КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2015 р. Справа№ 910/3091/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Авдеєва П.В.

за участю представників:

від позивача: представник - Іванов В.П. - за довіреністю,

від відповідача-1: не з'явився,

від відповідача-2: представник - Ряба В.В. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Янгузової Людмили Артемівни

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 р. про відмову у прийнятті позовної заяви

у справі № 910/3091/15-г (суддя Балац С.В.)

за позовом Янгузової Людмили Артемівни

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецстройенерго", м. Кіровоград,

2. Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м. Київ

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 р. Янгузова Людмила Артемівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецстройенерго", Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про визнання недійсним іпотечного договору від 16.03.2009 р., укладеного між відповідачами, вилучення обтяження іпотекою нежитлового приміщення, яке знаходиться в м. Кіровоград, вул. Жовтневої революції, 31 та належить відповідачу-1, та зняття заборони відчуження даного нежитлового приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 р. у справі №910/3091/15-г у прийнятті позовної заяви Янгузової Людмили Артемівни до товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦСТРОЙЕНЕРГО" та публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ" про визнання недійсним іпотечного договору відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Янгузова Людмила Артемівна звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу передати на розгляд Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції про те, що спір, який виник між сторонами не є корпоративним, а тому не підлягає розгляду в господарських судах є необґрунтованим.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач-2 обґрунтовує правомірність оскаржуваної ухвали та просить залишити її без змін.

Відповідач-1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив оскаржувану ухвалу скасувати.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідач-1 явку свого представника в судове засідання не забезпечив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації від 28.02.2013 р. № 28, на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим працівником адресата.

Отже, зазначені відмітки є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Аналогічна позиція, також викладена в п.32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009 р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України».

Приймаючи до уваги наявність на ухвалі від 13.03.2015 р. штампу канцелярії господарського суду про відправку процесуальних документів учасникам судового процесу, наявність поштового повідомлення про вручення копій даної ухвали відповідачу-2, п'ятнадцятиденний строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи та клопотань про продовження строку розгляду справи, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка представника відповідача-1 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення апеляційної скарги по суті.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви, місцевий господарський суд виходив з того, що вказаний позов поданий з вимогами про визнання недійсним іпотечного договору до товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦСТРОЙЕНЕРГО" та публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНИЙ ЕКСПОРТНО-ІМПОРТНИЙ БАНК УКРАЇНИ", в той час як корпоративні спори виникають між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), відтак, на думку місцевого господарського суду, вказаний спір не є корпоративним, що тягне за собою відмову у прийнятті позовної заяви.

Однак з даним висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, з неправильним застосуванням норм процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Згідно ч. 2 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 4. ч. 1. ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Як зазначено у п. 1.2. Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007 р. N 04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин" із змінами і доповненнями, до корпоративних спорів належать також спори за позовами учасників (акціонерів) господарських товариств про визнання недійсними правочинів, укладених товариством, якщо позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів.

Як вбачається з позовної заяви Янгузової Людмили Артемівни, позов мотивований, зокрема, тим, що позивач не був присутній на загальних зборах учасників Товариства, рішенням яких був наданий дозвіл на передачу спірного приміщення. Крім того, не володів інформацією про проведення вказаних зборів та не надавав згоди як учасник Товариства на передачу спірного приміщення в іпотеку. Таким чином, позивач у зв'язку з порушенням права останнього, яке полягає в порушенні його права на управління Товариством, як учасника, звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача-1 та відповідача-2 про визнання недійсним іпотечного договору від 16.03.2009 № 430 про передачу в іпотеку майна.

Отже, позовні вимоги про визнання недійсним договору позивач обґрунтовує порушенням його корпоративних прав або інтересів.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, внаслідок чого неповно з'ясував обставини, які мали бути враховані при вирішенні питання про прийнятті позовної заяви, внаслідок чого, відмовивши у прийнятті позовної заяви, позбавив позивача права на звернення до суду з даним позовом.

Отже, у місцевого господарського суду не було підстав для відмови у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до п. 2 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України у разі скасування апеляційною інстанцією ухвали про відмову у прийнятті позовної заяви справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

З огляду на вищевикладені обставини колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду про відмову у прийнятті позовної заяви підлягає скасуванню, а справа підлягає передачі на розгляд Господарського суду міста Києва.

У зв'язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з числа зазначених у ч. 7 ст. 106 ГПК України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Янгузової Людмили Артемівни задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 р. у справі № 910/3091/15-г скасувати.

3. Справу № 910/3091/15-г передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Т.В. Ільєнок

П.В. Авдеєв