ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
16.03.2015 Справа № 25/37/09
Господарський суд Запорізької області у складі судді Шевченко Т.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про прийняття додаткової ухвали у справі № 25/37/09
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислові мастила" (м. Бориспіль Київської області);
2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Присадки" (м. Кременчук Полтавської області);
3. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Запоріжжі (м. Запоріжжя);
4. Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя (м. Запоріжжя);
5. Запорізьке обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі Виконавчої дирекції, м. Запоріжжя (м. Запоріжжя);
6. Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (м. Харків);
ліквідатор - арбітражний керуючий ОСОБА_2,
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.02.2009 у справі № 25/37/09 (суддя Дьоміна А.В.) порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "БІ-НАФТА".
Постановою господарського суду Запорізької області від 03.06.2009 у справі № 25/37/09 визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором ТОВ "БІ-НАФТА" - розпорядника майна арбітражного керуючого ОСОБА_2
Постановою Вищого господарського суду України від 26.03.2013 скасовані постанова Донецького апеляційного господарського суду від 24.12.2012 та ухвала господарського суду Запорізької області від 07.11.2012, справа № 25/37/09 направлена на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.04.2013 у справі № 25/37/09 (суддя Кричмаржевський В.А.) відмовлено у задоволенні заяв та клопотань ОСОБА_1 і ОСОБА_3
Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2013 у справі № 25/37/09 ухвалу господарського суду Запорізької області від 25.04.2013 залишено без змін, апеляційну скаргу кредитора ОСОБА_1 без задоволення.
Постановою Вищого господарського суду України від 12.11.2013 у справі 25/37/09 скасовані постанова Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2013 та ухвала господарського суду Запорізької області від 25.04.2013, справа № 25/37/09 направлена на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.
В порядку статті 21 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справу № 25/37/09 в частині розгляду скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 14.07.2009 № 124 на дії ліквідатора передано судді Шевченко Т.М.
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.12.2013 суддею Шевченко Т.М. прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 14.07.2009 № 124 на дії ліквідатора у справі № 25/37/09, за результатами розгляду скарги 18.02.2014 року винесено ухвалу, якою скаргу на дії ліквідатора задоволено частково (том 9 а.с. 173-176).
Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.06.2014 у справі № 25/37/09 ухвалу господарського суду Запорізької області від 18.02.2014 залишено без змін, апеляційну скаргу ліквідатора ОСОБА_2 без задоволення (том 9 а.с.236).
04.03.2015 ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття додаткової ухвали у справі № 25/37/09 щодо розподілу судових витрат, мотивуючи тим, що при прийнятті 18.02.2014 року ухвали за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на дії ліквідатора, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, які зазнав заявник при апеляційному та касаційному оскаржені ухвал суду від 07.11.2012 та від 25.04.2013 у справі № 25/37/09.
До заяви додані квитанції про сплату судового збору за подачу апеляційних, касаційних скарг, проїзні документи .
Суд вважає за необхідне вказати, що відповідно до приписів Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 «Про судове рішення» (з наступними змінами), прийняття додаткового рішення (ухвали) допустиме виключно з підстав, передбачених ст. 88 ГПК України; вирішуючи питання щодо розгляду заяв про прийняття додаткового рішення (ухвали), суди повинні мати на увазі, що додаткові докази судом не приймаються і оцінка їх не здійснюється. У залежності від конкретних обставин справи суд може призначити відповідно заяву до розгляду в судовому засіданні, повідомивши учасників судового процесу про час і місце його проведення ( пункти 13, 15 зазначеної Постанови).
Отже, призначення судового засідання для розгляду заяви про прийняття додаткового рішення (ухвали) є правом, а не обов'язком суду.
Враховуючі вищенаведене, суд заяву ОСОБА_1 про винесення додаткової ухвали про розподіл судових витрат розглядає без призначення судового засідання та виклику сторін.
ОСОБА_1 у заяві вказує, що в ухвалі господарського суду Запорізької області від 18.02.2014р. по справі №25/37/09 не вирішено питання про розподіл та стягнення судових витрат; просить винести додаткову ухвалу про стягнення з ліквідатора ОСОБА_2 на його користь:
- судовий збір у загальному розмірі 2257,00 грн. за подачу ним апеляційних та касаційних скарг на ухвали господарського суду, прийняті за результатами розгляду скарги на дії ліквідатора ОСОБА_2 у справі № 25/37/09;
- 1449,79 грн. витрат, пов'язаних із проїздом до суду апеляційної та касаційної інстанції.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат та прийняття з цього приводу додаткової ухвали у справі № 25/37/09, суд зазначає наступне.
З тексту ухвали від 18.02.2014 року, прийняту господарським судом у справі № 25/37/09 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на дії ліквідатора, вбачається, що судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, які зазнав заявник при апеляційному та касаційному оскаржені ухвал суду від 07.11.2012 та від 25.04.2013 у даній справі.
