ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 березня 2015 р. Справа № 903/111/15

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Ковельмолоко", м. Ковель Волинської області

про стягнення 134 532,09 грн.

Суддя: С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: Детюк А.М.-дов. від 05.02.2015р. б/н

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України представнику позивача роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. В судовому засіданні учаснику судового процесу згідно ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки.

В судовому засіданні 17.03.2015 року відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: Позивач- Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб"-звернувся до суду з позовом до відповідача- Публічного акціонерного товариства "Ковельмолоко"-про стягнення 139 726,74 грн., в тому числі 118 800грн.-заборгованості за надані охоронні послуги згідно договору №88-псо про надання охоронних послуг від 01.10.2013р, 18 044,59грн.-пені за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті наданих послуг за період з 06.02.2014р. по 21.01.2015р. згідно п. 7.4. договору №88-псо про надання охоронних послуг від 01.10.2013р. та 2 882,15грн.-3% річних за період з 06.02.2014р. по 21.01.2015р. згідно ст. 625 ЦК України.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем, взятих на себе зобов'язань, по оплаті наданих йому охоронних послуг, у встановлені договором №88-псо про надання охоронних послуг від 01.10.2013р. строки.

Ухвалою суду від 06.02.2015р. порушено провадження по справі та призначено її до розгляду на 03.03.2015р. на 10:00год.

25.02.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від позивача надійшов до суду супровідний лист №68 від 20.02.2015р. (вх.№01-54/1706/15), яким він долучив до матеріалів справи копії банківських виписок від 17.02.2014р., від 26.03.2014р., від 28.03.2014р., від 25.04.2014р., від 28.04.2014р., від 19.05.2014р. та акти звірки взаєморозрахунків позивача з відповідачем за періоди з 01.01.2014р. по 31.03.2014р. та з 01.04.2014р. по 30.04.2014р.

02.03.2015р. через відділ документального забезпечення та контролю - канцелярію суду від позивача надійшло до суду клопотання №142 від 27.02.2015р. (вх.№01-54/1861/15), в якому він просив розглядати справу без участі його представника за наявними в матеріалах справи документами.

Повідомив, що заявлені вимоги підтримує та просив задовольнити останні в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 03.03.2015р. не з'явився.

Ухвалою суду від 03.03.2015р. розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 ГПК України з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин по справі, зважаючи на неявку сторін в судове засідання, неподання відповідачем витребуваних судом доказів та необхідність витребування додаткових доказів по справі.

Крім того, зобов'язано сторін представити суду: позивача-оригінали, долучених до позову доказів; статут; правове обгрунтування нарахування пені за вказаний у розрахунку період; чіткий, обгрунтований розрахунок суми основного боргу з зазначенням підстав нарахувань, проплат; відповідача-письмові пояснення (обгрунтовані доводи та заперечення) по суті позовних вимог; статут; докази проплати.

В судовому засіданні 17.03.2015р. представник позивача, супровідним листом вих.№155 від 04.03.2015р. (вх.№01-54/2115/15 від 10.03.2015р.) долучив до матеріалів справи уточнюючий розрахунок ціни позову, в якому змінивши період нарахування пені, в межах шестимісячного строку, просив суд стягнути з відповідача 134 532,09грн., в т.ч. 118 800,00грн.-суми основного боргу, 12 849,94грн.-пені за період з 06.02.2014р. по 29.10.2014р. (за кожен місяць окремо) та 2 882,15грн.-3% річних за період з 06.02.2014р. по 21.01.2015р. згідно ст. 625 ЦК України.

Відповідно до пунктів 3.10, 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року №18, передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством. ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Проаналізувавши дану заяву суд приходить до висновку, що позивачем зменшено позовні вимоги у зв'язку із зміною періоду нарахування пені.

Відповідач в судове засідання 17.03.2015р. (вдруге по справі) не з'явився, витребуваних ухвалою суду доказів по справі суду не надав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду спору, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №350 від 10.03.2015р.

