РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2015Справа №910/3211/15-г

За позовомЗаступника прокурора Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі 1. Київської міської ради 2. Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Святошинського району міста Києва
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Медіа-Груп»
Пророзірвання договору та стягнення 13 582,40 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача-1: не з'явився;

від позивача-2: Натрасенюк В.В. - дов. № б/н від 11.03.2015 р.;

від відповідача: Бєдулін О.В. - дов. № б/н від 11.03.2015 р.; Гельфер Ф.М. - дов. № б/н від 30.03.2015 р.

прокурор: Чистякова Н.О. - посвідчення № 031458 від 21.01.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Святошинського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради та Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Святошинського району міста Києва звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа-груп» про розірвання договору № 19/2010/р від 01.01.2010 року, зобов'язання вчинити дії та стягнення 13 582,40 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 16.02.2015 року було порушення провадження у справі № 910/3211/15-г та призначено справу до розгляду на 13.03.2015 року.

Представник відповідача 12.03.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про припинення провадження у справі, а в судовому засіданні 13.03.2015 року підтримав дане клопотання.

Представник позивача-1 в судове засідання не з'явився, проте 12.03.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача-1.

Представник позивача-2 в судове засідання 13.03.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Клопотання представника відповідача про припинення провадження у справі буде розглянуто судом у наступному судовому засіданні.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представників позивачів-1,2 суд відклав розгляд справи до 30.03.2015 р.

У судовому засіданні 30.03.2015 р. представник позивача-2, у зв'язку з погашенням відповідачем суми основного боргу, подав заяву про відмову від позову.

Прокурор проти задоволення зазначеної заяви заперечував.

Судом було розглянута та не прийнята заява позивача-2 про відмову від позову з огляду на наступне.

Абзацом 5 пункту 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 7 «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» передбачено, що відмова прокурора від поданого ним позову не є обов'язковою для позивача, і так само відмова позивача від позову не є обов'язковою для прокурора, оскільки така відмова не означає вибуття позивача з процесу чи зміни його процесуального статусу. У відповідних випадках спір підлягає вирішенню по суті. У разі коли обидва згадані учасники судового процесу - прокурор і позивач - заявили про відмову від позову, суд може припинити провадження зі справи згідно з пунктом 4 частини першої статті 80 ГПК, з урахуванням вимог частини шостої статті 22 ГПК; такі ж наслідки настають, якщо позивач відмовився від позову (повністю або в певній частині), а прокурор, зі свого боку, не підтримує відповідні позовні вимоги та не наполягає на їх задоволенні, про що він письмово або усно (із зазначенням про це в протоколі судового засідання) повідомив суд. Винятком з цих правил є відмова громадянина від позову, який було подано у його інтересах прокурором; у такому разі позов залишається без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 81 ГПК.

З огляду на те, що прокурор заперечує проти заяви позивача-2 про відмови від позову, то у суду відсутні підстави для прийняття зазначеної заяви та припинення провадження у даній справі.

Прокурор у судовому засіданні 30.03.2015 р. надав усні пояснення по справі, в яких підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у даному судовому засіданні надав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд припинити провадження у даній справ.

Представник позивача-2 надав усні пояснення по суті спору, в яких зазначив про погашення відповідачем суми основного боргу.

Представник позивача-1 в судове засідання не з'явився, проте 12.03.2015 р. через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача-1.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 30.03.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2010 р. між Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Святошинського району м. Києва (підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіа-Груп» (рекламорозповсюджувач) укладено договір № 19/2010/р від 01.01.2010 р., відповідно до п. 1.1 якого підприємство надає рекламорозповсюджувачу права на розміщення на зеленій зоні щитів (рекламоносіїв) розміром 3x6 в місцях, що затверджуються в адресній програмі до договору з одночасним обслуговуванням цих місць (благоустрій, догляд, озеленення та ін.), а рекламорозповсюджувач здійснює розрахунки з підприємством згідно умов договору.

Згідно із п. 1.3 договору, місячна вартість послуг, наданих підприємством рекламорозповсюджувачу за один рекламоносій становить 75 грн. 00 коп. та, крім того, ПДВ (20%) у сумі 15 грн. 00 коп., загалом на суму 90 грн. 00 коп. Рекламорозповсюджувач щоквартально, не пізніше 15 числа місяця слідуючого за звітнім кварталом проводить розрахунки з підприємством за фактично встановлені рекламоносії згідно адресної програми.

