номер провадження справи 20/8/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 Справа № 908/54/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (83052, м. Донецьк, пр-т. Ілліча, буд. 100; поштова адреса: 03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 5, тел. , факс , )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (51400, АДРЕСА_1)

про стягнення страхового відшкодування в сумі 5507,82 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники:

Від позивача - Пшенична К.О. (дов. № 2.37.7.0.0/Д-926 від 05.06.2014 р.);

Від відповідача - не з'явився;

Від третьої особи (ПАТ КБ "Приватбанк") - не з'явився (Богуславський В.В. (дов. № 4338-О від 21.10.2013 р.) в судовому засіданні 24.02.2015 р.);

Від третьої особи (ОСОБА_1) - не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування, суми 5507,82 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.01.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/54/15-г, справі присвоєно номер провадження 20/8/15, на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі гр. ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, справу призначено до розгляду на 03.02.2015 р. Ухвалою суду від 03.02.2015 р. на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на предмет спору на стороні позивача, на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 24.02.2015 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 05.03.2015 р.

05.03.2015 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, які мотивовані наступним. 22.07.2013 р. у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на перехресті вул. Карла Маркса та вул. Леніна в м. Павлоград, було пошкоджено автомобіль Fiat Linea, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, що на підставі договору страхування від 12.10.2012 р. № DNH0CPS-129C1NS, був застрахований ПАТ КБ «Приватбанк» в ПрАТ "СК "Інгосстрах". ДТП сталося з вини водія ОСОБА_1, який керував автомобілем Деу Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2013 р. Відповідно до страхового акту № И-2687 від 20.08.2013 р. сума страхового відшкодування до виплати, з урахуванням визначеної договором страхування франшизи, склала 6017,82 грн. Зазначене страхове відшкодування було виплачено згідно з заяви та листа страхувальника (вигодонабувача) в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 2633 від 20.08.2013 р. та меморіальним ордером від 21.08.2013 р. Цивільно-правова відповідальність, пов'язана з експлуатацією автомобіля Деу Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА» відповідно до полісу № АВ/4432413. Франшиза за даним полісом складає 510,00 грн. Сума вимога позивача складає 5507,82 грн., що розраховується як різниця між виплаченим позивачем страховим відшкодуванням за договором (6017,82 грн.) та франшизою за полісом відповідача (510,00 грн.). Позивач не скористався своїм правом досудового врегулювання спору, та не надсилав на адресу відповідача претензії. Позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, із вимогою виплати матеріального відшкодування. Відповідно до цього, позивач може реалізувати та реалізує своє право шляхом подачі позову до суду. На підставі ст.ст. 267, 993, 1166, 1188 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування", Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просить стягнути з відповідача у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування, 5507,82 грн.

У письмовій заяві, яка надійшла до суду 19.02.2015 р., позивач повідомляє, що немає можливості надати оригінал договору страхування № DNH0CPS-129C1NS від 12.10.2012 р. через його втрату. У відповідь на запит позивача ПАТ КБ «Приватбанк» листом повідомив про неможливість надання оригіналу страхування, однак, підтвердив факт його укладання та надав завірену копію в повному обсязі.

У письмовій заяві, яка надійшла до суду 04.03.2015 р., позивач зазначає, що сторони за договором страхування підтвердили факт укладання та виконання договору страхування. Всі сумніви щодо недійсності договору або його невиконання не підтверджені жодними доказами. Питання про визнання недійсності договору страхування не є предметом спору в цій справі. Звертає увагу, що в призначенні платежу, яке формується платником самостійно, зазначено дату періоду дії договору страхування, а саме 13.10.2012 р. (п.п. 9, 10 договору). Таким чином, це не є помилкою та не свідчить про якийсь інший договір. Розмір страхового платежу, зазначеному в п.п. 8, 10 договору, збігається із розміром платежу згідно з меморіального ордеру від 12.10.2012 р. Дата сплати платежу також зазначена в п. 10 договору. Просить розглянути справу за наявними документами.

Згідно з письмовою заявою позивача, наданою представником у судовому засіданні 05.03.2015 р., представник повідомляє, що в меморіальному ордері про сплату страхової премії, в страховому акті та в заяві про виплату страхового відшкодування зазначена дата страхового договору від 13.10.2012 р., однак це технічна помилка при складанні вище вказаних документів, оскільки правильна дата страхового договору - 12.10.2012 р. Інші договори страхувальника від 13.10.2012 р. в СК «Інгосстрах» відсутні. Також помилково вказана дата страхового договору в платіжних дорученнях про виплату страхового відшкодування.

