КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2015 р. Справа№ 910/27470/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

при секретарі Філімонова І.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.14року. (повний текст якого складено 29.12.14р.)

у справі №910/27470/14 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна"

про стягнення 18 337,15 грн.

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" 18 337,15 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком, було виплачено страхувальнику, страхове відшкодування при настанні страхового випадку - пошкодження транспортного засобу. Внаслідок виплати страхового відшкодування до позивача в порядку ст. 1191 Цивільного кодексу України та ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених витрат та ліміту відповідальності.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.12.2014 року у справі №910/27470/14 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (м. Київ, вул. Електриків, 29-А, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (м. Київ, вул. Фрунзе, 40, ) суму страхового відшкодування в розмірі 18 337 (вісімнадцять тисяч триста тридцять сім) грн. 15 коп., 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Вищезазначене рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, позивач набув право вимоги у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 23.12.2014 року у справі №910/27470/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення Господарського суду м. Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи.

На підставі апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на рішення Господарського суду м. Києві від 23.12.2014 року, згідно ст. 98 ГПК України, Київським апеляційним господарським судом ухвалою від 28.01.2015р. порушено апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 17.03.2015 р.

У судовому засіданні 17.03.2015 р. в порядку передбаченому ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 18.03.2015 р.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду м. Києва від 23.12.2014 р. скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача заперечував проти доводів викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з відомостей № 9381872 та постанови Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2014 у справі № 753/8706/14-п вбачається, що 01.05.2014 приблизно о 22 год. 55 хв. водій Бадалов А.Ш. керуючи автомобілем Dewoo Nexia державний номер АА 1650 НН по пр. Бажана, 5-Е в м. Києві, при зміні напрямку руху не переконавшись, що це буде безпечно здійснив зіткнення з автомобілем Skoda Fabia, державний номер АН 0827 СІ, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Цією постановою суду Бадалова А.Ш. визнано винним за вчинене правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425,00 грн.

Автомобіль марки Skoda Fabia, державний номер АН 0827 СІ застрахований у Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (страховик) на підставі добровільного страхування наземного транспортного засобу № ДК-048/111/13_0000872 від 21.11.2013.

Згідно звіту № 19/05/14 від 21.05.2014 матеріальний збиток завданий власникові автомобіля Skoda Fabia, державний номер АН 0827 СІ, в результаті пошкодження при ДТП складає 18 827,54 грн.

Позивачем було складено страховий акт № КАСКО/048/000/14/0164 від 16.07.2014 згідно якого подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 18 847,15 грн.

Кошти в розмірі 18 847,15 грн. були перераховані позивачем згідно платіжного доручення № 140 від 23.07.2014.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 6 ЗУ «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування виначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про страхування» умовами договору страхування можуть бути передбачені підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до п. 6 Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № ДК-048/111/13_0000873 від 12.11.2013 року, укладеного між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та Олефиренко В.В., мінімальний стаж керування осіб, допущених до керування застрахованим ТЗ, узгоджений сторонами становить 4 роки.

Натомість як вбачається з відомостей № 9381872 про дорожньо-транспортну пригоду, сформованих АІПС ДТП станом на 05.05.2014, на момент здійснення ДТП, автомобілем «Шкода», д/н АН-08-27 СІ керував Олефиренко Максим Володимирович, стаж якого згідно з посвідченням водія ВВТ321377 становить не повних 7 місяців (категорія «В» відкрита 07.10.2013 року), тобто менше 4 років передбачених договором добровільного страхування.

Згідно пп. 22.3.12 п. 22.3 Договору страхування, в будь-якому випадку не підлягають відшкодуванню Страховиком збитки у разі керування ТЗ особою, водійський стаж якої не відповідає умовам договору.

Оскільки виплата відшкодування страхувальника була здійснена з порушенням умов Договору, таке відшкодування відповідно до ЗУ «Про страхування» не вважається страховим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що у позивача були відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування внаслідок вищезгаданої ДТП (Аналогічну правову позицію було висловлено в постанові Вищого господарського суду України від 17.11.2014 року справа № 914/933/14).

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Господарського суду м. Києва від 23.12.2014р. у справі № 910/27470/14 скасуванню.

У зв'язку з задоволенням апеляційної скарги позивача, відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «СК Країна» задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 23.12.2014р. у справі № 910/27470/14 скасувати .

3. Прийняти нове рішення, яким:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (м. Київ, вул. Фрунзе, 40, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" (м. Київ, вул. Електриків, 29-А, ) судовий збір у розмірі 913,50 грн. (дев'ятсот тринадцять гривень 50 коп.) за розгляд апеляційної скарги.

4. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду м. Києва.

5. Матеріали справи № 910/24740/14 повернути до Господарського суду м. Києва.

6. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко