РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Справа № 918/630/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Юрчук М.І.

при секретарі Мухомеджанов Д.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Бляшин М.С. (дов. № б/н від 16.03.15р. )

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу позивача на ухвалу господарського суду Рівненської області від 02.03.15 р. у справі № 918/630/14 (суддя В.В. Бережнюк)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прод Майстер"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Терлич"

про стягнення в сумі 630 558 грн. 80 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 17.06.2014 р. стягнуто з ТОВ "Терлич" на користь ТОВ "Прод Майстер": 562072,29грн. основного боргу, 29303,39грн. 3% річних, 39183,12грн. інфляційних втрат.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.10.2014р. рішення господарського суду Рівненської області від 17.06.2014 скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.11.2014 р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.10.2014р. у справі №918/630/14 скасовано, рішення господарського суду Рівненської області від 17.06.2014р. у справі №918/630/14 залишено в силі.

17 лютого 2015 року ТзОВ "Терлич" звернулось до господарського суду Рівненської області з заявою про розстрочку виконання рішення суду від 17.06.2014 р. у справі №918/630/14 на один рік з березня 2015 року по лютий 2016 року зі сплатою щомісячно до 15 числа коштів у сумі по 52 546 грн. 56 коп.

Вказана заява мотивована складним матеріальним становищем відповідача, що ускладнює виконання рішення суду та робить виконання наказу з примусового виконання рішення суду неможливим без розстрочки. Відповідач стверджує, що ряд контрагентів ТзОВ "Терлич" належним чином не виконують свої грошові зобов'язання, що зумовило виникнення дебіторської заборгованості у сумі 724 600,00 гривень.

23.02.2015 р. надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду від 17.06.2014 р. на сім місяців з березня 2015 року по вересень 2015 року зі сплатою щомісячно до 15 числа коштів у сумах по 90 079 грн. 83 коп.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 02.03.15 р. заяву відповідача про розстрочку виконання рішення від 17.06.14 р. у даній справі задоволено. Розстрочено виконання рішення господарського суду Рівненської області від 17.06.2014 р. у справі №918/630/14 на сім місяців згідно з графіком погашення ТзОВ "Терлич" боргу перед ТзОВ "Прод Майстер": до 15 березня 2015 року - 90 079 грн. 83 коп.; до 15 квітня 2015 року - 90 79 грн. 83 коп.; до 15 травня 2015 року - 90 079 грн. 83 коп.; до 15 червня 2015 року - 90 079 грн. 83 коп.; до 15 липня 2015 року - 90 079 грн. 83 коп.; до 15 серпня 2015 року - 90 079 грн. 83 коп.; до 15 вересня 2015 року - 90 079 грн. 83 коп.

Задовольняючи заяву відповідача про розстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 17.06.2014 р. у справі №918/630/14, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідачем в поданій ним заяві обґрунтовано та документально підтверджено обставини, які можуть ускладнити виконання рішення або зробити це неможливим та є підставою для вчинення, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, процесуальних дій.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, ТОВ "Прод Майстер" звернулось з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу господарського суду Рівненської області від 02.03.15 року у даній справі скасувати та відмовити у розстрочці виконання рішення господарського суду Рівненської області від 17.06.14 р.

Скаржник зокрема зазначає, що надання боржнику розстрочки, несе для позивача ризик отримання значних інфляційних втрат, виникнення додаткових збитків та неотримання прибутку. Позивач зазначає, що наведені відповідачем підстави для розстрочення виконання рішення, не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для розстрочення, оскільки важке фінансове становище відповідача виникло внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу об'єктивних, незалежних від відповідача обставин.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 918/630/14 у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р.

До початку розгляду апеляційної скарги по суті, розпорядженням голови суду від 23.03.15 р. внесені зміни до складу колегії суддів та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Юрчук М.І.

Представник відповідача не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Водночас, від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, у зв'язку з відрядженням представника відповідача.

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з службовим відрядженням і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи приписи статті 75, 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржувану ухвалу скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

За умовами статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо) (п.7.1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012).

Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

При прийнятті оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач перебуває в скрутному фінансовому становищі. Суд першої інстанції зазначив, що присуджена до стягнення за рішенням суду від 17.06.2014 р., є досить великою і сплата всього боргу одразу може призвести до зупинки господарської діяльності ТзОВ "Терлич" та його неплатоспроможності взагалі. Ряд контрагентів ТзОВ "Терлич" належним чином не виконують свої грошові зобов'язання, що зумовило виникнення дебіторської заборгованості у сумі 724 600,00 гривень. Арешт рахунків та майна товариства у процесі примусового виконання судового рішення заблокує його господарську діяльність та унеможливить повне виконання ним боргових зобов'язань перед кредиторами і в майбутньому призведе до банкрутства підприємства.

Наведені обставини суд першої інстанції визнав такими, що унеможливлюють на даний час виконання рішення господарського суду Рівненської області від 17.06.14 р. у справі № 918/630/14 та задовольнив заяву боржника про надання розстрочки.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до 115 ГПК України рішення ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з аналізу процесуальних норм, які регулюють питання можливості надання розстрочки виконання рішення суду вбачається, що законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочку виконання судового рішення в судовому порядку з об'єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

У заяві про відстрочення виконання рішення суду заявник посилається на важкий фінансовий стан підприємства, однак, апеляційний господарський суд зазначає, що самі по собі фінансові труднощі підприємства не свідчать про те, що особа (боржник) не має можливості виконати рішення суду.

