РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015Справа №910/2070/15-г
За позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт"

про стягнення 19204352,87 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Греськів З. Г. - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Заявлено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт" заборгованості за Кредитним договором № 07-09П від 25.11.2009 в розмірі 19204352,87 грн., в тому числі 12960000,00 грн. заборгованості за несплаченими процентами, 3213369,86 грн. неустойки за прострочення сплати процентів, 2600640,00 грн. суми індексації простроченої заборгованості, 430343,01 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору № 07-09П від 25.11.2009 позивач перерахував суму коштів, які відповідач у строк встановлений в договорі не повернув.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2015 порушено провадження по справі № 910/2070/15-г, розгляд справи призначено на 02.03.2015.

У зв'язку з нез'явленням в судове засідання 02.03.2015 представників сторін розгляд справи відкладено на 30.03.2015.

27.03.2015 від представника позивача через відділ діловодства суду надійшла заява про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на рахунках відповідача в межах суми позовних вимог позивача - 19204352,87 грн., що відкриті в банківських установах та на інше майно відповідача.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд його відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, вжиття заходів до забезпечення позову є правом суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 16 від 26.12.2011, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивач не надав суду доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, позивач не надав суду, а також нічим не підтвердив припущення, що грошові кошти на рахунках відповідача можуть зникнути або зменшитись.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача.

30.03.2015 від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 21384775,47 грн., 12960000,00 грн. заборгованості за несплаченими процентами, 3213369,86 грн. неустойки за прострочення сплати процентів, 4696911,36 грн. суми індексації простроченої заборгованості, 514494,25 грн. 3% річних.

Враховуючи норми ст. 22 ГПК України, а також те, що дана дія не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів суд приймає до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011 № 18, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Представник позивача в судове засідання 30.03.2014 з'явився та підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі з урахування поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача відзив на позов не надав, явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

У відповідності з положеннями п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

З огляду на те, що ухвали суду були надіслані судом за адресою відповідача, зазначеною в позовній заяві, а також на адресу відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи (ст.64 ГПК України).

Також, в матеріалах справи міститься рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які свідчить про те, що відповідачем 06.02.2015 була отримана ухвала суду від 04.02.2014 та відповідачем 10.03.2015 була отримана ухвала суду від 02.03.2015, у зв'язку з чим, відповідач був повідомлений про розгляд справи судом.

Оскільки відповідач не з'явився у судове засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 30.03.2015 року відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.11.2009 між позивачем (банк за договором) та відповідачем (позичальник) був укладений кредитний договір № 07-09П, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.1.1 договору, кредит надається у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 11800000,00 грн.

Термін користування кредитом до 20.12.2010 (п. 1.1.2 договору).

Процентна ставка за користування кредитом 25% річних (п. 1.1.3 договору).

Пунктом 1.3. Кредитного договору передбачено, що після надходження письмових заяв від Позичальника про надання коштів в межах відкритої кредитної лінії, Банк та Позичальник укладають додаткові угоди до цього Договору про надання коштів в розрізі кредитної лінії (окремо по кожній сумі, що має надаватись). Після підписання такої додаткової угоди, Банк протягом 3 (трьох) банківських днів перераховує Позичальнику кошти за реквізитами, вказаними в його письмовій заяві.

