ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Справа № 44/621-б
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Коваленка В.М. (доповідач),
суддів:Міщенка П.К., Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва
на постанову та ухвалу від 22.04.2014 Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2014 господарського суду міста Києва
у справі№ 44/621-б господарського суду міста Києва
за заявою боржника Державної спеціалізованої (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій, м. Київ
пробанкрутство

в судовому засіданні взяли участь представники:

УПФУ в Голосіївському районі м. Києва - Руденко А.О., довір.,

МНС України - Лябах О.О., довір.,

Ліквідатор - арбітражний керуючий Мирутенко М.М., посв.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м.Києва від 08.12.2009 порушено провадження у справі № 44/621-б про банкрутство Державної спеціалізованої (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій (далі - ДСВАРС МНС України, Боржник) за заявою останньої в порядку норм ст.51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності з 19.01.2013 внесених змін, далі - Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду м.Києва від 08.12.2009 ДСВАРС МНС України визнано банкрутом, відносно неї відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором Боржника призначено голову ліквідаційної комісії Доманицького В.М.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 12.02.2014 (суддя - Чеберяк П.П.) заяву Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва (далі - Фонд) з кредиторськими вимогами до Боржника на суму 439 261 грн. 09 коп. залишено без розгляду, відмовлено в задоволенні скарги Фонду на дії ліквідатора банкрута.

Не погодившись із цією ухвалою суду, Фонд звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду м.Києва від 12.02.2014 та зобов'язати ліквідатора визнати Фонд кредитором ДСВАРС МНС України та включити заборгованість до відповідного реєстру вимог кредиторів в сумі 439 261 грн. 09 коп.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 (головуючий суддя - Сотніков С.В., судді: Пантелієнко В.О., Разіна Т.І.) апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу господарського суду м.Києва від 12.02.2014 - без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, Фонд звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду м.Києва від 12.02.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 в частині відмови Фонду у визнанні грошових вимог до ДСВАРС МНС України в сумі 439 261 грн. 09 коп., задовольнити заяву Фонду про визнання грошових вимог та визнати його кредитором у справі з грошовими вимогами до Боржника на суму 439 261 грн. 09 коп., "зобов'язати розпорядника майна внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів Боржника - ДСВАРС МНС України".

Касаційна скарга мотивована порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу МНС України просить ухвалу господарського суду м.Києва від 12.02.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.09.2014 касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва задоволено частково, ухвалу господарського суду м. Києва від 12.02.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 скасовано, провадження у справі № 44/621-б про банкрутство ДСВАРС МНС України припинено.

Скасовуючи судові рішення попередніх інстанцій та припиняючи провадження у справі, суд касаційної інстанції виходив із того, що місцевий господарський суд безпідставно порушив провадження у справі, а також необґрунтовано продовжив процедуру банкрутства боржника, оскільки ДСВАРС МНС України як державна організація, діяльність якої не є підприємницькою та не має на меті отримання прибутку, не є суб'єктом банкрутства, і до неї не можуть бути застосовані положення Закону про банкрутство.

Постановою Верховного Суду України від 18.02.2015 скасовано постанову Вищого господарського суду України від 03.09.2014, справу направлено на новий касаційний розгляд.

При цьому, Верховним Судом України зазначено, що суд касаційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку, що ДСВАРС МНС України не може бути суб'єктом банкрутства.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 05.03.2014 прийнято касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва до провадження та призначено її до розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, ухвалюючи рішення про залишення без розгляду заяви Фонду з кредиторськими вимогами до Боржника на суму 439 261 грн. 09 коп. та відмову в задоволенні скарги на дії ліквідатора банкрута, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що зазначені вимоги є конкурсними в розумінні приписів ст. 1 Закону про банкрутство, оскільки виникли до порушення 11.09.2009 провадження у справі про банкрутство. При цьому суди вказали, що кредиторські вимоги Фонду до Боржника заявлені після закінчення встановленого ч. 3 ст. 51 Закону про банкрутство граничного строку для їх подання.