Відповідно до додаткової угоди від 01.07.2011 до договору № 19/2010/р від 01.01.2010 р. сторони досягли згоди з приводу п. 1.3 договору та виклали його в новій редакції, а саме: «місячна вартість послуг, наданих підприємством, рекламорозповсюджувачу за один рекламоносій становить 61,20 грн. в т.ч. ПДВ 20% - 10,20 грн. Рекламорозповсюдчуваж щомісячно, не пізніше 15 числа місяця слідуючого за звітним місяцем, проводить розрахунки за фактично встановлені рекламоносії згідно адресної програми. Розмір платежів може змінюватись за взаємною згодою сторін у випадку офіційної індексації цін та тарифів».

Додатком до договору № 19/2010/р. від 01.01.2010 р. визначена адресна програма, відповідно до якої рекламоносії встановлюються за наступними адресами:

м. Київ, Святошинський район, вул. Академіка Булаховського перехрестя пр-т. Академіка Палладіна (м. Академмістечко);

м. Київ, Святошинський район, вул. Зодчих біля Шпалерного ринку виїзд з вул. Зодчих;

м. Київ, Святошинський район, Кільцева дорога на розподільчій смузі перед виїздом на вул. Велику Окружну;

м. Київ, Святошинський район, Кільцева дорога на розподільчій смузі перед виїздом на вул. Велику Окружну;

м. Київ, Святошинський район, Кільцева дорога перехрестя вул. Перемоги;

м. Київ, Святошинський район, пр-т. Академіка Палладіна/вул. Наумова (навпроти будинку № 42/2 по пр-т. Палладіна);

м. Київ, Святошинський район, пр-т. Палладіна перехрестя вул. Радгоспної (на зеленій зоні);

м. Київ, Святошинський район, пр-т. Академіка Палладіна на виїзді з вул. Ірпінської (на зеленій зоні);

м. Київ, Святошинський район, пр-т. Академіка Палладіна, в районі вул. Стеценка на узбіччі;

м. Київ, Святошинський район, пр-т. Академіка Палладіна перехрестя вул. Радгоспної (розподілювач);

м. Київ, Святошинський район, пр-т. Академіка Палладіна в районі вул. Малинської на розподільчій смузі.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що на виконання умов договору про надання послуг № 19/2010/р від 01.01.2010 р. Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Святошинського району міста Києва належним чином виконало свої зобов'язання з розповсюдження права на розміщення на зеленій зоні щитів (підтверджується актами виконаних робіт), проте відповідач надані послуги не оплатив, у зв'язку з чим заборгованість останнього перед позивачем станом на 31.12.2014 складає 13 582,40 грн.

Позивачем-2 на адресу відповідача неодноразово направлялися претензії-вимоги про погашення існуючої заборгованості, рахунки-фактури та акти про надання послуг.

Разом з тим, відповідач не виконав свої зобов'язання за договором, надані послуги не оплатив.

19.03.2014 р. Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Святошинського району міста Києва на адресу відповідача було направлено лист № 44/06-251 з пропозицією про розірвання договору № 19/2010/р від 01.01.2010 р. та демонтаж біг-бордів, які розташовані на території Святошинського району міста Києва.

У зв'язку з недосягненням згоди між сторонами, прокурор звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа-Груп» заборгованості у розмірі 13 582,40 грн.; розірвання договору № 19/2010/р від 01.01.2010 р., укладеного між Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Святошинського району міста Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіа-Груп», а також зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Медіа-Груп» демонтувати рекламоносії затверджені в адресній програмі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Умовами п. 1.3 договору передбачено, що рекламорозповсюджувач щоквартально, не пізніше 15 числа місяця слідуючого за звітнім кварталом проводить розрахунки з підприємством за фактично встановленні рекламоносії згідно адресної програми.

Судом встановлено, що позивачем належним чином були виконані умови договору про надання послуг на право розміщення на зеленій зоні щитів розміром 3х6 відповідно до адресної програми укладеної до договору, проте відповідач, всупереч п. 1.3 даного договору, у строки встановлені в умовах договору не розрахувався за надані послуги.

Представник відповідача надав суду копії банківських виписок, з яких вбачається, що відповідачем після звернення позивача з позовом до суду було повністю погашена сума основного боргу у розмірі 13 582,40 грн.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення 13 582,40 грн. суми основного боргу за надані послуги підлягає припиненню, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З положень статті 188 ГК України вбачається, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Сторони не змогли досягти згоди щодо його розірвання, про що свідчить відсутність відповіді відповідача на вимогу позивача про розірвання договору, викладену в листі № 44/06-251 від 19.03.2014 року.

Умовами частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою для розірвання договору є факт згоди обох сторін про його розірвання. Домовленість вимагає вільного волевиявлення сторони щодо внесення тих чи інших змін до договору або його розірвання. Згода обох сторін є підставою для розірвання договору, а домовленість сторін, що об'єктивується через здійснення двостороннього правочину є шляхом (або способом) розірвання або зміни договору.