На підставі заяв Позичальника та згідно з наступними додатковими угодами до Кредитного договору Позичальнику були надані кредитні кошти в рамках відкличної поновлюваної кредитної лінії: відповідно до Додаткової угоди № 1-П від 25 листопада 2009 року надано транш в сумі 1490557,00 грн.; відповідно до додаткової угоди № 2-П від 26 листопада 2009 року надано транш в сумі 1356191,73 грн.; відповідно до додаткової угоди № 3-П від 02 грудня 2009 року надано транш в сумі 1684400,00 грн.; відповідно до додаткової угоди № 4-П від 14 грудня 2009 року надано транш в сумі 32276,89 грн.; відповідно до додаткової угоди № 5-П від 18 грудня 2009 року надано транш в сумі 402000,00 грн.; відповідно до додаткової угоди № 6-П від 23 грудня 2009 року надано транш в сумі 624718,91 грн.; відповідно до додаткової № 7-П від 19 січня 2010 року надано транш в сумі 249000,00 грн.; відповідно до додаткової угоди № 8-П від 03 лютого 2010 року надано транш в сумі 240500,00 грн.; відповідно до додаткової угоди № 9-П від 11 лютого 2010 року надано транш в сумі 172606,13 грн.; відповідно до додаткової угоди № 10-П від 15 лютого 2010 року надано транш в сумі 1290382,03 грн.; відповідно до додаткової угоди № 11-П від 23 лютого 2010 року надано транш в сумі 459048,41 грн.; відповідно до додаткової угоди № 12-П від 24 лютого 2010 року надано транш в сумі 99939,04 грн.; відповідно до додаткової угоди № 14-П від 26 лютого 2010 року надано транш в сумі 1637308,21 грн.; відповідно до додаткової угоди № 15-П від 03 березня 2010 року надано транш в сумі 1889053,49 грн.; відповідно до додаткової угоди № 16-П від 05 березня 2010 року надано транш в сумі 208 585,97 грн.; відповідно до додаткової угоди № 17-П від 11 березня 2010 року надано транш в сумі 1147325,66грн.; відповідно до додаткової угоди № 18-П від 17 березня 2010 року надано транш в сумі 1700 000,00 грн.; відповідно до додаткової угоди № 19-П від 19 березня 2010 року надано транш в сумі 1650232,42 грн.; відповідно до додаткової угоди № 20-П від 24 березня 2010 року надано транш в сумі 1442849, 34 грн.; відповідно до додаткової угоди № 21-П від 29 березня 2010 року надано транш в сумі 690000,00 грн.; відповідно до додаткової угоди № 22-П від 30 березня 2010р. надано транш в сумі 688000,00 грн.; відповідно до додаткової угоди № 24-П від 31 березня 2010 року надано транш в сумі 6954102,66 грн.; відповідно до додаткової угоди № 25-П від 13 квітня 2010 року надано транш в сумі 5581217,34 грн.; відповідно до додаткової угоди № 26-П від 15 квітня 2010 року надано транш в сумі 5217933,51 грн.; відповідно до додаткової угоди № 27-П від 22 квітня 2010 року надано транш в сумі 5066033,73 грн.; відповідно до додаткової угоди № 28-П від 28 квітня 2010 року надано транш в сумі 5070639,81 грн.; відповідно до додаткової угоди № 29-П від 05 травня 2010 року надано транш в сумі 1705000,00 грн.; відповідно до додаткової угоди № 31-П від 13 травня 2010 року надано транш в сумі 6653956,86 грн.; відповідно до додаткової угоди № 32-П від 18 травня 2010 року надано транш в сумі 6897798,87 грн.; відповідно до додаткової угоди № 33-П від 28 травня 2010 року надано транш в сумі 4903154,45 грн.; відповідно до додаткової угоди № 35-П від 18 жовтня 2010 року надано транш в сумі 1999454,66 грн.; відповідно до додаткової угоди № 37 -П від 04 листопада 2010 року надано транш в сумі 1518834,58 грн.; відповідно до додаткової угоди № 38-П від 02 грудня 2010 року надано транш в сумі 526000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями копії яких долучено до матеріалів справи.

Отже, позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором щодо надання відповідачеві кредитних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, ліміт кредитної поновлювальної лінії на підставі укладених кредитних договорів змінювався: відповідно до додаткової угоди № 13-П від 26 лютого 2010 року ліміт кредитної поновлювальної лінії складав 21800000,00 грн.; відповідно до додаткової угоди № 23- П від 30 березня 2010р. ліміт кредитної поновлювальної лінії складав 51750000,00 грн.; відповідно до додаткової угоди № 30-П від 13 травня 2010 року ліміт кредитної поновлювальної лінії складав 72750 000,00 грн.; відповідно до додаткової угоди № 36-П від 04 листопада 2010р. ліміт кредитної поновлювальної лінії складав 74250000,00 грн.; відповідно до додаткової угоди № 40-П від 14 лютого 2011р. ліміт кредитної поновлювальної лінії зменшено до 1000,00 грн.

Відповідно до п 4.2.1 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти, використати кредит за цільовим призначенням та виконувати усі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені договором.

Відповідно до умов п. 2.5 Кредитного договору проценти нараховуються в межах терміну користування Кредитом, що визначений п.п. 1.1.2 Кредитного договору, на суму фактичного залишку заборгованості за Кредитом. Кількість днів в році та місяці приймається за календарну. При розрахунку процентів враховується день надання Кредиту і не враховується день повернення Кредиту.

Згідно умов п.2.6 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно з 27 (двадцять сьомого) по 30/31 (тридцяте/тридцять перше) число поточного місяця за період з дня перерахування з позичкового рахунку Позичальника грошових коштів на його поточний або інший вказаний Позичальником рахунок по 26 (двадцять шосте) число включно місяця, в якому надано Кредит. В подальшому відсотки нараховуються щомісячно з 27 (двадцять сьомого) числа минулого місяця по 26 (двадцять шосте) число включно поточного місяця, при повному погашенні кредиту - до дня погашення (не включно).

