номер провадження справи 10/26/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015 Справа № 908/695/15-г

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь

про стягнення 56 594, 64 грн.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився.

У судовому засіданні було прийнято рішення.

Розглядається позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь про стягнення заборгованості в розмірі 56 594, 64 грн. за договором оренди нежитлового приміщення б/н від 01.01.2014 р., яка складається з суму основного боргу за оренду у розмірі 49664,52 грн., трьох процентів річних в розмірі 848, 46 грн. та інфляційних втрат у розмірі 6081, 66 грн.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., довідкою автоматичного розподілу справи між суддями від 03.02.2015 р., справу 908/695/15-г передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 04.02.2015 р. порушено провадження у справі № 908/695/15-г. Справі присвоєно номер провадження № 10/26/15, її розгляд призначено на 04.03.2015 р.

Представник позивача у судове засідання 04.03.2015 р. не з'явися, ніяких клопотань не надав. Відповідач у судове засідання не з'явився, ніяких клопотань не надав, відзив на адресу суду не направив. Про час та місце проведення судового засідання представники сторін були повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що нез'явлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, є підставою для відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку з неявкою у судове засідання представників сторін, ненаданням відзиву на позовну заяву та для отримання всіх необхідних документів по справі, судом було відкладено розгляд справи на 25.03.2015 р. на 11 год. 00 хв.

Представник відповідача у судове засідання 25.03.2015 р. вдруге не з'явився, на адресу суду ніяких клопотання та заперечень не направив.

Представник позивача у судове засідання 25.03.2015 р. не з'явився, про час та місце проведення судового засідання представники сторін були повідомлені належним чином.

Статтею 64 ГПК України передбачено, що ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам спору за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Таким чином, відповідач є повідомленим належним чином, про час і місце розгляду справи судом.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" з наступними змінами та доповненнями, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка сторін не перешкоджала вирішенню спору, у судовому засіданні 25.03.2015 р., розгляд справи був закінчений, судом прийнято рішення.

Справа розглянута в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами та без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши докази надані в позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.01.2014 р. між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено Договір оренди нежитлового приміщення б/н від 01.01.2014р. (надалі іменується "Договір").

Згідно з п. 1.1 цього договору, ФОП ОСОБА_1 передала в оренду нежитлове приміщення площею 87, 9 м І у будинку АДРЕСА_3. Згідно акту прийому-передачі від 01.01.2014 р. вищевказане приміщення було передано Орендодавцем та прийнято Орендарем в добром стані (акт додається). Згідно з п. 4.1, 4.2 договору Орендар взяв на себе зобов'язання сплачувати орендну плату за вищевказане приміщення у розмірі 5150, 00 грн. на місяць до 15 числа поточного місяця.

У зв'язку з порушенням строків оплати орендної плати Орендарем, у червні 2014 р. Орендодавець звернувся з вимогою про погашення заборгованості.

Сторонами було проведено звірку розрахунків станом на 18.06.2014р. та встановлено, що заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення б/н від 01.01.2014 р. склала 23250, 00 грн. Після даної звірки оплату Орендар за договором більш не здійснював.

20.10.2014 р. Орендодавець знов звернувся з претензією до Орендаря, однак відповіді не отримав.

В своїй позовній заяві, позивач вказує, що 04.12.2014 р. о 18-30 год. Орендар у добровільному порядку звільнив займаємо приміщення у зв'язку з систематичною несплатою, повернув ключі Позивачу, від складання акта/повернення об'єкта оренди згідно умов договору відмовився. Таким чином договір був фактично розірваній сторонами з 05.12.2014 р. у відповідності до діючого законодавства.

У порушення умов договору, Відповідач за період з 01.01.2014 р. до 29.01.2015 р. здійснив лише оплату на загальну суму 7650, 00 грн. (Сім тисяч шістсот п'ятдесят гривень, 00 копійок), таким чином розмір заборгованості на момент подання позову до суду склав 49664, 52 грн.

У порядку досудового врегулювання господарського спору та у відповідності зі ст. 222 ГК України, ст.ст. 5,6,7,8 ГПК України, Позивачем 08.12.2014 р. на адресу відповідача, поштою, була направлена претензія № 2/14, акт звірки розрахунків (у двох екземплярах) та розрахунок інфляційних втрат, 3-х процентів річних. 13.12.2014 р. Претензія була отримана Відповідачем особисто, але на момент подання позову до суду. відповіді на претензію позивач не отримав.

Згідно з п.5.1 договору «за невиконання або неналежне виконання зобов'язань згідно договору оренди, сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України».

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Станом на 29.01.2015р. згідно доданого до позову розрахунку, три проценти річних нараховані позивачем на адресу відповідача за період з 16.01.2014 р. по 29.01.2015 р. склали 848, 46 грн. (Вісімсот сорок вісім грн., 46 копійок).

Станом на 29.01.2015р. згідно доданого до позову розрахунку сума інфляційних втрат за період з лютого 2014 р. по грудень 2014 р. становить 6081, 66 грн. (Шість тисяч вісімдесят одна грн., 66 копійок).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України «Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться».

Аналогічні вимоги до виконання зобов'язань містяться і в статті 526 ЦК України: «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання: нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Невиконанням своїх грошових зобов'язань Відповідач порушив вищевказані вимоги законодавства та умови договору оренди нежитлового приміщення б/н від 01.01.2014 р.

Згідно п. 4 ст. 538 ЦК України, якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, не дивлячись на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст.ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в добровільному порядку заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення б/н від 01.01.2014р. не сплатив.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні обов'язки.

У порушення зазначених норм закону, відповідач зобов'язання за договором оренди нежитлового приміщення б/н від 01.01.2014р. належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості.

Представник в судові засідання двічі не з'являлися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. На адресу суду від представників сторін жодних заяв та клопотань не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі позивачем були підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані докази, суд задовольняє позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь про стягнення заборгованості в розмірі 56 594, 64 грн. за договором оренди нежитлового приміщення б/н від 01.01.2014 р., яка складається з суму основного боргу за оренду у розмірі 49664,52 грн., трьох процентів річних в розмірі 848, 46 грн. та інфляційних втрат у розмірі 6081, 66 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подасться до суду; ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 2 % від ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається повністю на відповідача, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 75, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Маріуполь до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (87515, АДРЕСА_1, ІК НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (87510, АДРЕСА_2, ІК НОМЕР_2) - суму основного боргу за оренду у розмірі 49664 (Сорок дев'ять тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 52 копійки, три проценти річних в сумі 848 (Вісімсот сорок вісім) грн., 46 копійок та інфляційні втрати у розмірі 6081 (Шість тисяч вісімдесят одна) грн., 66 копійок та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 30.03.2015 р.