Відповідач у судові засідання не з'являвся. 29.01.2015 р. через канцелярію суду від відповідача надійшло письмове клопотання про перенесення розгляду справи, зобов'язання позивача направити на поштову адресу відповідача (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 5) договір добровільного страхування наземного транспорту DNH0CPS-129C1NS від 12.10.2012 р. у повному обсязі, платіжне доручення № 2663 від 20.08.2013 р. та меморіальний ордер № 1 від 21.08.2013 р., оформлені належним чином, а саме: з підписом уповноваженої особи банку та штампом банку. Відповідач зазначив, що позивачем не в повному обсязі підтверджено свої вимоги, оскільки договір DNH0CPS-129C1NS від 12.10.2012 р. наданий не в повному обсязі, а тільки перша сторінка; платіжне доручення № 2663 від 20.08.2013 р. та меморіальний ордер № 1 від 21.08.2013 р. не містять відмітки банку, а саме: підпису уповноваженої особи та штампу банку. Ухвалою суду від 03.02.2015 р. зобов'язано позивача направити на поштову адресу відповідача в м. Києві копію договору добровільного страхування наземного транспорту DNH0CPS-129C1NS від 12.10.2012 р. у повному обсязі, копії платіжного доручення № 2663 від 20.08.2013 р. та меморіального ордеру № 1 від 21.08.2013 р., оформлені належним чином (із підписом уповноваженої особи банку, штампом банку).

На електронну адресу господарського суду 20.02.2015 р. надійшов письмовий відзив відповідача вих. № 117/Р/3/15 від 19.02.2015 р., оригінал якого з доданими до нього документами надійшов поштою на адресу суду 26.02.2015 р. У відзиві зазначено, що позов відповідач не визнає в повному обсязі, вважає його незаконним та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Пункт 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) передбачає, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів із дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Підпункт 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону передбачає, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. ДТП сталося 22.07.2013 р. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була забезпечена полісом № АВ/4432413 в ПрАТ «УАСК АСКА». Сплативши страхове відшкодування в сумі 6017,82 грн., у позивача виникло право регресної вимоги щодо виплати страхового відшкодування до відповідача. Але позивач для отримання страхового відшкодування взагалі не подавав до відповідача жодних документів по страховому випадку з метою отримання страхового відшкодування в порядку регресу. Тобто, з моменту ДТП пройшло вже більше, ніж один рік та відповідач на підставі п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону має право відмовити у виплаті страхового відшкодування позивачу. Таким чином, відповідач був позбавлений можливості в досудовому порядку розглянути претензію. Вважає, що по даній справі відсутній предмет спору, оскільки відповідач не відмовив у задоволенні заяви про страхове відшкодування в порядку регресу, а взагалі її не отримував. На виконання вимог суду надати листування з позивачем не може, оскільки таке листування не велося. У відповідача наявні лише копії документів, що підтверджують звернення з повідомленням про подію страхувальника (винної особи ДТП) ОСОБА_1, а також поліс АВ/4432413, яким забезпечений Деу Ланос, держномер НОМЕР_2. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач не дотримався порядку врегулювання страхового випадку, що передбачений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та беручи до уваги, що відсутній предмет спору, керуючись ст.. 80 п. -1-1 ГПК України, п. 2.1, 35 п. 35.1, 37, п. 37.1, п.п. 37.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить відмовити в задоволенні позову. Просить розглянути справу за наявними матеріалами у справі, з урахуванням доводів, викладених у даному відзиві. Вимоги, викладені в даному відзиві на позовну заяву підтримує повністю та не заперечує проти винесення рішення за відсутності ПрАТ «УАСК АСКА».

04.03.2015 р. електронну адресу господарського суду надійшла письмова заява відповідача вих. № 160/Р/3/15 від 04.03.2015 р., в якій відповідач просить відмовити в задоволенні позову про стягнення суми ПрАТ «СК «Інгосстрах» до ПрАТ «УАСК АСКА» та стягненню судових витрат у повному обсязі; врахувати доводи та заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву про стягнення суми вих. № 117/Р/3/15 від 19.02.2015 р.; провести розгляд справи за відсутності представника відповідача в зв'язку з неможливістю командирувати представника. Оригінал заяви надійшов поштою до суду 10.03.2015 р. під час підготовки тексту повного рішення.

У судовому засіданні 05.03.2015 р. третя особа (ПАТ КБ «Приватбанк») надала письмові пояснення на ухвалу від 03.02.2015 р., в якому зазначено, що відповідно до умов договору № DNH0CPS-129C1NS від 12.10.2012 р., укладеного між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк», позивач зобов'язався в разі настання страхового випадку відшкодувати збитки в межах страхової суми та на умовах, передбачених договором. У результаті ДТП автомобілю страхувальника (Fiat Linea, реєстраційний номер НОМЕР_1) заподіяно матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку № 169/13 від 01.08.2013 р. складає 6017,82 грн. Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахуванням визначеної договором франшизи на підставі страхового акту № И-2687 від 20.08.2013 р. складає 6017,82 грн. Зазначене страхове відшкодування виплачено згідно з заяви та листа страхувальника в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 2663 від 20.08.2013 р. та меморіальним ордером від 21.08.2013 р. Доказом сплати страхового платежу є меморіальний ордер № САСАХ00014 від 12.10.2012 р. Зазначає, що позивач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із листом-запитом від 19.01.2015 р. щодо надання оригіналу договору страхування. Відповіддю банк надав пояснення, що договір страхування № DNH0CPS-129C1NS від 12.10.2012 р. дійсно було укладено між позивачем та банком, але його втрачено.