Судом прийнято заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог згідно ст. 22 ГПК України, оскільки вона не суперечить законодавству і не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Отже, має місце нова ціна позову-134 532,09 грн., з якої і вирішується спір.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, був повідомлений ухвалою суду від 03.03.2015р., що у разі неявки в судове засідання спір буде розглянуто за наявними в справі матеріалами, явку відповідача не було визнано обов'язковою, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, -

встановив:

01 жовтня 2013 року між позивачем- Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб", в особі директора Коноплі Михайла Михайловича (виконавець) та відповідачем- Публічним акціонерним товариством "Ковельмолоко", в особі генерального директора Башко Дмитром Ярославовичем (замовник), було укладено договір про надання охоронних послуг №88-псо, згідно з пунктами 1.1.-1.6. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати за плату послуги охорони об'єкту, вказаного у дислокації (додаток №1 до договору). Вид охорони, визначається як інспекторсько-сторожова служба охорони. Охорона об'єкта здійснюється 6 (шістьма) цілодобовими постами охорони. Щомісячна вартість надання охоронних послуг за один цілодобовий пост охорони становить 7 000,00грн. з урахуванням ПДВ. Загальна вартість охоронних послуг за один календарний місяць становить 42 000,00грн. з урахуванням ПДВ. Вид постів та режим роботи кожного поста визначаються у дислокації. Порядок несення служби на постах, права та обов'язки охоронників передбачені Інструкцією по охороні Об'єкту (додаток №2 до договору)(а.с. 10-15)

Розділом 7 договору сторони погодили порядок взаєморозрахунків, а саме за надані послуги замовник сплачує виконавцю щомісячну суму, передбачену п. 1.4. даного договору. Оплата вартості послуг, що надаються згідно договору, здійснюється до 05 числа місяця, наступного за звітним, за безготівковим розрахунком. У разі дострокового розірвання договору оплата за надані до такого розірвання послуги виконавця повинна здійснюватися протягом 2 банківських днів з моменту розірвання договору. Зараховані на поточний рахунок виконавця кошти розподіляються в наступній черговості: погашення існуючої заборгованості за надані охоронні послуги згідно даного договору, оплата охоронних послуг за звітний місяць, оплата охоронних послуг, що надаються у місяці зарахування коштів, аванс. В останній день поточного місяця сторони підписують акт про надання охоронних послуг. У разі дострокового розірвання договору акт про надання охоронних послуг підписується сторонами в останній день дії цього договору. У разі відмови однією із сторін підписати акт про надання охоронних послуг, така сторона зобов'язана протягом 5 днів з моменту отримання акту про надання охоронних послуг надати вмотивовану, викладену у письмовому вигляді та завірену печаткою відмову від підписання акту про надання охоронних послуг. У випадку несвоєчасної сплати щомісячної суми, вказаної у п. 1.4. договору, нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення до повного розрахунку. Для вимоги про стягнення пені за даним договором застосовується позовна давність тривалістю у три роки.

Згідно п. 8.4. даного договору, у випадку розірвання договору сторони зобов'язані підписати та завірити печатками акт про зняття постів охорони у день припинення договірних правовідносин.

У відповідності до пункту 9.1. цього договору, договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє протягом дванадцяти місяців, а в частині грошових зобовязань-до їх повного виконання сторонами.

Даний договір підписано сторонами, підписи скріплено печатками товариств.

Крім того, як встановлено судом, сторонами було достроково розірвано договір, а саме 23.04.2014р. між сторонами було підписано угоду про припинення дії договору №88-псо від 01.10.2013р. про надання охоронних послуг, згідно якої сторони дійшли згоди щодо припинення дії договору з 23 квітня 2014 року та домовились вважати останнім днем дії договору 23.04.2014р. Пунктами 3-6 даної угоди сторони обумовили, що із укладенням даної угоди зобов'язання замовника щодо оплати вартості охоронних послуг, наданих за договором, не припиняються і повинні бути виконані у встановлений договором строк. Сторони констатують, що охоронні послуги надавались згідно умов договору від моменту укладення договору до моменту зняття постів охорони безперервно. Дана угода вступає в силу з 23.04.2014 року. (а.с. 16)

Дана угода підписана сторонами, підписи скріплені печатками товариств.

На виконання вимог пункту 8.4. договору про надання охоронних послуг від 01.10.2013р., сторони підписали акт зняття постів охорони від 23.04.2014р., згідно якого виконавець зняв всі пости охорони з об'єкта замовника о 10:00 год. 23.04.2014р. Замовник до виконавця претензій не має.

