ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р.Справа № 916/5221/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

(Склад колегії суддів Одеського апеляційного господарського суду сформовано згідно із розпорядженням голови суду № 65 від 02.03.2014 року)

(Склад колегії суддів Одеського апеляційного господарського суду змінено згідно із розпорядженням в.о. голови суду № 111 від 17.03.2014 року)

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Старчик А.А. (довіреність № 14-90 від 18.04.2014)

від відповідача: Сєдова В.Ю. (довіреність № 4-636/1 від 02.07.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

- Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"

- Комунального підприємства „Іллічівськтеплоенерго"

на рішення господарського суду Одеської області від "09" лютого 2015 року, повний текст якого складено та підписано "14" лютого 2015 року

по справі № 916/5221/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"

до Комунального підприємства „Іллічівськтеплоенерго"

про стягнення 822 298,33 грн.

В С Т А Н О В И В :

25.12.2014 року ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства „Іллічівськтеплоенерго" (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості 822 298,22 грн., з яких: інфляційних витрат у розмірі 45 596,13 грн., 3 % річних у сумі 108 094,78 грн. пеня у розмірі 276 522,99 грн. та 392 084,43 грн. - 7% штрафу. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати понесені при розгляді справи у розмірі.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 12/1105-БО-23 від 22.10.2012 року, а саме в частині несвоєчасного розрахунку за поставлений природний газ з порушенням строків встановлених Договором.

Рішенням господарського суду Одеської області від 09.02.2015 року по справі № 916/5221/14 (суддя Зайцев Ю.О.) позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Іллічівськтеплоенерго" - задоволений частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Іллічівськтеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" суму інфляційних витрат у розмірі - 45 596 /сорок п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто шість/ грн. 13 коп., 3% річних у розмірі -108 094 /сто вісім тисяч дев'яносто чотири/ грн. 78 коп., пеню у розмірі - 138 261 /сто тридцять вісім тисяч двісті шістдесят одна/ грн. 50 коп. та 7 відсотків штрафу з простроченої суми у розмірі - 196 042 /сто дев'яносто шість тисяч сорок дві/ грн. 22 коп. та - витрати по сплаті судового збору у розмірі - 16 445 /шістнадцять тисяч чотириста сорок п'ять/ грн. 97 коп. В решті позову відмолено.

Такий висновок суду мотивований тим, що відповідач порушив вимоги договору та норми чинного законодавства, за отриманий протягом жовтня-грудня 2012 року газ розрахувався несвоєчасно, позивачем це встановлено та підтверджено відповідними доказами, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні витрати, 3% річних, пеня та 7% штрафу. Також судом у відповідності до п.3 ст.83 ГПК України, зменшена нарахована позивачем пеня на 50% до 138 261,50 грн. та до 196 042,22 - 7 % штрафу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ПАТ "НАК „Нафтогаз України" через господарський суд Одеської області звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у стягненні 138 261,50 грн. пені та 196 042,22 грн. 7% штрафу та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 138 261,50 грн. пені та 196 042,22 грн. 7% штрафу, в іншій частині рішення залишити без змін.

Скаржник зазначає те, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають істотне значення для розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ "НАК „Нафтогаз України" посилається на те, що господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення неустойки повинен був об'єктивно оцінити інтереси сторін, враховуючи вказівки які міститься у постанові пленуму ВГСУ від 28.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування госпдарсько-процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Також апелянт (позивач) зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині розрахунку за отриманий природний газ, ПАТ "НАК „Нафтогаз України" правомірно була нарахована пеня та 7 % штрафу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Комунальне підприємство "Іллічівськтеплоенерго" також звернулось через господарський суд Одеської області до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення 138 261,50 грн. пені та 196 042,22 грн. 7% штрафу та прийняти нове рішення, яким зменшити нараховані позивачем пеню та 7% штрафу до 1%, стягнувши відповідно пеню у сумі 2 765,23 грн. та 3 920,84 грн. 7% штрафу.