У письмовому поясненні, яке надано 05.03.2015 р., зазначено, що в призначенні платежу, яке формується платником самостійно, зазначено дату періоду дії договору страхування, а саме - 13.10.2012 р. Це зазначено в тексті самого договору страхування, зокрема, в п.п. 9, 10. Таким чином, це не є помилкою та не свідчить про якийсь інший договір. Розмір страхового платежу, зазначеному в п.п. 8, 10 договору, збігається з розміром платежу згідно з меморіального ордеру від 12.10.2012 р., дата сплати платежу також зазначена в п. 10 договору. Підтверджує зазначені обставини, укладення та виконання договору, сплату страхувальником страхового платежу та виплату страхового відшкодування.

Третя особа - ОСОБА_1 в судові засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень по суті спору не надав.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України у відсутність відповідача та третіх осіб за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи (ПАТ КБ «Приватбанк»), надані в попередньому судовому засіданні, суд,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з довідкою № 9233945 ВДАІ Павлоградського МВС України 22.07.2013 р. о 05.40 год. на перехресті вул. К. Маркса з вул. Леніна в м. Павлоград Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода: зіткнення транспортного засобу DAEWOO Ланос д/н НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_3, що належить ОСОБА_8 (водій ОСОБА_1) та транспортного засобу FIAT Лінеа д/н НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_4, що належить ПАТ КБ «Приватбанк» (водій ОСОБА_5).

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2013 р. у справі № 185/7693/13-п винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_1 та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно з договором № DNH0CPS-129C1NS від 12.10.2012 р. добровільного страхування наземного транспорту (строк дії договору з 13.10.2012 р. по 12.1-.2013 р.) на момент ДТП автомобіль FIAT Лінеа, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, був застрахований ПАТ КБ «Приватбанк» (третя особа у справі) у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Інгосстрах" (позивач). Відповідно до додаткової угоди № 1 від 12.10.2012 р. до договору керування транспортним засобом доручено ОСОБА_5. Безумовна франшиза за страховим випадком «ДТП» встановлена 0% від страхової суми. Страхова сума за договором - 114900,00 грн., страховий платіж - 6204,60 грн. Сума страхового платежу в розмірі 6204,60 грн. сплачена ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача згідно з меморіальним ордером № САСАХ0014 від 12.10.2012 р.

Відповідно до звіту № 169/13 від 01.08.2013 р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля Fiat Linea, д/н НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 6017,82 грн.

27.07.2013 р. ОСОБА_9 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 20.08.2013 р. страхувальник (ПАТ КБ «Приватбанк») просив позивача здійснити виплату страхового відшкодування по страховому випадку від 22.07.2013 р. на користь ОСОБА_9 на рахунок НОМЕР_5.

20.08.2013 р. ПрАТ "Страхова компанія Інгосстрах" було складено страховий акт № И-2687, відповідно до якого страхове відшкодування склало суму 6017,82 грн., виплату провести ОСОБА_9 на рахунок у Приватбанку НОМЕР_5. Дана сума була перерахована 20.08.2013 р. на рахунок НОМЕР_5, що підтверджується платіжним дорученням № 2663 із призначенням платежу: "страх. возм. КБ ПриватБанк (дог. DNH0CPS-129C1NS от 13.10.2012, акт И-2687 от 20.08.2013).

Як слідує з письмової заяви позивача від 05.03.2015 р. та усних пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні, в меморіальному ордері про сплату страхової премії, в страховому акті та в заяві про виплату страхового відшкодування зазначена дата страхового договору від 13.10.2012 р., однак це технічна помилка при складанні вище вказаних документів, оскільки правильна дата страхового договору - 12.10.2012 р. Інші договори страхувальника від 13.10.2012 р. в СК «Інгосстрах» відсутні. Також помилково вказана дата страхового договору в платіжних дорученнях про виплату страхового відшкодування.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля ДЕУ Ланос, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, страхувальник ОСОБА_10, застрахована в ПрАТ "Українська страхова компанія АСКА" (відповідач у справі), що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4432413. Строк дії зазначеного полісу: з 15.08.2012 р. по 14.08.2013 р. включно, розмір франшизи - 510,00 грн.