На виконання умов даного договору між сторонами були підписані та скріплені їх печатками акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2014р. №ОУ-0000068 на суму 42 000,00грн. (в т.ч. ПДВ), від 28.02.2014р. №ОУ-0000197 на суму 42 000,00грн. (в т.ч. ПДВ), від 31.03.2014р. №ОУ-0000362 на суму 42 000,00грн. (в т.ч. ПДВ), від 23.04.2014р. №ОУ-0000457 на суму 30 800,00грн. (в т.ч. ПДВ), згідно яких вбачається, що позивач здав, а відповідач прийняв охоронні послуги за період з 01 січня 2014р. по 23 квітня 2014р. на загальну суму 156 800,00грн. (а.с. 18-21)

Таким чином, позивач, взяті на себе зобов'язання по наданню відповідачу охоронних послуг виконав в повному обсязі, що стверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2014р. №ОУ-0000068 на суму 42 000,00грн. (в т.ч. ПДВ), від 28.02.2014р. №ОУ-0000197 на суму 42 000,00грн. (в т.ч. ПДВ), від 31.03.2014р. №ОУ-0000362 на суму 42 000,00грн. (в т.ч. ПДВ), від 23.04.2014р. №ОУ-0000457 на суму 30 800,00грн. (в т.ч. ПДВ).

Крім того, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи (акту звірки взаєморозрахунків а.с. 32) станом на 01.01.2014р. існувало перехідне сальдо в розмірі 84 000,00грн., що разом із сумою наданих позивачем охоронних послуг відповідачу за період з 01.01.2014р. по 23.04.2014р. становить 240 800,00грн.

Водночас, відповідач оплату за надані йому послуги згідно вищевказаних актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) та з врахуванням перехідного сальдо здійснив частково, сплативши лише 122 000,00грн. (стверджується банківськими виписками від 17.02.2014р. на суму 50 000,00грн., від 26.03.2014р. на суму 22 000,00грн., від 28.03.2014р. на суму 20 000,00грн., від 25.04.2014р. на суму 10 000,00грн., від 28.04.2014р. на суму 10 000,00грн. та від 19.05.2014р. на суму 10 000,00грн. (а.с. 33-39)), що і спричинило звернення кредитора з позовом до суду (інших доказів оплати суду не надано).

Пунктом 3 ст.3, ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Між сторонами виникли договірні відносини надання і споживання послуг, що регламентовані гл. 63 ЦК України. Договір про надання послуги технічного обслуговування обладнання не заперечений сторонами, не визнаний в установленому порядку недійсним. Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.

Згідно частини 1 статті 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно з частиною 1 статті 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як встановлено судом та підтверджується поданими позивачем доказами, між сторонами дійсно виникли господарські відносини, які за своєю правовою природою підпадають під визначення договору про надання послуг (в даному випадку - надання охоронних послуг).

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

На відміну від договору підряду, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Отже, під послугами слід розуміти дії виконавця, спрямовані на досягнення певного корисного ефекту не у вигляді створення уречевленого результату, а у вигляді діяльності самої по собі.

Тобто відмінність предмету договору підряду від договору про надання послуг полягає у тому, що за договором підряду цінність для замовника становить тільки результат робіт -річ як самостійне матеріальне благо, у той час як за договором про надання послуг цінність для замовника становлять самі дії виконавця, навіть якщо вони спрямовані на досягнення певних результатів, невід'ємних від самої роботи.

Оскільки послуги не завжди мають матеріальний результат, вони не можуть бути передані замовнику по акту з фіксацією кількості та якості, при цьому, оплаті за даним договором підлягає саме діяльність (дії) виконавця, а не її результат, який є наслідком цієї діяльності.

Отже, з аналізу наведених норм та положень договору слідує, що між сторонами виникли правовідносини з договору про надання послуг, наслідком чого є застосування до них саме тих норм права, якими визначаються особливості, притаманні для договорів даного виду.

На цьому зауважено і у постанові Вищого господарського суду України від 20.11.2012р. №04/149-48.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем було узгоджено строк розрахунків за надані позивачем послуги, які визначені в розділі 7 договору, а саме оплата вартості послуг, що надаються згідно договору, здійснюється до 05 числа місяця, наступного за звітним, за безготівковим розрахунком. У разі дострокового розірвання договору оплата за надані до такого розірвання послуги виконавця повинна здійснюватися протягом 2 банківських днів з моменту розірвання договору..

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач, як споживач охоронних послуг, свій обов'язок щодо своєчасної оплати отриманих послуг в повному обсязі не виконав, внаслідок чого за період з 01.01.2014р. по 23.04.2014р. в нього утворилась заборгованість в розмірі 118 800,00грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Вказані обставини підтверджуються наявними матеріалами у справі.