Відповідно до п.1. ст. 188 Господарського кодексу України, п. 1. ст. 525 Цивільного кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Умовами договору № 19/2010/р від 01.01.2012 року не передбачена можливість розірвання договору в односторонньому порядку, у разі наявності заперечень однієї зі сторін.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін можливе у разі істотного порушення умов договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто, несплата відповідачем позивачу-2 грошових коштів за надані послуги протягом тривалого періоду, на які він розраховував при укладенні договору є істотним його порушенням, оскільки позивач-2 не отримав ті блага, на які розраховував при укладенні спірного договору з відповідачем.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені прокурором, не спростував та належних доказів на заперечення обставин повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання договору № 19/2010/р від 01.01.2010 р., укладеного між Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Святошинського району міста Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіа-Груп» підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 653 Цивільного кодексу України зобов'язання сторін припиняються у разі розірвання договору. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами абзацу 2 пункту 2.2 договору № 19/2010/р встановлено, що рекламорозповсюджувач зобов'язується після припинення дій договору демонтувати рекламоносії за свій рахунок.

У зв'язку з тим, що договір № 19/2010/ р від 01.01.2010 р. судом було розірвано, то вимога прокурора про зобов'язання відповідача здійснити демонтування рекламоносіїв, що затверджені в адресній програмі за адресами: м. Київ, Святошинський район, вул. Академіка Булаховського перехрестя пр-т. Академіка Палладіна (м. Академмістечко); м. Київ, Святошинський район, вул. Зодчих біля Шпалерного ринку виїзд з вул. Зодчих; м. Київ, Святошинський район, Кільцева дорога на розподільчій смузі перед виїздом на вул. Велику Окружну; м. Київ, Святошинський район, Кільцева дорога на розподільчій смузі перед виїздом на вул. Велику Окружну; м. Київ, Святошинський район, Кільцева дорога перехрестя вул. Перемоги; м. Київ, Святошинський район, пр-т. Академіка Палладіна/вул. Наумова (навпроти будинку № 42/2 по пр-т. Палладіна); м. Київ, Святошинський район, пр-т. Палладіна перехрестя вул. Радгоспної (на зеленій зоні); м. Київ, Святошинський район, пр-т. Академіка Палладіна на виїзді з вул. Ірпінської (на зеленій зоні); м. Київ, Святошинський район, пр-т. Академіка Палладіна, в районі вул. Стеценка на узбіччі; м. Київ, Святошинський район, пр-т. Академіка Палладіна перехрестя вул. Радгоспної (розподілювач); м. Київ, Святошинський район, пр-т. Академіка Палладіна в районі вул. Малиновського на розподільчій смузі є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 80, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Провадження в частині стягнення 13 582,40 грн. основного боргу припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

3. Розірвати договір № 19/2010/р від 01.01.2010 р., укладений між Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Святошинського району міста Києва та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіа-Груп».

4. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Медіа-Груп» (місцезнаходження 04212, м. Київ, вул. Малиновського, 6-б, ) демонтувати рекламоносії, що затверджені в адресній програмі за адресами: м. Київ, Святошинський район, вул. Академіка Булаховського перехрестя пр-т. Академіка Палладіна (м. Академмістечко); м. Київ, Святошинський район, вул. Зодчих біля Шпалерного ринку виїзд з вул. Зодчих; м. Київ, Святошинський район, Кільцева дорога на розподільчій смузі перед виїздом на вул. Велику Окружну; м. Київ, Святошинський район, Кільцева дорога на розподільчій смузі перед виїздом на вул. Велику Окружну; м. Київ, Святошинський район, Кільцева дорога перехрестя вул. Перемоги; м. Київ, Святошинський район, пр-т Академіка Палладіна/вул. Наумова (навпроти будинку № 42/2 по проспекту Палладіна); м. Київ, Святошинський район, пр-т Палладіна перехрестя вул. Радгоспної (на зеленій зоні); м. Київ, Святошинський район, пр-т Академіка Палладіна на виїзді з вул. Ірпінської (на зеленій зоні); м. Київ, Святошинський район, пр-т. Академіка Палладіна, в районі вул. Стеценка на узбіччі; м. Київ, Святошинський район, пр-т. Академіка Палладіна перехрестя вул. Радгоспної (розподілювач); м. Київ, Святошинський район, пр-т. Академіка Палладіна в районі вул. Малиновського на розподільчій смузі.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа-Груп» (місцезнаходження 04212, м. Київ, вул. Малиновського, 6-б, ) в дохід Державного бюджету України 4 263 (чотири тисячі двісті шістдесят три) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

06.04.2015 р.

Суддя О.М. Спичак