Умовами п. 2.8 Кредитного договору, встановлено, що моментом (днем) повернення Кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки Банку суми Кредиту, процентів, комісій, неустойки, визначених Кредитним договором.

Термін повернення кредиту неодноразово відтерміновувався на підставі укладених додаткових угод до Кредитного договору. На підставі додаткової угоди № 39-П від 16 грудня 2010 року до 22 листопада 2011р.; додаткової угоди № 41-П від 22 листопада 2011р. до 22 листопада 2012р.; додаткової угоди № 42-П від 20 листопада 2012р. до 22 листопада 2013р.

Відповідно до Додаткової угоди №34 - П від 22 червня 2010р. до Кредитного договору, починаючи з 27 червня 2010р. встановлено плату за користування кредитом на рівні 23% річних; відповідно до додаткової угоди № 34/1-П від 01 жовтня 2010р. до Кредитного договору встановлено плату за користування кредитом на рівні - 20% річних.

Відповідно до додаткової угоди № 43-П від 09 січня 2313р. п.2.7. Кредитного договору викладено у новій редакції: «Позичальник щомісяця, починаючи з 01 квітня 2013 р. направляє в погашення процентів Кредитним договором не менше 5000,00 грн. Залишок несплачених відсотків Позичальник сплачує в останній місяць користування кредитом, але не пізніше 20 листопада 2013 р.».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідач зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі в строк не пізніше 20.11.2013 не виконав.

За розрахунком позивача, заборгованість по несплаченим процентам становить 12960000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з наявною простроченою заборгованістю, Банк направив Позичальнику лист-претензію щодо погашення простроченої заборгованості (вих. № 6613/012-01 від 16.06.2014р.), однак, порушення відповідачем не усунуте, заборгованість не погашена.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів здійснення оплати відповідачем суми несплачених процентів, в тому числі в установлені строки, суду не надано.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості по несплаченим процентам, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам кредитного договору.

Згідно ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 7.1 Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за Кредитом та/або строків сплати процентів за користування Кредитом та/або комісій Банк має право нараховувати Позичальнику неустойку в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п. 1.1.3. Кредитного договору, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. При розрахунку неустойки приймаються: рік - 365 днів, місяць - рівний календарній кількості днів.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем у відповідності до норм чинного законодавства та умов договірних відносин, заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3213369,86 грн. пені, 4696911,36 грн. інфляційних втрат та 514494,25 грн. 3% річних за прострочення сплати процентів станом на 19.03.2015.

Оскільки факт прострочення відповідачем свого зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом по кредитному договору № 07-09П від 25.11.2009 встановлений судом, вказані вимоги щодо стягнення пені,інфляційних втрат та 3% річних є обґрунтованими.

Свого контррозрахунку суми позову відповідач не надав, стверджувань позивача не спростував.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю .

Згідно ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначені пільгові категорії щодо сплати судового збору, в т.ч. уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку (п. 22 ч. 1 ст. 5).

Фактично з даним позовом до суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк", від імені якого діє Уповноважена особа на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Брокбізнесбанк" - Курений О.В., призначений рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 р. № 45 "Про початок ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію"

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827,00 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73080,00 грн.).

При зверненні з даним позовом про стягнення 19204352,87 грн., належна до сплати суми судового збору становить 73 080,00 грн. (60 розмірів мінімальної заробітної плати).

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 73 080,00 грн. підлягає стягнення з відповідача в доход Державного бюджету України

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, Закону України "Про судовий збір", Господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, б. 115-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (03057, м. Київ, просп. Перемоги, б. 41, код ЄДРПОУ 193570 (дванадцять мільйонів дев'ятсот шістдесят тисяч ) грн. 00 коп. заборгованості за несплаченими процентами, 3213369 (три мільйони двісті тринадцять тисяч триста шістдесят дев'ять) грн. 86 коп. пені, 4696911 (чотири мільйони шістсот дев'яносто шість тисяч дев'ятсот одинадцять) грн. 36 коп. інфляційних втрат, 514494 (п'ятсот чотирнадцять тисяч чотириста дев'яносто чотири) грн. 25 коп. та 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, б. 115-А, ) в доход Державного бюджету України 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати накази.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено 02.04.2015

Суддя О.А.Грєхова