РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015Справа №910/3942/15-г
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Бондаренка Кирила Ігоровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ»

за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

Фізичної особи - підприємця Бондаренко Інесси Геннадіївни

про стягнення 69 817 грн. 96 коп.

Представники:

від Позивача: Чацкіс Н.М. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

від Третьої особи: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Фізична особа - підприємець Бондаренко Кирило Ігорович (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення 69 817 грн. 96 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 16.11.2011 року між Фізичною особою - підприємцем Бондаренко Інессою Геннадіївною (Турагент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ» (Туроператор) було укладено Агентський договір №1116/1, відповідно до умов якого Турагент зобов»язався за дорученням та від імені Туроператора за винагороду здійснювати посередницьку діяльність по укладанню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами). Третя особа видала довіреність на ім'я Позивача на право укладання договорів та отримання грошей в межах агентського договору з туристами. Як зазначає Позивач, з туристом Недозим Н.П. було укладено договір №72 від 20.10.2014 р., на підставі якого Туроператором був виставлений рахунок - фактуру №SF-272729 від 21.10.2014 р. на суму 59 705 грн. 10 коп., які були сплачені Відповідачу, проте у зв»язку з припиненням діяльності Туроператора туристи не скористались туристичними послугами. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Фізичною особою - підприємцем Бондаренко Кирилом Ігоровичем в розмірі 59 705 грн. 10 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ» 3% річних у розмірі 112 грн. 86 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.02.2015 р. порушено провадження у справі № 910/3942/15-г, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фізичну особу - підприємця Бондаренко Інессу Геннадіївну, судове засідання призначено на 04.03.2015 р.

04.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

04.03.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача, представник третьої особи в судове засідання не з'явились, представник відповідача про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 23.02.2015 року не виконав.

В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 23.02.2015 року.

Суд зазначає, що приймає до розгляду заяву Третьої особи про розгляд справи без участі уповноваженого представника, та ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо того, чи укладений Агентський договір №1116/1 від 16.11.2011 року, визначений в якості предмету позову.

2) Відповідача надати докази на підтвердження повернення грошових коштів в розмірі 59 705,10 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.03.2015 року відкладено розгляд справи на 18.03.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

04.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла Заява про долучення до матеріалів справи документів, а також Заява про збільшення розміру позовних вимог, якою просив Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ» заборгованість у розмірі 59 705 грн. 10 коп., 3% річних у розмірі 112 грн. 86 коп., інфляційні у розмірі 5 015 грн. 23 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд зазначає, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. (п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції")

В даному випадку Заява Фізичної особи - підприємця Бондаренка Кирила Ігоровича про збільшення розміру позовних вимог, фактично є заявою про зміну предмету позову, з огляду на наступне.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. (п.3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає Заяву Фізичної особи - підприємця Бондаренка Кирила Ігоровича до розгляду, оскільки вона подана до початку розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 18 березня 2015 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи, викладені в позовній заяві, просив Суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання представники Відповідача та Третьої особи не з»явились. Представник Третьої особи надав заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника, яка Судом розглянута та задоволена, Представник Відповідача про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.03.2015 року у справі № 910/3942/15-г.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр», місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ» є 04210, м.Київ, ПРОСПЕКТ ГЕРОЇВ СТАЛІНГРАДА, будинок 6 А.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/3942/15-г направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю НЬЮЗ ТРЕВЕЛ», зазначену на веб-сайті Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр».

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач та Третя особа були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Відповідача та Третьої особи не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 18 березня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

16.11.2011 року між Фізичною особою - підприємцем Бондаренко Інессою Геннадіївною (Турагент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ» (Туроператор) було укладено Агентський договір №1116/1, відповідно до умов якого Турагент зобов»язався за дорученням та від імені Туроператора за винагороду здійснювати посередницьку діяльність по укладанню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами).

Відповідно до п.2.2 Договору даний договір встановлює між сторонами агентські відносини, передбачені главою 31 Господарського кодексу України, при цьому Турагент діє в якості комерційного агента в порядку, визначеному ст. 295 Господарського кодексу України.

