ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р.Справа № 922/849/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кисневий завод", м.Київ,
до Приватного акціонерного товариства "Харківський автогенний завод", м.Харків,
про визнання недійсним договору
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Пелих Л.Д. (довіреність № 28/14 від 18.12.2014р.);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Кисневий завод", м.Київ, звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання недійсним Договору поставки № 109/13 від 01.04.2013р., укладеного між позивачем та відповідачем, Приватним акціонерним товариством "Харківський автогенний завод", м.Харків.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.02.2015р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі № 922/849/15 та розгляд справи призначено на 10.03.2015р. об 11:20 год.

06.03.2015р. відповідач на виконання ухвали господарського суду надав письмові заперечення на позовну заяву; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо відповідача; копію Протоколу засідання Наглядової ради приватного акціонерного товариства від 20.12.2013р.; копію довідки про взяття відповідача на облік як платника податків; довідку про розрахункові рахунки відповідача.

Надані відповідачем документи були долучені судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні, яке відбулося 10.03.2015р., представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що дії позивача свідчать про прийняття оспорюваного договору до виконання, тому немає підстав вважати його таким, що не створює юридичних наслідків для сторін.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, витребуваних судом документів не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить підпис його представника на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд визнав за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами без участі представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.04.2013р. між Приватним акціонерним товариством "Харківський автогенний завод" (відповідачем) та Публічним акціонерним товариством "Кисневий завод" (позивачем), в особі Голови правління Нальотова І.П., було укладено Договір поставки № 109/13, згідно п. 1.1. якого відповідач (постачальник) зобов'язався поставити, а позивач (покупець) прийняти та оплатити на умовах, викладених в Договорі, гази технічні (код класифікатора 24.11.1.), іменовані в подальшому за текстом "Продукція", асортимент, кількість, якість та ціна якої вказані в Специфікації, яка оформлюється у вигляді додатку до цього Договору, підписаний сторонами, та є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 3.2. Договору, орієнтована вартість постачаємої продукції складає 14940000,00 грн., у тому числі ПДВ.

Позивач зазначає, що рішеннями господарського суду міста Києва та Київського апеляційного господарського суду по справі №910/20299/13 було встановлено, що в період з 01.04.2013р. по 12.08.2013р. відповідачем поставлявся, а позивачем отримувався товар на загальну суму 440739,28 грн.

Відповідно до пп. 7 п. 9.3.13 Статуту ПАТ "Кисневий завод", укладання, зміна, розірвання договорів (угод) на загальну суму, що перевищує 80000,00 грн., Голова правління здійснює тільки після ухвалення відповідного рішення Наглядової ради ПАТ "Кисневий завод".

Згідно п. 9.2.7 Статуту підприємства позивача, ухвалення рішення про укладення, зміну, розірвання договорів укладених на суму, що перевищує 80000,00 грн. належить до компетенції Наглядової ради ПАТ "Кисневий завод". Питання, що належать до виключної компетенції Наглядової ради не можуть вирішуватися іншими органами ПАТ "Кисневий завод", крім загальних зборів.

З урахуванням викладеного, позивач зазначає, що у Голови правління ПАТ "Кисневий завод" Нальотова І.П., був відсутній достатній обсяг повноважень для укладення оспорюваного Договору. До моменту укладення Договору Голова правління повинен був отримати згоду Наглядової ради ПАТ "Кисневй завод", однак не зробив цього. Такими діями Головою правління було перевищено свої повноваження, порушено умови, викладені в Статуті ПАТ "Кисневий завод", а також законодавство України.

Як зазначено у позовній заяві, через перевищення повноважень та порушення Трудового договору колишнім Головою Правління Нальотовим І.П. під час свого керівництва, ПАТ "Кисневий завод" подано заяви до правоохоронних органів. 29.05.2014р. Солом'янським РУ ГУМВС України відкрито кримінальне провадження за заявою ПАТ "Кисневий завод" відносно неправомірних дій з боку колишнього голови правління Нальотова Івана Петровича, та занесене до ЄРДР за № 0004500.

Позивач вважає, що укладення керівником товариства договору з перевищенням власних статутних повноважень є підставою для визнання недійсним спірного Договору, у зв'язку з чим і звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Ретельно дослідивши докази, надані позивачем і відповідачем в обґрунтування своїх позицій у справі, з'ясувавши усі фактичні обставини спору та надавши їм правову кваліфікацію, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Кисневий завод", виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, відповідачем, ПрАТ "Харківський автогенний завод", у період квітень-травень 2013 року було здійснено поставку продукції, а позивачем, ПАТ "Кисневий завод", прийнято цю продукцію, що підтверджується відповідними видатковими накладними та довіреностями на отримання продукції, копії яких надано відповідачем.

Пунктом 7.2.2. Договору встановлено зобов'язання покупця (позивача) провести оплату продукції відповідно п. 6.2. Договору.

Відповідно до п. 6.2 Договору, оплата за кожну партію продукції, вказаної в Специфікації, здійснюється покупцем протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту її отримання, на поточний рахунок постачальника.

Проте, всупереч зазначеній умові договору, зобов'язання за Договором з боку позивача здійснювались неналежним чином, оплата за отриману продукцію здійснювалась несвоєчасно, з порушенням встановлених договором строків, доказом чого є Довідка банку вих. № 53-3-77/314 від 20.09.2013р.

У зв'язку з неналежним виконанням умов Договору, ПрАТ "Харківський автогенний завод" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" про стягнення 520345,82 грн. заборгованості за вказаним Договором.