При цьому, надана відповідачем на підтвердження скрутного фінансового становища бухгалтерська довідка № 87 від 16.02.15 р. встановлює лише поточну дебіторсько-кредиторську заборгованість боржника станом на певну дату та не містить жодних відомостей про обсяги виробництва та доходи боржника, його матеріальні активи, що давало б можливість суду, встановити співвідношення отриманого прибутку боржника з його дебіторськими зобов'язаннями, визначити ступінь його платоспроможності та наявності іншого рухомого або нерухомого майна боржника, на яке можна звернути стягнення.

Інші обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування розстрочки виконання рішення суду, зокрема: збільшення ціни на енергоносії, воду, тепло, комунальні послуги, оплата заробітної плати та кредитів, не є винятковими.

Надані відповідачем докази на підтвердження скрутного матеріального становища, а саме: бухгалтерські довідки, довідки про залишок коштів на рахунку боржника, не можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення, оскільки дані обставини не є доказами важкого фінансового стану чи відсутності коштів на рахунках боржника в інших установах банку, а твердження відповідача про стан дебіторської заборгованості перед відповідачем, також не є доказами неможливості чи утруднення виконання судового рішення.

А тому колегія суддів вважає, що зазначені обставини безпідставно прийняті судом першої інстанції для надання розстрочки виконання судового рішення, адже, вони носять не особливий і надзвичайний характер, а свідчать про негативні явища в поточній діяльності відповідача, яка за приписами статті 42 Господарського кодексу України є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, відтак, не є підставою вважати збиткову фінансову діяльність відповідача винятковим випадком у розумінні суті статті 121 Господарського кодексу України, що зумовлював би ускладнення чи відсутність можливості виконати судове рішення.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що заявником не обґрунтовано винятковості обставин, що ускладнюють виконання рішення суду чи роблять таке виконання неможливим в розумінні ст. 121 ГПК України, оскільки належні та допустимі докази в підтвердження існування обставин, які могли б бути підставою для розстрочення виконання рішення суду, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення на підставі ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд повинен був врахувати матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушує матеріальні інтереси позивача та може призвести до негативних наслідків для нього.

Також, місцевим господарським судом при розгляді заяви про розстрочення виконання судового рішення не було враховано ступеня вини відповідача у виникненні спору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, спір виник з вини ТОВ "Терлич", оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов'язання по оплаті та не сплатив 562072,29 грн. заборгованості за поставлений товар.

Порушення відповідачем зобов'язань по оплаті товару, стало підставою для звернення позивача в суд для стягнення заборгованості за поставлений товар та матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Апеляційний суд звертає увагу й на те, що строк виконання зобов'язань, як встановлено судовим рішенням, настав після прийняття товару (перша поставка відбулась 22.12.2011 р., остання поставка товару відбулась 18.01.13 р.). Разом з тим, станом на час винесення оспорюваної ухвали - 02.03.15р. боржником не вжито заходів, щодо виконання взятих на себе грошових зобов'язань та не вчинено жодних дій на погашення боргу з метою виконання рішення господарського суду Рівненської області від 17.06.14 р.

Також суд звертає увагу, що ухвалою від 30.12.14р. місцевим господарським судом надавалася відстрочка виконання рішення господарського суду Рівненської області від 17.06.2014 р. у справі № 918/630/14 на строк до 27 лютого 2015 року.

А тому, на переконання суду, задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суперечитиме інтересам позивача, який з 2011р. не може отримати свої кошти і несе збитки.

Однак, при винесенні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд не врахував вказані обставини, прийняв до уваги лише факти та доводи відповідача, не встановивши при цьому матеріальний інтерес позивача, що є порушенням принципів змагальності та рівності сторін перед законом і судом, передбачених ст.ст. 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України.

Вказані обставини свідчать про те, що докази у справі досліджувались судом першої інстанції опосередковано, однобічно і лише на користь боржника у справі, заяву якого задоволено, що є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та ст. 43 ГПК України, яка визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, і ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

А відтак, дослідивши подані відповідачем докази на підтвердження викладених у вказаній заяві обставин, врахувавши фінансовий стан обох сторін та обставини справи, Рівненський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для розстрочки виконання судового рішення у даній справі, а тому скасовує ухвалу господарського суду Рівненської області від 02.03.15 р., як таку, що прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Прод Майстер" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 02.03.15 р. у справі № 918/630/14задоволити.

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 02.03.15 р. у справі № 918/630/14 скасувати. В задоволенні заяви ТОВ "Терлич" про розстрочення виконання рішення господарського суду Рівненської області від 17.06.14 р. у справі № 918/630/14 відмовити.

Стягнути з ТОВ "Терлич" на користь ТОВ "Прод Майстер" 609 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Матеріали оскарження справи №918/630/14 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Юрчук М.І.