюється відповідно до ст.549 цього Кодексу.

У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України встановлено, кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Згідно ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1. ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Отже, одним із видів господарських санкцій згідно з ч.2 ст.217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч.4 ст.231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ст.ст.1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписами п. 7.3. договору від 18.10.2013р. №21 про закупівлю послуг за державні кошти, замовник за порушення строків виконання зобов'язань за цим договором, сплачує на користь учасника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення від суми наданих послуг, за кожний день затримки оплати, за весь період прострочення.

У відповідності до ч.1, 3 п.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Оскільки несвоєчасне виконання відповідачем обов'язку по оплаті наданих послуг по договору від 18.10.2013р. №21 про закупівлю послуг за державні кошти має місце, то позовні вимоги про стягнення пені є підставними. При цьому, у відповідності до розрахунку позивача, за прострочення платежів за актом приймання - передачі №1 від 05.11.2013р. в період з 06.11.2013р. по 12.12.2014р. нараховано 8117,81грн., а за актом приймання - передачі №2 від 15.11.2013р. в період з 16.11.2013р. по 12.12.2014р. нараховано 470,42грн..

Перевіривши розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача пені, нарахованої в період з 06.11.2013р. по 12.12.2014р. по акту приймання - передачі №1 від 05.11.2013р. та нарахованої з 16.11.2013р. по 12.12.2014р. згідно акту приймання - передачі №2 від 15.11.2013р., в сумі 8588,23грн. (8117,81грн. + 470,42грн. = 8588,23грн.).

Щодо доводів апеляційної скарги про неповідомлення господарським судом Хмельницької області відповідача про час дату та місце розгляду справи колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст.87 Господарського процесуального кодексу України, повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2014р. Земельно-аграрним центром "Карат" надіслано Головному управлінню Держземагенства у Хмельницькій області копію позовної заяви, про що свідчить квитанція підприємства поштового зв'язку про її надіслання.

22.12.2014р. порушено провадження у даній справі, прийнято та призначено позовну заяву Земельно-аграрного центру "Карат" до розгляду на 13.01.2015р..

Як зазначалось вище 13.01.2015р. у даній справі прийнято рішення.

Водночас, відповідачу стало відомо про подання позовної заяви Земельним-аграрним центром "Карат" про стягнення коштів лише 13.01.2015р., що стверджується датою реєстрації вхідної кореспонденції у витягу з електронної системи реєстрації документації в Головному управлінню Держземагенства у Хмельницькій області (копія витягу з системи реєстрації додана до відзиву від 24.03.2015р. №9-22-0.8-8374/2-15 на апеляційну скаргу). Таким чином, лише з 13.01.2015р. відповідачу стало відомо про подання позовної заяви Земельно-аграрним центром "Карат".

Також, додані до матеріалів справи докази свідчать, що ухвала місцевого господарського суду від 22.12.2014р. про порушення провадження справі №924/1937/14 була надіслана Головному управлінню Держземагентства у районі, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.32), однак, надані пояснення відповідача свідчать, що такої установи взагалі не існує, та на вказаному повідомленні про вручення рекомендованого листа зазначено прізвище "Крикун".

Однак, як свідчить доданий до відзиву відповідача від 24.03.2015р. №9-22-0.8-8374/2-15 на апеляційну скаргу список працівників Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області працівник із прізвищем "Крикун" не працює.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач жодним чином не був повідомлений про порушення провадження у даній справі та призначення її до розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в порушення норм Господарського процесуального кодексу України господарським судом Хмельницької області жодним чином не було повідомлено Головне управління Держземагентства у Хмельницькій області про порушення провадження у даній справі та про час та дату призначеного судового засідання

Згідно п.1 ч.1 ст.77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Крім того, як вбачається з ухвали від 22.12.2014р. про порушення провадження у справі №924/1937/14, місцевий господарський суд зобов'язав відповідача подати в судове засідання копію витягу з ЄДРПОУ та письмовий відзив на позов з документальним обґрунтуванням своїх доводів. Однак, неприбуття відповідача в судове засідання 13.01.2015р., а також невиконання ним вимог ухвали суду, не стало підставою для відкладення розгляду справи та відкладення її розгляду на іншу дату.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.104 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо: справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Частинами 1, 3, 5 п.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що порушення норм процесуального права, зазначені у пунктах 1 - 7 частини третьої статті 104 ГПК, є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, у тому числі й тоді, коли суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. У такому випадку апеляційний суд скасовує рішення місцевого господарського суду повністю і згідно з пунктом 2 статті 103 ГПК приймає нове рішення; стороною, не повідомленою належним чином про місце засідання суду, про що йдеться у пункті 2 частини третьої статті 104 ГПК, слід вважати сторону, стосовно якої судом першої інстанції не дотримано вимог статті 64 ГПК; з урахуванням припису частини другої статті 104 ГПК не підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в разі незалучення ним до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо це не призвело до прийняття неправильного рішення.

Господарський суд відповідно до приписів ст.43 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов'язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, на основі вичерпних та достеменно підтверджених висновків, визначитись чи потребуються спеціальні знання для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.2012р., рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

В силу приписів ч.1 ст.104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно вимог ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Першого заступника прокурора Хмельницької області підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Хмельницької області від 13.01.2015р. у справі №924/1937/14 слід скасувати у зв'язку з порушенням норм процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Хмельницької області задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 13.01.2015р. у справі №924/1937/14 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з головного управління Держземагенства у Хмельницькій області (м.Хмельницький, вул.Інституцька, 4/1, код 38428145) на користь Земельно - аграрного центру "Карат" (Хмельницька область, Городоцький район, м.Городок, вул.Грушевського, 47, код 23832648) 41016грн. 90коп. (сорок одна тисяча шістнадцять грн. 90 коп.) основної заборгованості, 8588грн. 23коп. (вісім тисяч п'ятсот вісімдесят вісім грн. 23коп.) пені, 1350грн. 18коп. (одна тисяча триста п'ятдесят грн. 18 коп.) річних, 8695грн. 57коп. (вісім тисяч шістсот дев'яносто п'ять грн. 57коп.) інфляційних та 1827грн. 00коп. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00коп. ) судового збору.

3. Справу №924/1937/14 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Савченко Г.І.

Віддрук. прим.:

1 - до справи,

2 - Земельно-аграрному центру "Карат" (32000, Хмельницька обл., Городоцький р-н, м.Городок,

вул.Грушевського, 47),

3 -ГУ Держземагенства у Хмельницькій області (29000, м.Хмельницький, вул.Інституцька, 4/1),

4 - першому заступнику прокурора Хмельницької області(29000, м.Хмельницький,

пров.Військомадський, 3),

5 - прокуратурі Рівненської області (33028, м.Рівне, вул.16 Липня, 52),

6 - ГУ ДКС України в Хмельницькій області (29000, м.Хмельницький, вул.Свободи, 70),

7 - в наряд.