ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015 р. Справа № 914/89/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Козак І.Б.,

при секретарі Фартушку Н.Б.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів,

до відповідача: Червоноградської центральної міської лікарні, Львівська область, м. Червоноград,

про: стягнення 1 173 грн. 62 коп. суми основного боргу, 279 грн. 32 коп. інфляційних втрат, 30 грн. 47 коп. трьох відсотків річних та стягнення судових витрат.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2 - представник (довіреність в матеріалах справи);

Від відповідача: не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені статтею 22 ГПК України, зокрема, підстави відводу судді відповідно до статті 20 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід судді не подано. Представник позивача не наполягає на фіксуванні судового процесу технічними засобами.

Суть спору: розглядається справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Червоноградської центральної міської лікарні про стягнення 1 173 грн. 62 коп. суми основного боргу, 279 грн. 32 коп. інфляційних втрат, 30 грн. 47 коп. трьох відсотків річних та стягнення судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.01.2015 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 05.02.2015 року, про що сторони були належним чином повідомлені під розписку: позивач - 20.01.2015 року рекомендованою поштою №79 0, відповідач - 20.01.2015 року рекомендованою поштою №80 0 (оригінали повідомлень про вручення поштових відправлень в матеріалах справи).

У зв'язку із тимчасовою втратою працездатності суддею Козак І.Б. судове засідання 05.02.2015 року не відбулось. Ухвалою від 23.02.2015 року розгляд справи відкладено на 11.03.2015 року.

Представник позивача в судове засідання 11.03.2015 року з'явився, подав клопотання (вх. №10174/15), у якому просить суд долучити до матеріалів справи документи згідно переліку, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, надав усні пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, 02.02.2015 року подав клопотання (вх. №3716/15), у якому просить суд розглядати справу за відсутності повноважного представника відповідача.

В ході розгляду справи встановлено.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької діяльності без створення юридичної особи, йому присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 79015, АДРЕСА_1, що підтверджується долученим до матеріалів справи Витягом з ЄДРЮО та ФОП від 12.01.2015 року №19882817 (докази в матеріалах справи).

Відповідач: Червоноградська центральна міська лікарня є юридичною особою, їй присвоєно код ЄДРЮО та ФОП 01996869, знаходиться за адресою: 80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Івасюка, буд. 2, що підтверджується долученими до матеріалів справи Витягом з ЄДРЮО та ФОП від 12.01.2015 року №19882805 та Витягом з ЄДРЮО та ФОП від 26.01.2015 року №19963606 (докази в матеріалах справи).

03.02.2014 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - позивач, виконавець) та Червоноградською центральною міською лікарнею (надалі - відповідач, замовник) укладено Договір про виконання разових робіт №ІП 12/072 (надалі - договір), за умовами якого виконавець зобов'язувався виконати поточний ремонт електрокалориметра КФК-2, зав. №8513445, а замовник - прийняти та оплатити вартість виконаних робіт.

Зазначений договір укладено у письмовій формі, підписано повноважними представниками двох сторін за договором, їх підписи засвідчено печатками сторін, що відповідає вимогам статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в силу статті 204 ЦК України, є правомірним правочином.

За своєю правовою природою, основними та другорядними (не основними) ознаками, які визначені нормами чинного цивільно-господарського законодавства, зазначений договір є договором будівельного підряду у відповідності до статті 875 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 317 Господарського кодексу України, загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до пункту 2.1. договору вартість усіх робіт (послуг), виконання яких доручається виконавцеві виконати за договором, становить 1 173 грн. 62 коп. без урахування ПДВ.

Розділом 3 договору встановлено права та обов'язки виконавця, розділом 4 - замовника.

Так, відповідно до пункту 3.1. договору своєчасно виконати і здати замовнику всі обумовлені договором роботи (послуги).

