ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. Справа № 911/5353/14

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп", Васильківський район, с. Мархалівка

2) Фермерського господарства "Меркурій", Донецька обл., с. Рубці

про стягнення 5419,81 грн.

суддя Лопатін А.В.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (надалі позивач) заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" (надалі відповідач-1), Фермерського господарства "Меркурій", (надалі відповідач-2) про стягнення 5419,81 грн. з яких: 2042,76 грн. 3% річних; 3377,05 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням грошового зобов'язання на підставі рішення господарського суду Донецької області від 04.06.2008 р. у справі № 39/31 та рішення господарського суду Донецької області від 28.10.20008 р. у справі № 15/128.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.12.2014 р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 16.01.2015 р., зобов'язано ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" направити в судове засідання, уповноваженого представника, явку якого визнати обов'язковою, попереджено ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" про майнову відповідальність встановлену ст. 83 ГПК України у розмірі до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ухилення від виконання дій покладених на учасників судового процесу ухвалою суду.

15.01.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача подано документи на вимогу ухвали суду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.01.2015 р. розгляд справи відкладено на 11.02.2015 р. у зв'язку з неявкою представників відповідачів.

20.01.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача подано письмові пояснення, які судом прийнято до уваги.

У судове засідання 11.02.2015 р. представники відповідачів повторно не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду не виконали, хоча про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином ухвалою суду від 16.01.2015 р.

Крім того, присутнім представником позивача подано клопотання у порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.02.2015 р. розгляд справи відкладено на 19.02.2015 р. та попереджено відповідачів, що повторна неявка їх представників у наступне судове засідання не буде підставою для відкладення розгляду справи і спір буде вирішено за наявними у матеріалах справи документами.

У судове засідання 19.02.2015 р. з'явився представник позивача. Представники відповідачів повторно не з'явились, про причини неявки не повідомили.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши присутнього представника позивача, суд

встановив:

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.06.2008 року у справі № 39/31 позовні вимоги ТОВ «Тридента Агро» до ФГ «Меркурій» про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто із Фермерського господарства «Меркурій» (84411, Донецька область, Краснолиманський район, с. Рубці, вул.. Шевченко, буд. 33; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» () 121700,54 грн. - заборгованості, 21738,66 грн. - пені, 9849, 04 грн. - штрафу, 2274,55 грн. - 3% річних, 25017,94 грн. - інфляційних втрат, 10361,54 грн. - витрат на оплату послуг адвоката.

17.06.2008 року на примусове виконання рішення господарського суду Донецької області від 04.06.2008 р. у справі № 39/31 та у зв'язку із набранням його законної сили, було видано наказ про примусове виконання рішення господарського суду Донецької області від 04.06.2008 р. у справі № 39/31.

Відповідно до постанови ВДВС Краснолиманського РУЮ Донецької області від 08.08.2008 року закінчено виконавче провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Донецької області у справі № 39/31 від 17.06.2008 р. у зв'язку з його повним виконанням.

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.10.2008 року у справі № 15/128, позовні вимоги ТОВ «Тридента Агро» до ФГ «Меркурій» про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто із Фермерського господарства «Меркурій» (84411, Донецька область, Краснолиманський район, с. Рубці, вул.. Шевченко, буд. 33; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» () 8392,68 грн. - пені, 1067,37 грн. - 3% річних, 5780,12 грн. - індексу інфляції, 152,40 грн. - витрат зі сплати дермита, 117,81 грн. - інформаційно-технічних витрат.

07.11.2008 року на примусове виконання рішення господарського суду Донецької області від 28.10.2008 р. у справі № 15/128 та у зв'язку із набранням його законної сили, було видано наказ про примусове виконання рішення господарського суду Донецької області від 28.10.2008 р. у справі № 15/128.

Відповідно до постанови ВДВС Краснолиманського РУЮ Донецької області від 16.12.2011 року наказ господарського суду Донецької області від 07.11.2008 р. у справі № 15/128 востаннє був повернутий стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобовязання ФГ «Меркурій» згідно рішення господарського суду Донецької області від 28.10.2008 р. у справі № 15/128 на день подання позову не виконанні.