Страхувальник звернувся до ПрАТ «УАСК АСКА» із заявою від 29.07.2013 р. про дорожньо-транспортну пригоду за участю забезпеченого транспортного засобу (ДЕУ Ланос, номерний знак НОМЕР_2, водій ОСОБА_1). До заяви додано довідку ВДАІ про ДТП.

У січні 2015 р. позивач звернувся до господарського суду з даним позовом про стягнення з відповідача суми 5507,82 грн., як відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування.

Частиною 2 ст. 15 ГПК України визначено, що справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Місцезнаходженням відповідача є адреса: 83052, Донецька область, м. Донецьк, пр. Ілліча, буд. 100. Відповідно, справа за позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» підсудна господарському суду Донецької області.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 12.08.2014 р. «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції судам.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р «Про зміну територіальної підсудності господарських справ» визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

Враховуючи викладене вище, справа за позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» підсудна господарському суду Запорізької області.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 8 зазначеного Закону страхова компанія при настанні страхового випадку зобов'язана здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Як встановлено судом, позивач (страховик) виконав зобов'язання перед своїм страхувальником за договором № 0112-0101-1724 від 14.08.2013 р. та на підставі страхового акту № DNH0CPS-129C1NS від 12.10.2012 р. здійснив страхову виплату у сумі 6017,82 грн., перерахувавши її на рахунок, зазначений в заяві на виплату страхового відшкодування, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до страхового акту № И-2687 від 20.08.2013 р. сума страхового відшкодування становить 6017,82 грн.

Предметом спору є стягнення в порядку регресу сплаченого страхового відшкодування.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України визначено право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 18 Закону України "Про страхування" визначено, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Як зазначено вище, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля ДЕУ Ланос, держномер НОМЕР_2 застрахована в ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія АСКА", що підтверджується полісом обов'язкового страхування № АВ/4432413. Строк дії зазначеного полісу: з 15.08.2012 р. по 14.08.2013 р. включно, розмір франшизи - 510,00 грн. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 10000,00 грн. (п. 4 полісу). Факт укладання даного договору підтверджено також письмовим відзивом відповідача.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 даного Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) відповідно до п. 36.4 ст. 36 даного Закону здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що до позивача, який сплатив страхове відшкодування за договором страхування транспортного засобу, перейшло право вимоги з відповідача сплаченого страхового відшкодування у межах фактичних витрат, оскільки автомобіль ДЕУ Ланос, держномер НОМЕР_2, застрахований ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (відповідач).

Тобто, позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування (Оглядовий лист Вищого господарського суду України від 14.01.2014 р. № 01-06/15/2014 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з правовідносин страхування»).

Заперечення відповідача, викладене в письмовому відзиві на позовну заяву, спростовуються наведеними вище нормами чинного законодавства. Відповідач, як страховик за полісом № АВ/4432413, мав би сплатити третій особі (ПАТ КБ «Приватбанк») за її зверненням страхове відшкодування відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, у письмовому відзиві відповідач визнає, що у позивача на підставі зазначеного Закону виникло до нього (відповідача) право регресної вимоги щодо виплати страхового відшкодування. Не можуть бути прийняті до уваги заперечення відповідача щодо того, що між сторонами відсутній предмет спору, оскільки позивач не звернувся до відповідача з вимогою про виплату йому страхового відшкодування та останній, відповідно, не відмовив йому у виплаті. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З приписів зазначених норм не вбачається, що позивач мав обов'язково звертатись до страховика, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання суми виплаченого страхового відшкодування; натомість ними передбачено перехід до позивача права вимоги, яке страхувальник або інші особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В оглядовому листі Вищого господарського суду України від 14.01.2014 р. № 01-06/15/2014 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з правовідносин страхування» роз'яснено, що право вимоги потерпілої особи особа, яка виплатила страхове відшкодування, отримує після виплати останній страхового відшкодування та вона не зобов'язана звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу було відомо про настання страхового випадку із заяви страхувальника від 27.03.2013 р.

Положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (п. 35.1 ст. 35, п. 36.2 ст. 36, пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37), на які посилається відповідач в обґрунтування своєї позиції, не спростовують висновків суду, оскільки врегульовують порядок звернення до страховика з заявою про страхове відшкодування, прийняття рішення страховиком про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати, відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Приписами ст. 129 Конституції України, ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України встановлено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 даного Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів, підтверджуючих оплату на користь позивача суми 5507,82 грн. сплаченого страхового відшкодування, не надав.

На підставі викладеного вище, позовні вимоги про стягнення суми 5507,82 грн. страхового відшкодування є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 75, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (83052, м. Донецьк, пр. Ілліча, 100, адреса для листування: 03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Інгосстрах" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32, ) у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування 5507 (п'ять тисяч п'ятсот сім) грн. 82 коп., суму 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення складено 10 березня 2015 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дати його повного складення (дня підписання).