КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. Справа№ 910/20419/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Шевченка Е.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Волуйко Т.В.

Представники сторін:

позивача:Шуплякова С.В., за довіреністю;

відповідача:Грідін В.В., за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант"

на рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2014

у справі № 910/20419/14 (головуючий суддя: Мельник В.І.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант"

про стягнення 12 407,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.12.2014 у справі № 910/20419/14 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" суму заборгованості в розмірі 12 407 грн. 75 коп. - страхового відшкодування в порядку регресу, 1827 грн. - судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2015, прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 02.03.2015р.

09.02.2015 на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Синиці О.Ф. на лікарняному, для розгляду справи № 910/20419/14 сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя - Зеленін В.О, судді - Ткаченко Б.О., Шевченко Є.О.

02.03.2015 представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити.

02.03.2015 представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив суд рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2014 у справі № 910/20419/14 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

05.10.2012 в м. Львів на просп. Чорновола 2, сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу "Опель" д.н.з 981-55ТВ, під керуванням Лойко О.В., та транспортного засобу "Форза" д.н.з ВС 6071 СМ, під керуванням Гричаного М.І., відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ТдВ "СК "Альфа - Гарант", згідно полісу № АС/3755746.

Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження транспортного засобу "Форза" д.н.з ВС 6071 СМ, який був застрахований у ТдВ "Експерс Страхування", згідно договору № 202.11.2088595 добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) від 17.10.2011р.

Дорожньо - транспортна пригода відбулася з вини водія транспортного засобу "Опель" д.н.з 981-55ТВ - Лойка О.В., що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Львова № 1328/8211/12 від 25.10.2012р.

Згідно звіту № 2809/719 від 25.10.2012р. та калькуляції до нього, розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу "Форза" д.н.з ВС 6071 СМ, внаслідок ДТП склав 21 690,65 грн.

На виконання умов договору № 202.11.2088595 добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) та розрахунку суми страхового відшкодування, позивачем було сплачено Страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 12 407,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11495 від 06.11.2014р.

Згідно полісу № АС/3755746 франшизу встановлено у розмірі 0,00 грн., ліміт відповідальності встановлено 50 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи в зв'язку з тим, що цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу "Опель" д.н.з 981-55ТВ - Лойко О.В., на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3670553 застрахована у відповідача позивач звернувся до нього в судовому порядку на виплату відшкодування в порядку регресу.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилається на те, що згідно платіжного доручення № 56 від 21.01.2013р. ним було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 12 068,52 грн. постраждалій особі, а тому у нього відсутні будь-які зобов'язання перед позивачем.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги є такими, що спростовуються матеріалами справи, а тому не дають підстав для скасування прийнятого у справі судового рішення з огляду на наступне.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено визначення: „Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб".

Згідно із п. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 37.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідач отримав Заяву Гаяса Я.М. (представника потерпілої особи Гричана М.І.) про страхове відшкодування 09.10.2012р., в якій було повідомлено пошкодження внаслідок ДТП транспортного засобу "ЗАЗ Форза" д.н.з ВС 6071 СМ, а також про те, що даний транспортний засіб був застрахований за Договором КАСКО № 202.11.20885595 в ТДВ "Експрес Страхування"

Так, ст. 34.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції чинній на момент врегулювання спірних правовідносин (далі по тексту - "Закон") передбачений обов'язок Відповідача протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Враховуючи те, що згідно ст. 37.1.5. Закону та п. 4 ч. 1 ст 991 ЦК України підставою відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) за Полісом № АВ/3670553 є одержання повного відшкодування шкоди за договором майнового страхування від особи, яка її завдала, Відповідач був зобов'язаний з'ясувати факт звернення потерпілої особи та отримання страхової виплати за Договором майнового страхування КАСКО № 202.11.20885595, проте зазначених дій ним здійснено не було.

Виплата за Договором добровільного страхування транспортного засобу № 202.11.2088595 від 17.10.2011 р у розмірі 12 407,75 грн., була здійснена 06.11.2012р., що підтверджується платіжним дорученням № 11495.

Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі Полісу № АВ/3670553 в сумі 12068,52 грн 21.01.2013р. що підтверджується платіжним дорученням № 54, тобто на момент здійснення зазначеної виплати Відповідачем вже існували обставини, які давали останньому підстави для відмови у здійсненні регламентної виплати, передбачені ст. 37.1.5. Закону та п. 4 ч. 1 ст 991 ЦК України.

В той же час відповідно до ст. 993 ЦК України ст. 27 Закону України "Про страхування", та п. 13.1 Договору страхування до ТДВ "Експрес Страхування", яке виплатило страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник Гринчак М.І., має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таке право вимоги до ТДВ СК "Альфа-Гарант" в частині виплати страхового відшкодування Гринчак М.І. передала Позивачу з моменту отримання страхового відшкодування Договором добровільного страхування транспортного засобу, тобто 06.11.2012р., а з 07.11.2012р. Гринчак М.І. стала неналежним отримувачем страхового відшкодування згідно Полісу № АВ/3670553 в силу вимог Закону та Договору страхування.

Відповідно до ст. 22 Закону України " Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 зазначеного Закону України " Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 1 ст. 5 Закону України " Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні " визначено, що суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Відповідно до абз.10 ч. 2 ст. 7 зазначеного Закону України, проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.

Згідно ст. 34 Закону України " Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні ", а також п. 4.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України, як належний доказ розміру заподіяної шкоди, вартості та об'єму необхідних для проведення відновлення пошкодженого транспортного засобу робіт, - має бути наданий відповідний звіт суб'єкта оціночної діяльності.

Таким чином, звіт № 2809/719 від 25.10.2012р., є належним доказом розміру заподіяної шкоди, вартості та об'єму необхідних для проведення відновлення пошкодженого транспортного засобу робіт, відповідно до ст. 34 Закону України " Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні ", а також п. 4.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України, а тому твердження скаржника про необґрунтованість стягуваної суми є безпідставними та необґрунтованими.

Суд відзначає, що в розумінні ст. 33, 36 Господарського процесуального кодексу України скаржник не надав ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції докази які б підтверджували його вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не позбавлений права звернутись до Гринчак М.І. з позовом в порядку ст. 1212 ЦК України.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2014 у справі № 910/20419/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа - Гарант" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2014 у справі № 910/20419/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/20419/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Е.О. Шевченко

Б.О. Ткаченко