Згідно пункту 4.1. договору замовник зобов'язувався прийняти виконані роботи згідно з приймально-здавальним актом, а також оплатити виконавцеві вартість виконаних робіт, використаних матеріалів (запчастин) згідно з приймально-здавальним актом.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що замовник зобов'язаний повністю оплатити повну вартість виконаних робіт протягом дев'яти днів з моменту підписання приймально-здавального акту.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що усі спори, які виникають між сторонами при виконанні умов договору або у зв'язку із ним, вирішуються відповідно до вимог чинного законодавства України.

Кошторисом від 05.02.2014 року №ІП 12/072, який є додатком до договору, сторонами визначено вартість робіт за договором та матеріалів, необхідних для виконання вказаних робіт, становить 1 173 грн. 62 коп. без урахування ПДВ. Вказаний Кошторис підписано повноважними представниками та завірено відтисками печаток сторін договору (належним чином завірена копія Кошторису в матеріалах справи).

Позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, Приймально-здавальним актом від 19.02.2014 року б/н передав, а відповідач прийняв роботи з поточного ремонту електрокалориметра КФК-2, зав. №8513445 на суму 1 173 грн. 62 коп. без урахування ПДВ. Вказаний приймально-здавальний акт підписано повноважними представниками та завірено відтисками печаток сторін договору (належним чином завірена копія Акту в матеріалах справи).

Відповідач своїх зобов'язань з оплати виконаних робіт не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 1 173 грн. 62 коп. Станом на час розгляду справи по суті доказів її погашення сторонами суду не заявлено та не подано.

Відповідно до приписів частини першої та пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Окрім стягнення суми основної заборгованості за договором позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 30 грн. 47 коп. трьох відсотків річних та 279 грн. 32 коп. інфляційних втрат, нарахованих у відповідності до статті 625 ЦК України (розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат в матеріалах справи).

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ (Лист Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97Р) встановлено, що сума, внесена за період з першого по п'ятнадцяте число відповідного місяця індексується за період з врахуванням індексу інфляції цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок розпочинається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулось з 1 по 15 число відповідного місяця, то інфляційна зміна розраховується без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця - інфляційна зміна розраховується з врахуванням індексу інфляції цього місяця. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Абзацом 3 пункту 2 Інформаційного листа від 17.07.2012 року №01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» визначено, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 05.04.2011 року №23/466.

Приписами частини п'ятої статті 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

три відсотки річних:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
1173.6203.03.2014 - 12.01.20153163 %30.48

інфляційні втрати:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період?Інфляційне збільшення суми боргу?Сума боргу з врахуванням індексу інфляції?
03.03.2014 - 31.12.20141173.621.239280.231453.85

Так, загальна сума трьох відсотків річних, які слід стягнути з відповідача на користь позивача, складає 30 грн. 48 коп., інфляційних втрат - 280 грн. 23 коп.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 30 грн. 47 коп. трьох відсотків річних та 279 грн. 32 коп. інфляційних втрат підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши та дослідивши матеріали справи і подані докази, оцінив їх в сукупності та прийшов до висновку, що позов є документально та нормативно обґрунтованим, відповідачем не спростований, підлягає до задоволення повністю.

Судові витрати покласти на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у відповідності до статті 49 ГПК України та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 827 грн. 00 коп., оскільки спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань з оплати виконаних за договором робіт.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 21, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 77, 80, 82 - 85, 116 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з боржника: Червоноградської центральної міської лікарні (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Івасюка, буд. 2; код ЄДРЮО та ФОП 01996869) на користь стягувача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (79015, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1 173 грн. 62 коп. суми основного боргу, 30 грн. 47 коп. трьох відсотків річних, 279 грн. 32 коп. інфляційних втрат та 1 827 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до статей 116 та 117 ГПК України.

11.03.2015 року прийнято, підписано та проголошено вступну і резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано відповідно до статті 85 ГПК України 12.03.2015 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку ст. ст. 91 - 93 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя Козак І.Б.