Згідно з п. 2.3 Договору при здійсненні комерційного посередництва Турагент виконує функції, а саме: вивчення попиту і пропозиції на туристичному ринку регіону (місцевості), де проводить господарську діяльність тур агент; пошук споживачів туристичних послуг, ознайомлення їх з рекламно-інформаційною продукцією туроператора; укладання туристичних договорів на предмет надання послуг споживача туристичного продукту туроператора.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що Турагент, на підставі узгоджених з Замовником об'ємів і строків надання туристичних послуг, направляє Туроператору письмове (допускається засобами факсимільного чи електронного зв'язку) замовлення, оформлене у відповідності з типовою формою Туроператора, завірене печаткою та підписом відповідальної особи Турагента. Турагент при наданні замовлення має право скористатися послугою "NEWS Travel Online", порядок використання якої визначений в додатку № 1 до договору.

Згідно з п. 4.6 Договору Турагент не набуває право власності на грошові кошти, отримані ним від замовника, які мають бути передані туроператору. Власністю (доходом) Турагента є виключно суми агентської (комісійної) винагороди.

У п.11.1 Договору передбачено, що даний Договір набуває сили з моменту підписання та діє необмежений час.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначив, що він забронював у Відповідача для туристів Недозим Наталії та Недозим Юрія туристичний продукт, на підставі якого Туроператором був виставлений рахунок - фактуру №SF-272729 від 21.10.2014 р. на суму 59 705 грн. 10 коп., які були сплачені Відповідачу, проте у зв»язку з припиненням діяльності Туроператора туристи не скористались туристичними послугами. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Фізичною особою - підприємцем Бондаренко Кирилом Ігоровичем в розмірі 59 705 грн. 10 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ» 3% річних у розмірі 112 грн. 86 коп., інфляційні у розмірі 5 015 грн. 23 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп. з урахуванням Заяви про зміну предмету позову, яка прийнята Судом до розгляду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Бондаренка Кирила Ігоровича не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Агентського договору №1116/1 від 16.11.2011 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 295 Господарського кодексу України, комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб'єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб'єкта, якого він представляє.

Відповідно до ст. 297 Господарського кодексу України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому Суд зазначає, що відповідно до ч.1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно зі ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За таких підстав, Агентський договір №1116/1 від 16.11.2011 року вважається таким, що укладений між Фізичною особою - підприємцем Бондаренко Інессою Геннадіївною та Товариством з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ», оскільки сторони вчинили дії, направлені на фактичне виконання вказаного договору.

Фізичною особою - підприємцем Бондаренко Інессою Геннадіївною було надано довіреність №1 від 05.01.2014 року Фізичній особі - підприємцю Бондаренко Кирилу Ігоровичу на укладення договорів від її імені, а також від свого імені з туристами, у тому числі надано право користуватись електронними ключами та паролями в он-лайн кабінеті туроператорів для пошуку тур продуктів для туристів, здійснювати та приймати оплати від туристів, строком до 01.01.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, Туроператором було підтверджено бронювання туристичного продукту №272729, здійсненого Позивачем., що підтверджується листом Відповідача, надісланого на електронну адресу Фізичної особи - підприємця Бондаренка Кирила Ігоровича. Туроператором було виставлено Турагенту для оплати рахунок-фактуру № SF-272729 від 21.10.2014 на суму 59 705 грн. 10 коп., за яким Турист Недозим Наталія та Недозим Юрій замовили Туроператору тур: JW Marriot Phuket 25.01.2015 р. - 03.02.2015 р. Deluxe GV, 2 Adults, BB, авіа Київ - Бангкок 24.01.2015 р., Бангкок - Київ 03.02.2015 р. та додаткові послуги.

Позивач зазначає, що за рахунок коштів, отриманих від туристів, останній 21.10.2014 року перерахував на рахунок Відповідача грошові кошти в розмірі 59 705 грн. 10 коп., що підтверджується квитанціями Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» №12324.600.1 та №12324.601.1.

У зв»язку з призупиненням діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ» з 17.01.2015 року, про що було повідомлено на офіційному сайті Туроператора, туристи не скористались туристичним продуктом.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначив, що туристи звернулись до нього з претензіями про повернення грошових коштів, які були перераховані Відповідачу, а тому вважає, що в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Фізичною особою - підприємцем Бондаренко Кирилом Ігоровичем в розмірі 59 705 грн. 10 коп.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується його оплатити.