Відповідно до змісту ст.115 Господарсько-процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Згідно із частиною другою ст. 35 Господарсько-процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

26 січня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Грищенко Олександром Миколайовичем (новий кредитор) укладено угоду про заміну кредитора у зобов'язанні № 226-ТА відповідно до п. 1.1. якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Фермерським господарством «Меркурій» (), що іменується надалі боржник, зобов'язання щодо сплати розміру грошової суми, нарахованої у відповідності до норм чинного законодавства України, набутих первісним кредитором на підставі рішення господарського суду Донецької області від 04 червня 2008 року у справі № 39/31 та рішення господарського суду Донецької області від 28 жовтня 2008 року у справі № 15/128, що набрали законної сили, у зв'язку із неналежним та/або несвоєчасним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно рішення господарського суду Донецької області від 04 червня 2008 року у справі № 39/31 та рішення господарського суду Донецької області від 28 жовтня 2008 року у справі № 15/128, що набрали законної сили.

Зазначена угода підписана уповноваженими представниками та скріплена відтисками печаток юридичних осіб.

26.01.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Грищенко Олександром Миколайовичем (новий кредитор) підписано акт прийому-передачі документів.

01.11.2014 р. на адресу відповідача-2 направлено повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні, що підтверджується копіями фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист від 01.11.2014 р.

Крім того, 02 липня 2012 року між Фізичною особою-підприємцем Грищенко Олександром Миколайовичем (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко-тайс» (новий кредитор, позивач) укладено угоду про заміну кредитора у зобов'язанні № 148/07-12 відповідно до п. 1.1. якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Фермерським господарством «Меркурій» (), що іменується надалі боржник, зобов'язання щодо сплати розміру грошової суми, нарахованої у відповідності до норм чинного законодавства України, набутих первісним кредитором на підставі рішення господарського суду Донецької області від 04 червня 2008 року у справі № 39/31 та рішення господарського суду Донецької області від 28 жовтня 2008 року у справі № 15/128, що набрали законної сили, та угоди № 226-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 26 січня 2011 року, у зв'язку із неналежним та/або несвоєчасним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно рішення господарського суду Донецької області від 04 червня 2008 року у справі № 39/31 та рішення господарського суду Донецької області від 28 жовтня 2008 року у справі № 15/128, що набрали законної сили.

Зазначена угода підписана уповноваженими представниками та скріплена відтисками печаток юридичних осіб.

02.07.2012 р. між Фізичною особою-підприємцем Грищенко Олександром Миколайовичем (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко-тайс» (новий кредитор, позивач) підписано акт прийому-передачі документів.

01.11.2014 р. на адресу відповідача-2 направлено повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні, що підтверджується копіями фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист від 01.11.2014 р.

07 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (поручитель, відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-тайс» (кредитор, позивач) укладено договір поруки № 07-04-2014-52.

У відповідності до цього договору поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку Фермерським господарством «Меркурій» () (надалі іменується боржник) щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру 3%-річних та інфляційних втрат у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно рішення суду, передбаченими ст. 2 цього договору (надалі іменується основний договір) (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 2.1. під основним договором в цьому договорі розуміють угоду № 148/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст..ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року, укладену на підставі та у зв'язку із несвоєчасним виконанням рішення господарського суду Донецької області від 04 червня 2008 року у справі № 39/31 та рішення господарського суду Донецької області від 28 жовтня 2008 року у справі № 15/128, котрі вступили в законну силу.

Відповідно до п.3.1. договору відповідальність поручителя перед кредитором обмежується частковою сплатою розміру 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Зазначений договір підписаний уповноваженими представниками та скріплений відтисками печаток юридичних осіб.

Таким чином, позивачу передано вищезазначені вимоги до відповідача-2 відповідно до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідачем-2 вказаного боргу, позивач просить стягнути солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 2042,76 грн. 3% річних та 3377,05 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зробивши розрахунок 3% річних, за період з 17.06.2008 року по 03.11.2014 року включно (період вказаний у розрахунку позивача), суд встановив, що відповідний розрахунок, виконано позивачем арифметично невірно, а тому вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів 3% річних за несплату заборгованості суд задовольняє частково, а саме у розмірі 1969,18 грн.