Заперечуючи такі висновки місцевого та апеляційного господарських судів, заявник касаційної скарги вказує на те, що в порушення п. 3, 4 ст. 60 Господарського кодексу України, п. 6 ст. 31 Закону про банкрутство, ліквідатором Боржника - головою ліквідаційної комісії Доманицьким В.М. неправомірно не було включено вимоги Фонду до реєстру вимог кредиторів, хоча йому було відомо про заборгованість Центрального регіонального аварійно-рятувального загону - структурного підрозділу ДСВАРС МНС України перед Фондом в сумі 439 261 грн. 09 коп. до визнання Боржника банкрутом. Крім того, за твердженням скаржника, на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва знаходиться Центральний регіональний аварійно-рятувальний загін, а не Боржник - ДСВАРС МНС України.

Однак, касаційний суд не погоджується із наведеними запереченнями, оскільки вони викладені всупереч встановлених судами обставин справи та з невірним застосуванням норм Закону про банкрутство.

Так, згідно ч. 3 ст. 51 Закону про банкрутство, кредитори мають право заявити свої претензії до боржника, який ліквідується, в місячний строк з дня публікації оголошення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом.

Як вбачається з матеріалів справи, було встановлено судами попередніх інстанцій та не заперечується скаржником, Фонд звернувся до суду та ліквідатора із заявою з грошовими вимогами до Боржника 24.03.2010, тобто після порушення ухвалою від 11.09.2009 провадження у справі про банкрутство, прийняття постанови від 08.12.2009 про визнання Боржника банкрутом та після спливу встановлено законом тридцятиденного строку з моменту публікації 30.12.2009 оголошення про визнання ДСВАРС МНС України банкрутом.

Поряд з цим, суди встановили, що заявлені кредиторські вимоги Фонду до Боржника у розмірі 439 261 грн. 09 коп. обґрунтовані наявністю заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на суму 222 944 грн. 09 коп. за період з грудня 2005 року (частково) по червень 2006 року згідно акту перевірки № 1670 від 18.09.2007. За несвоєчасну сплату страхових внесків були застосовані санкції у вигляді штрафів та пені за рішенням № 890 від 27.10.2001 (штраф - 50 388 грн. 33 коп., пеня - 10 582 грн. 01 коп.) та за рішенням № 842 від 04.06.2006 (штраф - 112 369 грн. 70 коп., пеня - 26 108 грн. 62 коп.). Крім того, за організацією рахується заборгованість по відшкодуванню пільгової пенсії список № 1 на суму 16 868 грн. 34 коп.

За цих обставин, місцевий та апеляційний суди дійшли правомірного висновку, що вказані вимоги Фонду, виходячи з приписів ст. 1 Закону про банкрутство, відносяться до вимог конкурсного кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

До цього слід додати, що правові наслідки порушення вказаних вимог визначені нормами ч. 2 цієї ж статті та полягають у тому, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Щодо наслідків заявлення кредиторських вимог у справі про банкрутство аналогічна норма міститься в ч. 5 ст. 31 вказаного закону.

Отже, суди дійшли правомірного висновку про залишення без розгляду заявлених Фондом у ліквідаційній процедурі Боржника кредиторських вимог до останнього в сумі 439 261 грн. 09 коп.

У зв'язку з цим, апеляційний суд правомірно зазначив про безпідставність доводів скарги на дії ліквідатора щодо обов'язкового включення заявлених вимог Фонду у реєстр вимог кредиторів.

Також, колегія суддів касаційної інстанції приймає до уваги, що ухвалою суду від 01.06.2010 було затверджено реєстр вимог кредиторів ДСВАРС МНС України, однак вимоги Фонду не розглядались, не були визнані та не були включені до реєстру вимог кредиторів Боржника.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм та встановлених судом апеляційної інстанцій обставин справи, колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Доводи Фонду, викладені в касаційній скарзі, були предметом дослідження також в апеляційному суді та обґрунтовано відхилені як безпідставні, не спростовують висновків господарських судів попередніх інстанцій, а тому оскаржувані ухвала та постанова підлягають залишенню без змін, як такі, що відповідають нормам матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись нормами ст.ст. 1, 14, 31, 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності з 19.01.2013 внесених змін), ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного від 22.04.2014, ухвалу господарського суду міста Києва від 12.02.2014 у справі № 44/621-б залишити без змін.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді П.К. Міщенкo

В.Я. Погребняк

Постанова виготовлена та підписана 18.03.2015