ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2015 р. Справа № 911/160/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теліані Трейдінг";

до Фізичної особи-підприємця Бегер Тетяни Петрівни;

про розірвання договору та стягнення 5 750,00 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Реус В.В. (довіреність б/н від 02.02.2014 р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теліані Трейдінг" до Фізичної особи-підприємця Бегер Тетяни Петрівни про розірвання договору та стягнення 5 750,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.01.2015 року порушено провадження у справі № 911/160/15 та призначено справу до розгляду на 02.02.2015 року.

В судове засідання, яке відбулось 02.02.2015 року представник позивача не з'явився, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 21.01.2015 року не виконав. Відповідачем в судовому засіданні подано відзив на позов, яким останній проти позову заперечує. Розгляд справи відкладався до 02.03.2015 року.

У судовому засіданні 02.03.2015 року судом, у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва в розгляді справи на 17.03.2015 року.

В судове засідання, яке відбулось 17.03.2015 року позивач не з'явився, про причини неявки господарський суд не повідомив. Відповідач проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позов та доповненнях до нього, поданих в судовому засіданні 02.02.2015 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Теліані Трейдінг» (Замовник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Бегер Тетяною Петрівною (Виконавець, відповідач) було укладено Договір № 329/У про надання послуг ексклюзивного представництва продукції (далі - Договір).

Пунктом 1.1 Договору визначено, що предметом договору є ексклюзивне представлення Виконавцем в асортименті меню реалізованої їм продукції, продукції торгової марки «Теліані Велі» в порядку та на умовах, визначених Договором.

Виконавець передає Замовнику виключні права на "ексклюзивну поставку товарів" продукції торгової марки "Теліані Велі" на весь строк дії Договору (п. 1.2 Договору).

Відповідно до пункту 1.3 Договору Виконавець на весь строк дії Договору зобов'язується забезпечити присутність продукції Замовника в Кафе-Бар «RISTERO», тобто ввести в асортимент найменування «Теліані Велі».

Під терміном «ексклюзивна поставка товарів» продукції торгової марки "Теліані Велі" у цьому Договорі слід розуміти поставку товарів вказаних торгових марок виключно Замовником або його офіційним представником Теліані Велі та заборону продажу Виконавцем грузинських вин інших торгових марок, окрім торгової марки "Теліані Велі" (п. 1.4 Договору).

Розділом 3 Договору урегульовано обов'язки виконавця, а саме:

- включити в меню напої, які продаються Виконавцем, товар Замовника (по узгодженню) з зазначенням торгових марок "Теліані Велі";

- належним чином надавати Замовнику на підставі даного Договору послуги, визначені п.п. 1.2, 1.3 договору;

- включити в меню продукцію, що вказана в п. 1.2 договору, за попередньою згодою з Замовником;

- надавати можливість представникам Замовника контролювати виконання умов Даного договору.

Вартість послуг виконавця за Договором становить 5 750,00 грн., але при реалізації не менш ніж 1 000 пляшок вина Замовника, що є істотною умовою Договору при оплаті послуг Виконавця (пункт 4.1. Договору).

Оплата послуг Виконавця здійснюється по безготівковому рахунку, в національній валюті України - гривні (п. 4.2-4.3 Договору).

У п. 5.3 Договору сторони визначили, що у випадку, якщо послуги у цілому, або їх частина виконані неналежним чином по вині Виконавця, останній зобов'язаний забезпечити виконання послуг у повному обсязі у відповідності з умовами договору, або повернути ту частину грошових коштів відповідно до яких невиконані послуги (пропорційно до загального об'єму реалізації продукції торгової марки "Теліані Велі" згідно п. 4.1. договору у строк не більше 10 банківських днів з моменту отримання обґрунтованої претензії.

У п. 5.4 Договору сторони визначили, що в разі дострокового розірвання цього Договору з причин невиконання Виконавцем своїх зобов'язань, Виконавець сплачує Замовнику матеріальні кошти в розмірі 5 750,00 грн.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання обов'язків сторін (п. 6.1 Договору).

На виконання п. 4.1 Договору Позивач перерахував на рахунок Відповідача 5750,00 грн. згідно платіжного доручення № 6202 від 06.09.2012 року (копія наявна в матеріалах справи).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач був зобов'язаний реалізувати не менше ніж 1 000 пляшок вина позивача, але в порушення умов Договору та вимог цивільного законодавства не реалізував вказаний Товар, у зв'язку з чим, останнім 25.12.2014 року було надіслано відповідачу претензію б/н від 25.12.2014 року, якою позивач повідомив відповідача про розірвання спірного Договору та вимагав сплатити 5750,00 грн. (оригінали претензії та доказів її надіслання наявні в матеріалах справи). Таким чином, позивач, посилаючись на те, що відповідач на вказану претензію не відповів, коштів не сплатив, просить суд розірвати спірний Договір та стягнути з відповідача, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань, заборгованість в сумі 5750,00 грн.

Відповідач в ході розгляду спору подав відзив на позов, яким проти позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, у зв'язку з тим, що всупереч умов укладеного між сторонами правочину Товариством з обмеженою відповідальністю «Теліані Трейдінг» не було передано на реалізацію Товар у кількості, що визначена спірним Договором, а отже, Виконавець не мав реальної можливості реалізувати 1000 пляшок вина позивача. Вказані пояснення Виконавця Замовником спростовано не було, доказів передання на реалізацію відповідачу обумовленої Договором кількості алкогольних напоїв не надано.

Крім того, спірний Договір не містить положень щодо наявності у відповідача, як Виконавця, обов'язку по реалізації не менше ніж 1 000 пляшок вина торгової марки "Теліані Велі", а відповідно до п. 3.1 містить умову про включення в меню напоїв, які продаються Виконавцем, товар Замовника (по узгодженню) з зазначенням торгових марок "Теліані Велі", що й було зроблено відповідачем, який і надалі забезпечує присутність та реалізацію Товару позивача в Кафе-барі «RISTERO». Також положеннями спірного Договору не визначено строків виконання такого обов'язку, що унеможливлює порушення (невиконання) відповідачем даного зобов'язання, у зв'язку з чим, відсутні підстави для розірвання спірного Договору та стягнення з відповідача 5750,00 грн.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є договором про надання послуг, за яким, згідно ст. 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України).

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

З системного аналізу ч. 2 ст. 651 ЦК України слідує, що умовою для розірвання договору в судовому порядку є істотне порушення його умов, тобто вчинення стороною договору такого порушення, яке за своїм наслідком позбавляє іншу сторону договору того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Проте, позивачем не надано доказів вчинення відповідачем таких порушень договору, які б за своїм наслідком позбавляли позивача, як Замовника, того на що він розраховував при укладенні спірного правочину.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги всі фактичні обставини спору та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені та не обґрунтовані, відповідачем заперечені, тому позов задоволенню не підлягає.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у задоволенні позову, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 59, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 20.03.2015 р.

Суддя Т.П. Карпечкін