ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2015 р.Справа № 923/1701/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Журавльова О.О.

Петрова М.С.

(склад судової колегії змінено відповідно до розпорядження голови суду від 24.03.2015р. №146)

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 25.03.2015р.:

від позивача: Нестерова І.В., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна горілчана компанія"

на рішення господарського суду Херсонської області

від 22 січня 2015 року

по справі № 923/1701/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна горілчана компанія"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР"

про стягнення 27984 грн. збитків

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 25.03.2015р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 22.01.2015р. по справі №923/1701/14 (суддя Остапенко Т.А.) відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна горілчана компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" про стягнення 27984 грн. збитків з посилання на те, що позивачем не були надані встановлені законом документи, що підтверджують втрату вантажу, отже, відсутні підстави для застосування до відповідача матеріально-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків в розмірі 27984,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Національна горілчана компанія", в якій позивач просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 22.01.2015р. по справі №923/1701/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи це тим, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинами справи у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" в судове засіданні 25.03.2015р. не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 06.03.2015р.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна горілчана компанія, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення господарського суду - скасувати, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Національна горілчана компанія" (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" (перевізник, відповідач) укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № 27/11, за умовами якого замовник доручає, а перевізник бере на себе обов'язок здійснювати на підставі письмових заявок замовника перевезення вантажів, заявлених замовником до перевезення, автомобільним транспортом на території України та за її межами (п. 1.1 договору).

18.08.2014р., з метою виконання зобов'язань позивача щодо поставки алкогольної продукції за договором поставки № 29/07/2014-МБТ від 29.07.2014р., укладеного між ТОВ "Національна горілчана компанія" та ТОВ "Дьюті Фрі Україна ЛТД", позивачем та відповідачем в рамках договору було підписано заявку від 18.08.2014р. на перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до умов даної заявки, ТОВ "СИНЄВИР" зобов'язалося в строк до 19.08.2014р. перевезти під митним контролем автомобілем ІСУЗУ, державний номер ВТ 9698 АТ (водій Шейко М.В. паспорт серія МО № 349765, виданий Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 19.06.1997 року) вантаж (горілка на піддонах) за маршрутом - пункт завантаження: Черкаська область, Черкаський район, с. Степанки, Смілянське шосе 8 км, буд. 2, пункт розвантаження: склад МБТ № 23 ТОВ "Дьюті Фрі Україна ЛТД", міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення "Кучурган" (арк. спр. 14).

Як свідчать матеріали справи, 18.08.2014р. вантаж (горілка "Хлібний Дар" в асортименті - ємн. 0,5 л, 1 л, в кількості 2800 пляшок, згідно рахунку-фактури № 1 від 11.08.2014р. на загальну суму 75900 грн.) був прийнятий водієм до перевезення, про що свідчить міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) № 158254 від 18.08.2014р., митна декларація №902050000/2014/007746 від 18.08.2014р. та розписка водія від 18.08.2014р. (арк. спр. 22-26).

З матеріалів справи вбачається, що під час перевезення частина вантажу була втрачена внаслідок неправомірних дій невідомих осіб, про що відповідач повідомив позивача листом від 19.08.2014р. №123.

На підтвердження зазначеної обставини позивачем надано: талон повідомленням №133 від 19.08.2014р., витяг з кримінального провадження №0001690, довідку Первомайського міського відділу Управління МВС України в Миколаївській області №53/12655 від 22.08.2014р. про прийняття і реєстрацію заяви.

26.08.2014р. старшим державним інспектором митного поста "Первомайськ" Мирко І.І. в присутності водія-експедитора Шейко М.В. складений акт №14-70-61-98/11 від 26.08.2014р. про проведення огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено на митні органи, яким встановлено невідповідність фактичної кількості товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають на території об'єкта обстеження, даним митної декларації, документів про цей товар (арк. спр. 31-34).

27.08.2014р. посадовою особою митниці за участю представника позивача Несторової І.В. та водія Шейко М.В. в пункті пропуску "Кучурган-Первомайськ" проведено огляд автомобіля ІСУЗУ, державний номер ВТ 9698 АТ, яким виявлено наявність у вантажному відсіку вантажу: горілка "Хлібний Дар" Класична" (1л)- 840 пляшок; горілка "Хлібний Дар" Пшенична" (1л) - 480 пляшок; горілка "Хлібний Дар" Українська" (1л) - 32 пляшки; горілка "Хлібний Дар" Українська" (0,5л) - 200 пляшок. Вказані обставини відображено в акті №500091804/1014/000742 про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (арк. спр. 39).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2014р. експертом Одеської регіональної торгово-промислової палати за участю представника позивача Несторової І.В. проведено експертизу продукції - горілка "Хлібний Дар" в пляшках, про що складений акт № УТЗ - 1229/1. За висновком експерта в автофургоні з горілкою "Хлібний Дар" в асортименті за наслідками сполошного огляду та підрахунку всіх місць та пляшок з горілкою фактично виявлено 123 упаковки - 1552 пляшки з горілкою "Хлібний Дар", що на 77 упаковок - 1248 пляшок менше, ніж зазначено в документах на продукцію (арк. спр. 35-37).

09.09.2014р. листом за вих. №3025 позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування збитків за втрачений вантаж в розмірі 27984 грн.

