номер провадження справи 34/9/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015 Справа № 908/379/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників: від позивача - Басиста М.В, довіреність № 5 від 18.02.2015 р.; від відповідача - не з'явився.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/379/15-г

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Оскар" (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 4, оф. 210, скорочено ТОВ «Компанія «Оскар»);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергомонтаж" (83048, м. Донецьк, вул. Панфілова, б. 1, скорочено ТОВ «Спеценергомонтаж»);

про стягнення суми,

Сутність спору:

ТОВ «Компанія «Оскар» заявлено позовні вимоги до ТОВ «Спеценергомонтаж» про стягнення за договором поставки № 09-09-2013-СЭМ від 09.09.2013 р. 532161 гривень 27 коп., з яких: розмір основної заборгованості складає 443320,00 грн., розмір 3 % річних дорівнює 9437,25 грн., розмір інфляційних дорівнює 79404,02 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.01.2015 р. порушено провадження у справі № 908/379/15-г, присвоєно справі номер провадження 34/9/15, розгляд якої призначено на 18.02.2015 р. В судовому засіданні оголошено перерву до 11.03.15 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання договору № 09-09-2013-СЭМ, позивач на адресу відповідача поставив паливно-мастильні матеріали, з яких товар на загальну суму 544 445,00 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви видатковими накладними. Наслідки передачі товару визначені положенням п. 6. Специфікації № 1 до договору, умови цього положення передбачають проведення оплати на умовах 50% передоплати за партію товару і решту 50% протягом 10 днів після поставки товару. Натомість, відповідач здійснив частковий розрахунок на суму 101125 грн. 00 коп. Сума невиконаного грошового зобов'язання складає 443320 грн. 00 коп., що вбачається з розрахунку суми позову Додаток №1 до позовної заяви. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», Розпорядження ВГС України від 02.09.2014 р. № 28-р та Інформаційний лист ВГС України 12.09.2014 № 01-06/1290/14, ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлений позов, просила його задовольнити.

10.03.2015 р. до господарського суду Запорізької області електронною поштою від ТОВ «Спеценергомонтаж» надійшла заява, в якій відповідач просить приймаючи рішення по справі зменшити розмір штрафних санкцій, і відстрочити виконання рішення по справі на 1 рік.

Підпунктом 1.5.17. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 28 від 20.02.2013 р. встановлено, що документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» визначено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Таким чином, судом заява ТОВ «Спеценергомонтаж» про зменшення розміру штрафних санкцій, і відстрочення виконання рішення по справі на 1 рік, не приймається до розгляду, оскільки надіслана до суду електронною поштою без електронного цифрового підпису та відповідно не є офіційним документом.

В той же час, суд роз'яснює відповідачеві його право на звернення із заявою, оформленою належним чином, про відстрочку або розстрочку виконання судового рішення в порядку ст. 121 ГПК України. Штрафних санкцій у даній справі позивачем не заявлялось.

Про дату час та місце розгляду спору відповідач був повідомлений 18.02.15 р., що підтверджується розпискою від вказаної дати, підписаної представником ТОВ «Спеценергомонтаж».

За клопотанням представників сторін, розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

09.09.2013 р. ТОВ «Компанія «Оскар» (продавець) та ТОВ «Спеценергомонтаж» (покупець) було укладено договір поставки № 09-09-2013-СЭМ (далі - договір № 09-09-2013-СЭМ).

Відповідно до п.1.1. договору № 09-09-2013-СЭМ в порядку та на умовах, передбачених цим договором продавець зобов'язується передати у власність покупцю (поставити) продукцію, а покупець зобов'язується прийняти продукцію та сплатити за неї певну грошову суму.

Згідно п. 2.1. договору № 09-09-2013-СЭМ асортимент, кількість і ціна продукції , погоджується сторонами в специфікаціях до цього договору, які підписуються уповноваженими представниками сторін, засвідчуються печатками і є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 4.2 договору № 09-09-2013-СЭМ передбачено, що строки поставки кожної партії встановлюються в специфікації до договору.

Згідно п. п. 4.7, 6.3 договору № 09-09-2013-СЭМ зобов'язання постачальника в частині поставки продукції вважаються виконаними з моменту передачі продукції покупцю. Строки оплати погоджуються сторонами в специфікації.

Листом від 11.04.2014 за вих. № 1104/101 позивач пред'явив відповідачу вимогу про сплату заборгованості у розмірі 543320 грн. Відповідач вказану вимогу отримав 24.04.2014 р., що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення цінного листа з описом вкладеного. Відповіді на вимогу позивач не отримав.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, договір по даній справі є договором поставки.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з нормою ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На виконання умов договору № 09-09-2013-СЭМ позивач протягом: лютого-квітня 2014 року поставив, а відповідач прийняв паливно-мастильні матеріали на загальну суму 544 445,00 грн., що підтверджується видатковими накладними: № РН-181 від 05.02.2014р.; № РН-184 від 05.02.2014 р.; № РН-191 від 06.02.2014 р.; №РН-199 від 06.02.2014 р.; № РН-223 від 06.02.2014 р.; № РН-752 від 22.04.2014 р.; актами приймання передачі № № 1, 2 від 05.02.14 р., № № 3, 4 від 06.02.14 р., № 5 від 10.02.14 р.; і довіреністю: № 526 від 22.04.14р.

Пунктом 6. Специфікації № 1 від 05.02.14р. до договору № 09-09-2013-СЭМ передбачено проведення оплати на умовах 50% передоплати за партію товару і решту 50% протягом 10 днів після поставки товару.

ТОВ «Спеценергомонтаж» частково була погашена заборгованість за поставлений товар за договором № 09-09-2013-СЭМ в сумі 101125,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: від 17.04.2014 р. № 8298 та від 30.05.2014 р. № 8675.

Таким чином, на момент подання позову, неоплаченою залишалась заборгованість за поставлений товар в сумі 443320 грн., яка підлягає стягненню.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Позивачем також заявлено до стягнення 9437,25 грн. 3 % річних за період: з 03.05.14 р. по 16.01.15 р., та інфляційні втрати в сумі 79404,02 грн. за період: травень-грудень 2014 року.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктами 3.1., 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» визначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом перевірено заявлений позивачем розмір інфляційних втрат та 3 % річних та встановлено, що вимоги позивача про 3% річних є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Інфляційні втрати розраховано невірно, правильною сумою є 76864,06 грн., отже в цій частині позов слід задовольнити частково.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеценергомонтаж" (83048, м. Донецьк, вул. Панфілова, б. 1, ідентифікаційний код юридичної особи: 30346867) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Оскар" (69006, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 4, оф. 210, ідентифікаційний код юридичної особи: 37434954) 443320 (чотириста сорок три тисячі триста двадцять) грн. 00 коп. основного боргу, 76864 (сімдесят шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 06 коп. втрат від інфляції, 9437 (дев'ять тисяч чотириста тридцять сім) грн. 25 коп. 3 % річних, 10592 (десять тисяч п'ятсот дев'яносто дві) грн. 43 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.03.2015 р.

Суддя А.О. Науменко