РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015Справа №910/29549/14

За позовомФізичної особи-підприємця Цюркала Михайла Йосиповича
доПриватного акціонерного товариства «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана»
простягнення 30 642,04 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Матківський С.М.
від відповідача:Грібінюков І.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Цюркало Михайло Йосипович (надалі - «Підприємець») звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» (надалі - «Товариство») про стягнення 42 862,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору транспортного перевезення від 17.09.2013 р. позивач надав послуги з перевезення вантажу, а відповідач зобов'язання по оплаті наданих послуг не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 30 000,00 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 3 642,67 грн., інфляційних у розмірі 7 981,92 грн. та 3% річних у розмірі 1 238,34 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.12.2014 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 28.01.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.01.2015 р. розгляд справи відкладено до 18.02.2015 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та невиконанням ним вимог ухвали суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2015 р. розгляд справи відкладено до 18.03.2015 р. у зв'язку із неявкою представника позивача та неподанням витребуваних доказів.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав суду уточнення позовних вимог, в яких у зв'язку з частковим погашення відповідачем суми заборгованості просив стягнути з нього: борг у розмірі 15 000,00 грн., пеню у розмірі 3 642,67 грн., інфляційні у розмірі 10 606,92 грн. та 3% річних у розмірі 1 392,45 грн. Вказані уточнення за своєю правовою природою є заявою про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом для подальшого розгляду.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, на виконання вимог ухвали суду надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на ненадання позивачем доказів на підтвердження виконання умов договору від 17.09.2013 р.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2013 р. між Підприємцем (виконавець) та Товариством (замовник) було укладено договір транспортного перевезення (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати замовнику послуги з транспортного перевезення вантажу - зерно сої, зерно кукурудзи, мінеральні добрива та вода транспортом марки КАМАЗ, в кількості 1 машина, на пальному виконавця.

Згідно з п. 2.1 Договору ціна послуг залежить від кілометражу, що проходить автотранспорт виконавця за кожною товарно-транспортною накладною або подорожнім листом, а саме: ціна послуг з перевезення вантажу.

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що оплата наданих послуг здійснюється перерахуванням грошових коштів на поточний банківський рахунок виконавця в термін не більше 10 банківських днів з дати підписання акту передачі-приймання наданих послуг.

На виконання умов Договору у період з 02.10.2013 р. по 09.12.2013 р. позивачем були надані, а відповідачем прийняті послуги з перевезення на суму 70 539,15 грн., що підтверджується товарно-транспортним накладними за вказаний період та підписаним сторонами актом передачі-приймання робіт.

Відповідач частково сплатив надані послуги на суму 55 539,15 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 36 055,13 грн.

Договір є договором надання послуг, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Із матеріалів справи (товарно-транспортні накладні за період з 02.10.2013 р. по 09.12.2013 р.) вбачається, що на виконання умов Договору позивачем було надано, а відповідачем прийнято послуги на суму 70 539,15 грн.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.5 Договору грошове зобов'язання відповідача по сплаті заборгованості за надані позивачем послуги повинно було бути виконане в термін не більше 10 банківських днів з дати підписання акту передачі-приймання наданих послуг.

Наявний в матеріалах справи акт передачі-приймання робіт хоча і не містить дати його підписання, проте з огляду на наявність на ньому підпису уповноваженої особи та печатки відповідача, вважається підписаним в останній день строку надання послуг, зазначеного в такому акті, тобто 09.12.2013 р.

Відповідач частково сплатив надані послуги на суму 55 539,15 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Таким чином, заборгованість відповідача за надані послуги становить 15 000,00 грн., а з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.5 Договору, строк виконання грошового зобов'язання відповідача по оплаті наданих послуг на момент звернення позивача із позовом до суду настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору за надані послуги станом на момент звернення до суду із позовною заявою у розмірі 15 000,00 грн. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Товариством обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Підприємця про стягнення з Товариства заборгованості у розмірі 15 000,00 грн. є правомірними та обґрунтованим.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 3 642,67 грн., інфляційних у розмірі 7 981,92 грн. та 3% річних у розмірі 1 238,34 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 01.01.2014 р. по 18.03.2015 р.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 5.1 Договору у випадку прострочення оплати послуг, що виконані виконавцем, замовник сплачує виконавцю господарські штрафні санкції у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що нараховується на суму боргу, за весь період прострочення оплати.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та, враховуючи відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог, вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 642,67 грн., інфляційні у розмірі 7 981,92 грн. та 3% річних у розмірі 1 238,34 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з Товариства на користь Підприємця заборгованості у розмірі 15 000,00 грн., пені у розмірі 3 642,67 грн., інфляційних у розмірі 7 981,92 грн. та 3% річних у розмірі 1 238,34 грн.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Цюркала Михайла Йосиповича задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» (02225, м. Київ, вул. Архітектора Ніколаєва, 7; ідентифікаційний код 33939991) на користь Фізичної особи-підприємця Цюркала Михайла Йосиповича (09412, Київська обл., Ставищенський р-н, с. Богатирка, вул. Шевченка, 25; ідентифікаційний номер ) заборгованість у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., пеню у розмірі 3 642 (три тисячі шістсот сорок дві) грн. 67 коп., 3% річних у розмірі 1 392 (одна тисяча триста дев'яносто дві) грн. 45 коп., інфляційні у розмірі 10 606 (десять тисяч шістсот шість) грн. 92 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.03.2015 р.

Суддя В.П. Босий