Зробивши розрахунок інфляційних втрат за період з 07.11.2008 року по 03.11.2014 року (період вказаний у розрахунку позивача), суд встановив, що перерахована сума суду більша заявленої позивачем до стягнення суми, а тому вимоги останнього щодо солідарного стягнення з відповідачів інфляційних втрат за несплату заборгованості суд задовольняє повністю, а саме у розмірі 3377,05 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що солідарно з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 1969,18 грн. 3% річних та 3377,05 грн. інфляційних втрат.

Разом з тим, позивач клопоче покласти витрати за оплату послуг адвоката, у розмірі 1000,00 грн. на відповідачів.

Судовими витратами є лише оплата тих послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та здійснюють свою діяльність у організаційних формах, зазначених у ст.ст. 4, 13, 14, 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до частини першої ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Ніко-Тайс" (замовник) та адвокатом Грищенком О.М. (виконавець) 02.06.2014 р. було укладено договір № 02-52/06-14 про надання адвокатських послуг (правової допомоги), відповідно до п. 1.1. якого за цим договором виконавець зобов'язується надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником та ФГ «Меркурій» () та ТОВ "ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП" () - далі за текстом договору - "Боржники", які виникли виникли у зв'язку із несвоєчасним виконанням рішення господарського суду Донецької області від 04 червня 2008 року у справі № 39/31 та рішення господарського суду Донецької області від 28 жовтня 2008 року у справі № 15/128, котрі вступили у законну силу, угоди № 148/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року та договору поруки № 07-04-2014-52 від 07 квітня 2014 року, надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення із боржників обрахованого, відповідно до норм чинного законодавства України, розміру 3% річних та інфляційних втрат, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржниками перед замовником зобов'язання щодо рішення господарського суду Донецької області від 04 червня 2008 року у справі № 39/31 та рішення господарського суду Донецької області від 28 жовтня 2008 року у справі № 15/128, котрі вступили у законну силу, угоди № 148/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року та договору поруки № 07-04-2014-52 від 07 квітня 2014 року, консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосується зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені замовника до господарського суду відповідної позовної заяви, представництві інтересів замовника під час розгляду судової справи за поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов'язків виконавця даним договором.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних правових послуг та робіт, виходячи із вартості однієї години роботи виконавця, котра складає 60 (шістдесят) гривень 00 копійок.

У матеріалах справи наявні копія посвідчення адвоката, виданого на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009 р., виданого Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури на ім'я Грищенка Олександра Миколайовича, копія зазначеного свідоцтва наявна у матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування коштів останньому на підставі договору, господарський суд дійшов висновку що витрати понесені ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» відповідають судовим витратам на оплату послуг адвоката в розумінні ст.44 ГПК України.

При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об'єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 6.3 роз'яснень наданих Вищим господарським судом України у постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року N 7 визначено, що розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг. Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у якості доказів сплати коштів за послуги адвоката надано платіжне доручення № 705 від 17.11.2014 р на суму 1020,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги складність справи, суд вирішив, вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 1000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до частини четвертої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судом покладаються на відповідача-2.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" (08633, Київська область, Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, буд. 22; код ЄДРПО України - 38267861) та Фермерського господарства «Меркурій» (84411, Донецька область, Краснолиманський район, с. Рубці, вул. Шевченко, буд. 33; ЄДРПО України - 32541508) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (03187, м. Київ, Голосіївський район, вул. Академіка Заболотного, буд. 38, кв.23; код ЄДРПО України - 38039872) - 1969 (одна тисяча дев'ятсот шістдесят дев'ять) гривень 18 коп. 3% річних, 3377 (три тисячі триста сімдесят сім) гривень 05 коп. інфляційних втрат, 10000 (одна тисяча) гривень 00 коп. витрат на адвоката та 1825 (одна тисяча вісімсот двадцять п'ять) гривень 53 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.04.2015 року.

Суддя А.В. Лопатін