Згідно п. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язанням (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем станом на день прийняття рішення судом становить 118 800,00грн., відповідачем не сплачена, належними та допустимими доказами ним не спростована (докази повної проплати в матеріалах справи відсутні), стверджується договором про надання охоронних послуг №88-псо від 01.10.2013р., угодою про припинення дії договору №88-псо від 01.10.2013р. про надання охоронних послуг від 23.04.2014р., актом зняття постів охорони від 23.04.2014р., актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2014р. №ОУ-0000068 на суму 42 000,00грн. (в т.ч. ПДВ), від 28.02.2014р. №ОУ-0000197 на суму 42 000,00грн. (в т.ч. ПДВ), від 31.03.2014р. №ОУ-0000362 на суму 42 000,00грн. (в т.ч. ПДВ), від 23.04.2014р. №ОУ-0000457 на суму 30 800,00грн. (в т.ч. ПДВ), претензіями від 12.05.2014р. №162, від 08.09.2014р. №366 (а.с. 22-23), актами звірки взаєморозрахунків станом на 31.03.2014р., станом на 30.04.2014р. та наявними в матеріалах справи банківськими виписками, а тому підлягає до стягнення з відповідача відповідно до ст. ст. 525, 526, 903 Цивільного кодексу України.

Договором про надання охоронних послуг №88-псо від 01.10.2013р. (п. 7.4) передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати щомісячної суми, вказаної у п. 1.4. договору, нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Розмір пені обчислюється від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення до повного розрахунку. Для вимоги про стягнення пені за даним договором застосовується позовна давність тривалістю у три роки.

Позивачем нараховано пеню у розмірі 12 849,94грн. (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 17.03.2015р.), виходячи з подвійної облікової ставки НБУ за період з 06.02.2014р. по 29.10.2014р. (за кожен місяць окремо).

Згідно ст.ст.230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до ст.ст. 1, 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розрахунок нарахування пені перевірено судом за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3. і, оскільки розмір нарахувань здійснений в межах сум, зазначених позивачем, суд задовольняє вимоги позивача в межах суми вимог, а саме: 12 849,94грн.-пені за період з 06.02.2014р. по 29.10.2014р. (за кожен місяць окремо) згідно ст.ст. 230-232 ГК України, ст.ст. 1, 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", п. 7.4. договору.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежів, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищий господарський суд України у п.п. 1.3, 4.1 постанови пленуму від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначив, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", і ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з представленими господарському суду розрахунками, не оспореними відповідачем, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України було нараховано відповідачу 2 882,15грн.-3% річних за період з 06.02.2014р. по 21.01.2015р.

Розрахунок нарахування річних перевірено судом за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3..

Розглянувши позовні вимоги щодо стягнення річних, суд вважає, що останні підставні, нараховані у відповідності та з дотриманням вимог чинного законодавства України та підлягають до задоволення згідно зі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач не скористався своїм правом спростувати докази позивача (надати суду заперечення по суті позовних вимог, представити суду докази повної чи часткової проплати тощо), то суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, щодо стягнення з відповідача 118 800,00грн.-суми основного боргу, 12 849,94грн.-пені та 2 882,15грн.-3% річних (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 17.03.2015р.)

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 690,64грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Як зазначено в пункті 2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" У разі ж зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (пункт 1 частини першої статті 7 Закону).

На підставі ст. 7 Закону України "Про судовий збір" позивачу слід повернути з Державного бюджету 103,89грн. судового збору, як зайво сплаченого.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 173, 174, 193, 218, 230-232 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 627, 901, 903 ЦК України, ст.7 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 32, 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, -

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Ковельмолоко" (Волинська обл., м. Ковель, вул. Ватутіна, 114, код 00444636)

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб" (м. Київ, вул. Софіївська, буд. 10, приміщення, 4, код 37372186)

134 532,09грн., в т.ч. 118 800,00грн.-суми основного боргу, 12 849,94рн.-пені, 2 882,15грн.-3% річних та 2 690,64грн.-витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Приватна служба охорони "Яструб" (м. Київ, вул. Софіївська, буд. 10, приміщення, 4, код 37372186) 103,89грн. зайво сплаченого судового збору згідно платіжного доручення №179 від 02.02.2015р. (оригінал платіжного доручення знаходяться в матеріаліх справи).

Повний текст рішення складено

19.03.2015р.

Суддя С. В. Бондарєв