Відповідач листом за вих. № 129 від 07.10.2014р. повідомив позивача про відсутність вини у втраті вантажу, зазначивши, що втрата вантажу сталася внаслідок злочинних дій, що є форс-мажорною обставиною

Враховуючи вищезазначені обставини, Товариство з обмеженою відповідальністю "Національна горілчана компанія" звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" про стягнення 27984 грн. майнової шкоди (збитків), завданої перевізником внаслідок втрати вантажу за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № 27/11 від 27.11.2013р.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір перевезення вантажу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору,18.08.2014р. вантаж (горілка "Хлібний Дар" в асортименті - ємн. 0,5 л, 1 л, в кількості 2800 пляшок, згідно рахунку-фактури № 1 від 11.08.2014р. на загальну суму 75900 грн.) був прийнятий водієм до перевезення, про що свідчить міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR) №158254 від 18.08.2014р., митна декларація №902050000/2014/007746 від 18.08.2014р. та розписка водія від 18.08.2014р.

Матеріали справи підтверджують, що під час перевезення частина вантажу була втрачена внаслідок неправомірних дій невідомих осіб, про що відповідач повідомив позивача листом від 19.08.2014р. №123.

На підтвердження зазначеної обставини позивачем надано: талон повідомленням №133 від 19.08.2014р., витяг з кримінального провадження №0001690, довідку Первомайського міського відділу Управління МВС України в Миколаївській області №53/12655 від 22.08.2014р. про прийняття і реєстрацію заяви.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, відмовляючи у позові, посилався на норми Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 (далі - Правила).

Проаналізувавши зміст зазначених Правил, колегія суддів зазначає що їх положення не поширюються на спірні правовідносини, які виникли між сторонами, оскільки вантаж позивача доставлявся відповідачем за межі митної території України, на адресу магазину безмитної торгівлі, а його перевезення оформлялося міжнародною автомобільною накладною (CMR), вантаж перетнув межі митного кордону України, що вбачається з акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, що був складений посадовими особами митниці 27.08.2014р., отже, враховуючи наведене, Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні не регламентують перевезення вантажів у міжнародному сполученні за міжнародною товарно-транспортною накладною, тому, безпідставно застосовані судом першої інстанції.

За положеннями ст. 314 Господарського кодексу України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Статтею 924 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до п. 3.2.6 договору від 27.11.2013р. №27/11 перевізник зобов'язується нести у період з моменту прийняття вантажу від представника замовника до моменту вручення його представнику вантажоодержувача майнову відповідальність за пошкодження, знищення, викрадення або втрату вантажу.

Положеннями ст. 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

При цьому, для настання деліктної відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки в такому випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Враховуючи вищезазначені приписи законодавства, при вирішенні даного спору необхідно встановити наявність у діях Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" складу цивільного правопорушення та дослідити наявність правових підстав для покладення на відповідача обов'язку відшкодування витрат позивача, які кваліфіковані останнім як збитки.

Господарське правопорушення мало місце внаслідок порушення відповідачем зобов'язань по збереженню вантажу, які визначені у договорі перевезення вантажів № 27/11 від 27.11.2013р., у заявці від 18.08.2014р. по договору перевезення, факт порушення зобов'язання по збереженню вантажу визнається відповідачем та підтверджується документально, при цьому, колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено, що неналежне виконання відбулось внаслідок дії обставин непереборної сили.

Збитки, завдані порушенням, складають 27984 грн. і становлять вартість продукції, яка була втрачена відповідачем.

Вказана сума збитків підтверджується актом експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати, яким було встановлено, що з партії вантажу у кількості 2800 пляшок фактично було доставлено 1552 пляшки, при цьому, факт прийняття продукції вантажоотримувачем саме в такій кількості також підтверджується актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 27.08.2014, який складений посадовими особами митниці на пункті пропуску "Кучурган-Первомайськ".

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника і завданими позивачу збитками полягає в тому, що через бездіяльність водія перевізника з кузову вантажного автомобіля, у якому перевозились товари позивача, невідомі особи викрали частину вантажу, що свідчить про недбале ставлення водія до забезпечення збереження цілісності вантажу.

Таким чином, і вина правопорушника відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України проявляється через необережність водія, який залишив вантаж без нагляду на час, який був достатній для викрадення частини вантажу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність всіх елементів цивільного правопорушення, що є підставою притягнення відповідача до господарсько-правової відповідальності відповідача.

Крім того, апеляційний господарський суд зазначає, що на момент прийняття оскаржуваного рішення не встановлено осіб, винних у скоєнні крадіжки вантажу, вартість нестачі вантажу позивачу не відшкодовано.

Таким чином, враховуючи наявність зобов'язань відповідача щодо збереження цілісності вантажу при перевезенні та наявність складу цивільного правопорушення, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна горілчана компанія" є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Херсонської області від 22.01.2015р. по справі №923/1701/14 слід скасувати, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна горілчана компанія" - задовольнити.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Херсонської області від 22.01.2015р. по справі №923/1701/14 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" (75040, Херсонська обл. Білозерський район, с. Токарівка, траса Ростов-Одеса-Рівне, 597 км, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна горілчана компанія" (19632, Черкаська обл., черкаський район, с. Степанки, Смілянське шосе, 8-й кілометр, буд. 2, ) суму заподіяної майнової шкоди (збитків) у розмірі 27984,00 грн. та 1827,00 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНЄВИР" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Національна горілчана компанія" 913,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Зобов'язати господарський суд Херсонської області видати накази із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 30.03.2015р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Журавльов О.О.

Суддя Петров М.С.