Отже, виходячи з положень вищевказаної правової норми, сторонами в договорі на туристичне обслуговування виступають виключно туроператор та турист, навіть у випадку укладання договору через Турагента, який лише виконує функції посередника між туроператором та туристом.

Таким чином, договірні відносини щодо надання туристичних послуг на суму 59 705 грн. 10 коп. виникли між Відповідачем та Туристами, які замовили послугу.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п. 4.6 Договору Турагент не набуває право власності на грошові кошти, отримані ним від замовника, які мають бути передані туроператору. Власністю (доходом) Турагента є виключно суми агентської (комісійної) винагороди.

Відповідно до ст. 297 Господарського кодексу України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок.

Згідно зі ст. 301 Господарського кодексу України відповідно до агентського договору комерційний агент одержує агентську винагороду за посередницькі операції, що здійснені ним в інтересах суб'єкта, якого він представляє, у розмірі, передбаченому договором. Агентська винагорода виплачується комерційному агенту після оплати третьою особою за угодою, укладеною з його посередництвом, якщо інше не передбачено договором сторін.

Отже, за умовами Агентського договору №1116/1 від 16.11.2011 року, що визначений Позивачем в якості підстави позову, грошові кошти в розмірі 59 705 грн. 10 коп., які були перераховані на рахунок Відповідача, не є власністю Позивача, а відповідно останній і немає право їх вимагати, оскільки до обов'язків Позивача лише відносилось передати кошти, отримані від туриста, туроператору і відповідно отримати за це агентську винагороду.

Позивачем до матеріалів справи не надано жодних належних та допустимих доказів відповідно до норм статті 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про відшкодування Замовнику туристичних послуг за власний рахунок грошових коштів на суму в розмірі 59 705 грн. 10 коп. Крім того, в судовому засіданні представник Позивача підтвердила факт того, що грошові кошти у розмірі 59 705 грн. 10 коп. не були повернуті Турагентом замовникам туристичних послуг.

За таких підстав, позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Бондаренко Кирила Ігоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ» про стягнення 59 705 грн. 10 коп. задоволенню не підлягають.

Крім того, при зверненні до Суду з урахуванням Заяви про зміну предмету позову, яка прийнята Судом до розгляду, Позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ» 3% річних у розмірі 112 грн. 86 коп., інфляційні у розмірі 5 015 грн. 23 коп.

Суд зазначає, що вказані вимоги Фізичної особи - підприємця Бондаренко Кирила Ігоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ» також не підлягають задоволенню, як похідні вимоги від вимоги про стягнення заборгованості у зв»язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов»язань.

Суд, розглянувши вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, зазначає, що вони також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В обґрунтування вказаних вимог Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій Відповідача останньому завдано моральної шкоди, яка полягає в суттєвих емоційних стражданнях, негативних відгуках клієнтів щодо його професійної діяльності, негативному впливі на ділову репутацію та престиж, неможливістю здійснювати свою професійну діяльність у повному обсязі, постійних погрозах клієнтів про притягнення його до відповідальності, що призвело до погіршення самопочуття та проблем із кров'яним тиском. Заподіяну моральну шкоду Позивач оцінює у 10 000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені ст. 1167 Цивільного кодексу України, згідно з ч. 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації юридичної особи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди Позивач не надав Суду жодних належних доказів, які б свідчили про приниження ділової репутації останнього або наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням його ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності Позивача.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких підстав, Позивачем не доведено наявності усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення для відшкодування моральної шкоди (факт наявності моральної шкоди, обґрунтування визначення розміру моральної шкоди та причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та завданням такої шкоди позивачу), а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди Суд також відмовляє.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

За таких підстав, Господарський суд міста Києва приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця Бондаренко Кирила Ігоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фізичної особи - підприємця Бондаренко Інесси Геннадіївни, про стягнення 74 833 грн. 19 коп. у повному обсязі з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця Бондаренко Кирила Ігоровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮЗ ТРЕВЕЛ», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фізичної особи - підприємця Бондаренко Інесси Геннадіївни, про стягнення 74 833 грн. 19 коп. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 20 березня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин