ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.03.2015 Справа № 907/21/15

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Ушак І.Г у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар - М", с. Мужієво Берегівського району до спільного підприємства "Айсберг" ЛТД, м. Берегово (відповідач-1), приватного акціонерного товариства "Алеф-Виналь", м. Дніпропетровськ (відповідач-2) про зобов'язання припинити порушення прав інтелектуальної власності ТОВ "Котнар-М" шляхом заборони використання будь-яким одним або всіма відомими способами торговельної марки "Тамянка"

та

за зустрічним позовом спільного підприємства "Айсберг" ЛТД, м. Берегово до товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар-М", с. Мужієво Берегівського району про визнання права на використання зареєстрованого знака для товарів і послуг "Чизай Тамянка",

представники сторін (за первісним позовом):

позивача - не з'явився;

відповідача-1 - Полосков А.О., директор; Олішевський А.Л., представник за довіреністю;

відповідача-2 - Майор І.В., Маркусь М.І., представники за довіреністю;

Позивач за первісним позовом - ТОВ "Котнар-М" - як власник свідоцтв на знак для товарів та послуг № 99777 від 25.11.08 «Тамянка біанко» та № 105817 від 27.04.08 «Тамянка Rose» для товарів 33 класу МКТП (вина), - виробником якого він є, звернувся до суду на підставі ст. 495 ЦК України з вимогами до відповідачів про заборону останніми використовувати торговельну марку «Тамянка», вважаючи неправомірним таке використання. При цьому посилається на те, що реєстрація знаку для товарів і послуг № 97950 від 27.06.07 «Чизай тамянка» відповідача-1 та знаку для товарів і послуг № 109692 «Тамянка» відповідача-2 відбулася з порушенням ч.2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», оскільки зазначені знаки містять словесний елемент «тамянка», що вказує на вид, якість, склад, властивість товару, з якого виготовили товар. Вважає, що за таких обставин знаки для товарів відповідачів у справі не могли одержати правову охорону та бути зареєстрованими за змістом п.п.3, 4 ст. 6 зазначеного Закону.

Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи (докази чого містяться у її матеріалах), не забезпечив участі уповноваженого представника у судовому розгляді справи.

Відповідач-1 письмовим відзивом та усними поясненнями представників у ході судового розгляду справи проти позову заперечує, посилаючись на те, що знак для товарів і послуг «Чизай Тамянка» містить у своєму складі словесне позначення «Чизай» перед словесним позначенням «Тамянка», за рахунок чого знак набуває розрізняльної здатності щодо інших позначень, що містять словесне позначення «Тамянка»; знак зареєстрований відповідно до встановленого порядку з видачею свідоцтва № 97950 від 10.10.08, яке є чинним станом на час розгляду даної справи та дає право відповідачеві його використовувати відповідно до згаданого вище Закону. Наголошує також на тому, що відповідачем-1 не використовуються знаки «Тамянка біанко», «Тамянка Rose».

Відповідач-1 з огляду на те, що позивач звернувся з позовом - первісним у даній справі, - вважає, що тим самим останній не визнає право власності СП «Айсберг» ЛТД на знак для товарів і послуг «Чизай Тамянка» та оспорює його, у зв'язку з чим заявив зустрічний позов до ТОВ «Котнар-М» про визнання права власності СП «Айсберг» ЛТД на знак для товарів і послуг «Чизай Тамянка» за свідоцтвом № 97950 від 10.10.08.

Відповідач-2 письмовим відзивом та усними поясненнями представників у ході судового розгляду також заперечує проти первісного позову, посилаючись, зокрема, на те, що позивач не зазначив, у чому саме полягає порушення прав позивача, не зазначив, які саме права та охоронювані законом інтереси позивача порушені відповідачем-2. Посилається на правомірність використання знаку для товарів і послуг «Тамянка» як власник чинного станом на час розгляду даної справи свідоцтва № 109692. Крім того, посилається на те, що слово «Тамянка» використовується не в якості товару 33 класу МКТП; на відсутність підстав вважати словесне позначення «Тамянка» загальновживаним як позначення товарів і послуг певного виду; на те, що позначення «Тамянка» має розрізняльну здатність, не є загальновживаним, що встановлено судами (Вищим адміністративним судом України у справі № К/9991/7648/12 за позовом ЗАТ «Алеф-Виналь» до Державного департаменту інтелектуальної власності; Вищим господарським судом України в справі № 5011-72/7236-2012 за позовом ПрАТ «Алеф-Виналь» до Державного департаменту інтелектуальної власності та ДП «Первомайський виноробний завод».

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідачів у ході судового розгляду, керуючись законом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів у даній справі.

При цьому суд виходив з наступного.

По первісному позову.

Відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні врегульовані приписами Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (далі - Закон), а також відповідними приписами ЦК України.

Знак у розумінні Закону - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб; право власності на знак засвідчується свідоцтвом, видача якого здійснюється у місячний термін після державної реєстрації знака (ст.ст. 1, 5, 13, 14 Закону).

За приписами ст. 16 свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені Законом. При цьому, використанням знака визнається:

· нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

· застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано;

· застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Свідоцтво, згідно ст. 16 Закону, надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом, зокрема, зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг. Виключне право власника свідоцтва забороняти іншим особам використовувати без його згоди зареєстрований знак не поширюється на, зокрема, здійснення будь-якого права, що виникло до дати подання заявки.

За приписами ст. 20 Закону будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачене ст. 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено. Захист права на знак здійснюється згідно ст. 21 Закону, зокрема, у судовому порядку.

Приписами ст.ст. 431, 432 ЦК України також врегульовано, що порушення права інтелектуальної власності на, зокрема, торговельні марки (знаки для товарів і послуг, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим кодексом, іншим законом чи договором; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього кодексу.

Майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку згідно ст. 495 ЦК України, зокрема, є: право на використання торговельної марки; виключне право дозволяти використання торговельної марки; виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Даний позов подано ТОВ «Котнар-М» як суб'єктом права на інтелектуальну власність на торговельні марки, засвідчені у встановленому порядку свідоцтвами на знак для товарів та послуг № 99777 від 25.11.08 «Тамянка біанко» та № 105817 від 27.04.08 «Тамянка Rose» для товарів 33 класу МКТП, а саме - вина, для захисту цих прав. Однак, як вбачається з позовної заяви товариством не зазначено, в чому полягають порушення його прав як власника свідоцтв відповідачами, в чому полягає неправомірне використання відповідачами належних позивачеві торговельних марок «Тамянка біанко» та «Тамянка Rose», як і використання їх взагалі, правовим наслідком чого може бути заборона судом такого використання та про що просить позивач.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У ході судового розгляду відповідачі у справі заперечують використання ними знаків «Тамянка біанко», «Тамянка Rose».

Використання ж відповідачем-1 знаку для товарів і послуг «Чизай Тамянка» для товарів 33 класу МКТП, який містить у своєму складі словесне позначення «Чизай» перед словесним позначенням «Тамянка», за рахунок чого знак набуває розрізняльної здатності щодо інших позначень, що містять словесне позначення «Тамянка», є правомірним з огляду на те, що даний знак зареєстрований відповідно до встановленого порядку з видачею свідоцтва № 97950 від 10.10.08.

У ході судового розгляду встановлено також правомірність використання відповідачем-2 знаку для товарів і послуг «Тамянка» зареєстрованого з видачею свідоцтва № 109692.

Зазначені свідоцтва є чинними станом на час розгляду справи судом та дають право відповідачам як їх власникам використовувати знаки та інші права, визначені Законом.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що реєстрація знаків відповідачів відбулася з порушенням ч.2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», з огляду на те, що свідоцтва, якими засвідчено право власності відповідачів на знаки не визнані недійсними у порядку визначеному Законом і питання визнання їх недійсними не є предметом даного спору.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за первісним позовом як необґрунтованих та безпідставних.

По зустрічному позову.

Вимоги позивача за зустрічним позовом - СП «Айсберг» ЛТД - про визнання права власності на торговельний знак «Чизай Тамянка» обгрунтовані виключно тим, що ТОВ «Котнар-М» - позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - звернувшись до суду з первісним позовом, тим самим не визнає та оспорює право власності на знак СП «Айсберг» ЛТД.

Разом з тим, у ході судового розгляду справи встановлено, що право власності позивача за зустрічним позовом на торговельний знак «Чизай Тамянка» надане відповідно до встановленого Законом порядку шляхом державної реєстрації знаку з видачею свідоцтва № 97950 від 10.10.08, тому зазначене право позивача не потребує визнання його шляхом прийняття судового рішення.

Свідоцтвом виданим у встановленому порядку, відповідно до приписів ст.ст. 5, 14 Закону, засвідчується обсяг правової охорони, що надається торговельному знаку позивача за зустрічним позовом у його правовідносинах з іншими суб'єктами.

Однак, як вбачається із матеріалів даної справи, ТОВ «Котнар-М», подаючи первісний позов не оспорює, власне, наявність права позивача за зустрічним позовом на торговельний знак «Чизай Тамянка», вважаючи неправомірним його використання через наявність словесного елементу «тамянка», який вказує на вид, якість, склад, властивість товару, з якого виготовили товар.

За приписами ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на дану норму процесуального закону та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що права позивача за зустрічним позовом, на захист яких він поданий, встановлені у визначеному Законом порядку шляхом державної реєстрації та видачі уповноваженим державним органом свідоцтва, відповідачем не порушені, відтак - позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати за розгляд справи судом за змістом ст.ст. 44- 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивачів за перісним та зустрічним позовами.

З огляду на викладене, керуючись приписами ст.ст. 11, 15, 16, 386, 391, 395, 431, 432, 495 Цивільного кодексу України, Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", ст.ст. 4-3, 33, 35, 43, 44-49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити.

2. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

3. Судові витрати за розгляд справи покласти на позивачів відповідно за первісним та зустрічним позовами.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду в порядку передбаченому цим же кодексом. Повний текст рішення складено 23.03.15.

Суддя Ушак І.Г.