Рішенням господарського суду м.Києва від 16.12.2013р. позов задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківський автогенний завод" 440739,28 грн. основного боргу, 33611,11 грн. пені, 38841,89 грн. штрафу, 7153,54 трьох процентів річних, 10406,92 грн. судового збору.

15.03.2014р. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2014р. рішення Господарського суду м.Києва від 16.12.2013р. по справі 910/20299/13 залишено в силі.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, вищевказані рішення судів першої та другої інстанції по справі № 910/20299/13 підтверджують дійсність Договору поставки № 109/13 від 01.04.2013р.

У зв'язку з тим, що рішення господарського суду м.Києва від 16.12.2013р. ПАТ "Кисневий завод" було виконано несвоєчасно (було виконане в повному обсязі тільки 20.06.2014р.), ПрАТ "Харківський автогенний завод" був поданий позов про стягнення з ПАТ "Кисневий завод" по Договору постачання № 109/13 від 01.04.2013р.: індексу інфляції - 50838,13 грн.; 3% річних - 9 265,45 грн.; пені - 6280,12 грн.; судових витрат - 3823,15 грн.; судового збору - 1827,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2014р. по справі № 910/17343/14 за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський автогенний завод" до Публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" про стягнення 68605,23 грн., позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" на користь Приватного акціонерного товариства "Харківський автогенний завод" 6280,12 грн. пені, 50838,13 грн. інфляційних втрат, 9265,45 грн. - 3 % річних, 1725,55 грн. витрат на відрядження та 1827,00 грн. судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду рішення господарського суду міста Києва від 03.11.2014р. по справі № 910/17343/14 залишив в силі в повному обсязі (постанова від 16.02.2015р. по справі № 910/17343/14).

Вищевказані рішення судів першої та другої інстанції по справі № 910/17343/14 також підтверджують дійсність Договору поставки № 109/13 від 01.04.2013р.

При цьому слід зазначити, що позивач в жодному своєму запереченні на зазначені вище позовні заяви не посилається на недійсність Договору поставки № 109/13 від 01.04.2013р. Також позивач не посилається на недійсність даного Договору поставки і в апеляційних скаргах.

24.07.2014р. Публічним акціонерним товариством "Кисневий завод" до Господарського суду міста Києва була подана заява про відстрочку (розстрочку) виконання рішення, відповідно до якої боржник просив відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2013р. по справі № 910/20299/13, що свідчить про визнання ПАТ "Кисневий завод" рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2013р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2014р. ПАТ "Кисневий завод" було відмовлено у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду м.Києва № 910/20299/13 від 16.12.2013р.

Відповідач зазначає, що 25.02.2015р. він отримав від ПАТ "Кисневий завод" заяву про відстрочку (розстрочку) виконання рішення Господарського суду м.Києва від 03.11.2014р. по справі 910/17343/14 до 01.11.2015р., відповідно цими діями ПАТ "Кисневий завод" визнав рішення Господарського суду м. Києва від 03.11.2014р.

У ході здійснення апеляційного провадження, яке проводилось Київським апеляційним господарським судом, ПАТ "Кисневий завод" було подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі № 910/17343/14 до вирішення справи № 922/849/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" до Приватного акціонерного товариства "Харківський автогенний завод" про визнання недійсним Договору поставки № 109/13 від 01.04.2013р.

В обґрунтування свого клопотання ПАТ "Кисневий завод" посилається на неможливість розгляду даної справи по суті до вирішення пов'язаної з нею справи № 922/849/15 господарським судом Харківської області.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про його відхилення, посилаючись на те, що при розгляді вимоги ПрАТ "Харківський автогенний завод" про стягнення заборгованості господарський суд має правові підстави надання оцінки відповідності Договору поставки від № 109/13 від 01.04.2013р. чинному законодавству.

Таким чином, судом апеляційної інстанції було надано відповідну оцінку спірному Договору, за результатами якої даний Договір не було визнано недійсним.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Стаття 241 Цивільного кодексу України передбачає, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Про це також наголошено у п. 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", згідно якого наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 27.10.2014р. № 01-06/1666/14 (доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011р. № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів"), договір, укладений керівником (директором) товариства з перевищенням повноважень, є дійсним, якщо товариство своїми діями схвалило цей договір (постанови від 19.08.2014р. № 5013/492/12, від 19.08.2014р. № 5011-31/17917-2012, від 19.08.2014р. № 924/905/13).

Матеріали справи свідчать, що позивач, ПАТ "Кисневий завод", протягом дії спірного Договору отримував продукцію від ПрАТ "Харківський автогенний завод", здійснював оплату за отриману продукцію та використовував цю продукцію у своїй господарській діяльності, належними доказами чого є видаткові накладні, доручення на отримання МТЦ, довідка банку вих. № 53-3-77/314 від 20.09.2013р., постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2015р. по справі № 910/17343/14.

Це свідчить про те, що позивач своїми діями визнав дійсність укладеного між сторонами договору, що виключає можливість визнання даного договору недійсним з мотивів вчинення його представником товариства з перевищенням повноважень.

Оскільки позивач вчинив дії, які свідчать про прийняття оспорюваного договору до виконання, правові підстави для визнання даного Договору таким, що не створює юридичних наслідків для сторін, а саме недійсним, відсутні.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Кисневий завод" не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, у зв'язку з відмовою у позові, покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 203, 215, 241, 509, 526, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст. 207 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 35, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 12.03.2015 р.

Суддя Н.М. Кухар