КП "Іллічівськтеплоенерго" в апеляційній скарзі посилається на те, що заборгованість за спожитий газ виникла через зовнішні фактори, на які підприємство не могло змоги вплинути, а саме не внаслідок фінансових труднощів, а у зв'язку з невідповідністю діючого на той час законодавства, про що позивачу було відомо.

Також скаржником (відповідачем) зазначено, що у разі стягнення з Комунального підприємства у такому великому розмірі штрафних санкцій, у підприємства виникнуть складнощі з виплатами за енергоресурси, заробітної плати та за проведення ремонтних робіт.

Позивач відзив на апеляційну скаргу КП "Іллічівськтеплоенерго" до суду не надав, але його представник в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні 138 261,50 грн. пені та 196 042,22 грн. штрафу 7% скасувати та в цій частині прийняти нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача 138 261,50 грн. пені та 196 042,22 грн. штрафу 7%.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу ПАТ "НАК „Нафтогаз України" до суду не надав, але його представник в судовому засіданні просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду скасувати в частині стягнення 138 261,50 грн. пені та 196 042,22 грн. штрафу 7% та в цій частині прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 2 765,23 грн. пені та 3 920,84 грн. штрафу.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційні скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 22 жовтня 2012 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним підприємством "Іллічівськтеплоенерго" (покупець) був укладений договір про купівлю-продаж природного газу № 12/1105-БО-33 відповідно до п.1.1 якого, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 000, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (а.с.11-16).

Відповідно до п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

За змістом п.2.1 договору, продавець передає покупцеві в період з 01 жовтня 2012 р. по 31 грудня 2012 р. газ з обсягом до 1469 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.).

Відповідно до п.6.1. Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Розділом 7 договору передбачено відповідальність сторін.

Так, пунктом 7.1 Договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Згідно п. 7.2. Договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день простроченого платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.10.2012 року і діє в частині поставки газу до 31.12.2012 року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору НАК „Нафтогаз України" у період протягом жовтня-грудня 2012 року поставило відповідачу природний газ в обсязі на загальну суму 8 920 572,14 грн., що підтверджується відповідними складеними, підписаними обома сторонами та скріплені печатками актами приймання-передачі природного газу (а.с.17-19):

- від 31.01.2014 р. за жовтень 2012 року суму 1 126 317,37рн.;

- від 31.01.2014р. за листопад 2012 року на суму 3 324 316,57 грн.;

- від 30.01.2014р. за грудень 2012 року на суму 4 469 938,20 грн..

В свою чергу, КП „Іллічівськтеплоенерго" за отриманий від НАК „Нафтогаз України" протягом спірного періоду природний газ розраховувався з постійним простроченням, про що свідчить наявний в матеріалах справи лист по операціям розрахунку відповідача (а.с.21).

Судова колегія суду апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог ПАТ НАК „Нафтогаз України" та вважає, що доводи, заперечення і вимоги ПАТ НАК „Нафтогаз України" та Комунального підприємства „Іллічівськтеплоенерго" викладені в апеляційних скаргах, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199 Господарського кодексу України визначають, що господарськими зобов'язаннями, включаючи виконання грошових зобов'язань, визначаються зобов'язання, що виникають між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність договору. При цьому, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання в разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням з правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України „Про господарські товариства", інших законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, як встановлено під час розгляду даної справи, у відповідності із цими нормами чинного законодавства, між сторонами - НАК „Нафтогаз України", як постачальником, та КП „Іллічівськтеплоенерго", як покупцем, склалися правовідносини пов'язані з купівлею-продажем природного газу, про що 22.10.2012 року було укладено відповідний Договір № 12/1105-БО-23.

Так, вказаний вище Договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.ст.173, 174 ГК України (ст.ст.11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ НАК „Нафтогаз України" свої зобов'язання за договором виконало належним чином та в повному обсязі, а саме поставило відповідачу протягом жовтня - грудня 2012 року природний газ, в свою чергу КП „Іллічівськтеплоенерго" розрахувався за отриманий природний газ з простроченням встановлених договором строків оплати.