Слід зауважити, що при розгляді скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на дії ліквідатора, за результатами розгляду якої 18.02.2014 року було винесено ухвалу, вимоги стосовно розподілу судового збору, а також витрат, пов'язаних із проїздом до суду апеляційної та касаційної інстанції, скаржниками під час розгляду справи не заявлялися та докази на підтвердження цих витрат суду не подавалися.
Відповідно до ст. 88 ГПК господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо < … > не вирішено питання про розподіл господарських витрат, або про повернення державного мита з бюджету.
Відповідно до положень Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» (далі за текстом - Постанова) сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України «Про судовій збір». Підпунктом 8 пункту 2 частини другої статті 4 Закону визначено розмір ставки судового збору з апеляційної та касаційної скарги на ухвалу господарського суду - 0,5 розміру мінімальної заробітної плати. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на будь-які ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали ( розділ 2, п. 2.16 вказаної Постанови).
Згідно з п.4.1 розділу 4 Постанови якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.
У пункті 4.4. розділу 4 Постанови закріплено, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі його на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної, касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Відповідно до п. 4.10 розділу 4 Постанови, якщо господарський суд не прийняв рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, то за заявою сторони, прокурора, або з власної ініціативи він на підставі ст. 88 ГПК України має право прийняти додаткове рішення (ухвалу) зі справи, яким вирішити відповідне питання.
Таке рішення ( ухвалу, постанову) може бути прийнято з питань розподілу сум судового збору або їх повернення і в тому разі, якщо відповідна вимога у розгляді справи з якихось причин не заявлялася.
Що ж до інших судових витрат, то в разі, коли вимоги стосовно їх розподілу під час розгляду справи не заявлялися та докази на підтвердження цих витрат суду не подавалися, то додаткове рішення (ухвала, постанова) щодо розподілу цих судових витрат не приймається та в задоволенні заяви відмовляється.
Як свідчать матеріали справи ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.11.2012 скаргу ОСОБА_1 на дії ліквідатора ТОВ "БІ-НАФТА" ОСОБА_2 у справі № 25/37/09 задоволено частково, зобов'язано ліквідатора боржника ОСОБА_2 включити кредиторські вимоги ОСОБА_1
Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу суду від 07.11.2012 до Донецького апеляційного господарського суду та сплатив судовій збір у сумі 536,50 грн. (том 7 а.с.84).
Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.12.2012 у задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено, у зв'язку із чим ОСОБА_1 подав касаційну скаргу та сплатив судовій збір у сумі 573,50 грн. (том 7 а.с. 181)
Постановою ВГСУ від 26.03.2013 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24.12.2012 та ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.11.2012 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області (том 7 а.с.209).
При новому розгляді скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на дії ліквідатора ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.04.2013 у справі № 25/37/09 (суддя Кричмаржевський В.А.) вдруге відмовлено у задоволенні скарги.
ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу суду від 25.04.2013 до Донецького апеляційного господарського суду та сплатив судовій збір у сумі 573,50 грн.
Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2013 у справі № 25/37/09 ухвалу господарського суду Запорізької області від 25.04.2013 залишено без змін, апеляційну скаргу кредитора ОСОБА_1 без задоволення, у зв'язку із чим ОСОБА_1 подав касаційну скаргу та сплатив судовій збір у сумі 573,50 грн.
Постановою Вищого господарського суду України від 12.11.2013 у справі 25/37/09 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: скасовані постанова Донецького апеляційного господарського суду від 19.06.2013 та ухвала господарського суду Запорізької області від 25.04.2013, справа № 25/37/09 направлена на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.
Отже, загальна сума сплаченого ОСОБА_1 судового збору за подачу апеляційних та касаційних скарг, які підлягають розподілу відповідно до приписів закону, складає 2257,00 грн., що підтверджується матеріалами справи та доданими до заяви копіями квитанцій.
З огляду на вищенаведені обставини справи, норми чинного законодавства, та враховуючи той факт, що скарга ОСОБА_1 на дії ліквідатора задоволено частково, суд розподіляються судовий збір між сторонами порівну.
Що стосується заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у сумі 1449,79грн., які складаються з вартості проїзду на засідання суду апеляційної та касаційної інстанцій, суд зазначає, що при розгляді скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на дії ліквідатора, за результатами розгляду якої 18.02.2014 року було винесено ухвалу, вимоги стосовно розподілу судового збору, в тому числі витрат, пов'язаних із проїздом до суду апеляційної та касаційної інстанції, скаржниками під час розгляду справи не заявлялися та докази на підтвердження цих витрат суду не подавалися.
З огляду на наведене, враховуючи приписи пункту 4.10 розділу 4 Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу У1 Господарського процесуального кодексу України», суд відмовляє в задоволенні заяви в частині розподілу 1449,79грн. витрат на проїзд до суду апеляційної та касаційної інстанцій.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 86, 88 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі № 25/37/09 задовольнити частково.
В частині розподілу 1449,79грн. витрат на проїзд до суду апеляційної та касаційної
інстанцій у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.
Копії ухвали надіслати ОСОБА_1, банкруту - ТОВ «Бі-Нафта» (ліквідатору).
Суддя Т.М. Шевченко