Факт прострочки відповідачем виконання своїх грошових зобов'язань за договором на купівлю-продаж природного газу підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) Водночас, порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Згідно з ч. 2 ст. 615 та ч. 2 ст. 625 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В позовній заяві ПАТ «НАК «Нафтогаз України» надало розрахунок штрафних санкцій, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань (а.с. 09-10) за спірний період.

Перевіривши правильність нарахувань вказаних сум, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем вірно нараховані 108 094,78 грн. - 3% річних та інфляційні нарахування у сумі 45 596,13 грн.

Враховуючи викладені обставини та приписи ст. 625 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позовну вимогу в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних та суму інфляційних втрат.

При цьому, суд першої інстанції застосував положення п.3 ст.83 ГПК України та зменшив на 50 % пеню та штраф (7 відсотків) з чим і погоджується колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Так, предметом апеляційного оскарження у даній справі є питання про необґрунтованість зменшення розміру пені та 7% штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача внаслідок прострочення виконання зобов'язання з оплати отриманого природного газу.

У відповідності до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 233 Господарського кодексу України передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Так, стаття 83 ГПК України передбачає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Відповідно до підпункту 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка доказам, якими заявник обґрунтовує клопотання про зменшення неустойки та штрафу.

Керуючись ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України, п. 3 ст. 83 ГПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість зменшити розмір штрафу на 50%. При цьому, з матеріалів справи вбачається наявність наступних підстав для зменшення розміру штрафних санкцій: факт повного виконання основного зобов'язання станом на час розгляду даної справи; майновий стан відповідача; відповідач є комунальним підприємством, яке здійснює надання послуг з теплопостачання споживачам, бюджетним установам.

КП „Іллічівськтеплоенерго", на підтвердження обставин важкого фінансового стану для обґрунтування вимог про зменшення розміру пені у розмірі 2 765,23 грн. та штрафу у розмірі 3 920,84 грн. зазначив, що заборгованість комунального підприємства виникла перед позивачем не внаслідок фінансових труднощів, а в наслідок виняткових обставин, а саме невідповідності діючого на той час законодавства України.

Колегія суддів зазначені доводи для зменшення пені до 1 % у сумі 2 765,23 грн. та штрафу у розмірі до 3 920,84 грн. до уваги не приймає, оскільки факт неналежного виконання в частині розрахунків за отриманий природній газ підтверджується матеріалами справи та судом вже були застосовані приписи п.3 ст.83 ГПК України та зменшений розмір пені та штрафу на 50 %.

Крім того відповідач не обґрунтував та не надав відповідні докази в розумінні ст.ст.32,33,34 ГПК України, на підтвердження права суду щодо можливості зменшення саме до 1% розміру штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 28.01.2015 року по справі № 906/1139/14 та постанові від 10.03.2015 року по справі № 916/3152/14.

Доводи викладені ПАТ „НАК „Нафтогаз України" в апеляційній скарзі відносно скасування рішення в частині зменшення пені та штрафу до уваги не приймаються, оскільки потрібно прийняти до уваги ступень виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, та майновий стан обох сторін, оскільки як позивач, так і відповідач є важливими об'єктами для держави, так як постачають населенню України газ та теплову енергію відповідно.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про винятковість даного випадку, що зумовлено особливістю здійснення господарської діяльності у сфері постачання та реалізації енергоносіїв в державі.

Статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ НАК „Нафтогаз України".

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 09.02.2015 року по справі № 916/5221/14 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги ПАТ „НАК „Нафтогаз України" та КП „Іллічівськтеплоенерго" - без задоволення.

Керуючись статтями 49, 99, 101-105 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" та Комунального підприємства „Іллічівськтеплоенерго" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від „09" лютого 2015 року по справі № 916/5221/14 залишити без змін.

3. Повернути Комунальному підприємству „Іллічівськтеплоенерго" (68001, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Комсомольська, 2-а, ) надлишково сплачений судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 4 946,81 грн., згідно платіжного доручення № 293 від 23.02.2015 року.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „23" березня 2015 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров