ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" березня 2015 р. Справа № 922/3768/14

Вх. номер 3768/14

Суддя господарського суду Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федорова К.О.

за участю представників:

заявника (боржник) - не з'явився;

стягувача - Волкова А.В., дов. № 04/02/2015 від 04.02.15 р.;

розглянувши заяву ДП "Хлібна база № 85" про розстрочку виконання рішення у справі за позовом: Українсько-американського СП у формі ТОВ "КАІС", м. Харків

до ДП "Хлібна база № 85", м. Барвінкове

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.10.14 р. у справі №922/3768/14 позовні вимоги були задоволені. Присуджено до стягнення з Державного підприємства "Хлібна база № 85" Державного агентства резерву України на користь Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Каіс" основний борг в сумі 419558,27 грн., інфляційні втрати в сумі 52864,33 грн., 3% річних в сумі 11310,83 грн. та 9674,67 грн. судового збору.

04.11.14 р., на виконання вказаного рішення, був виданий відповідний наказ.

19.02.15 р. боржник звернувся до суду із заявою (вх.№ 6748 від 19.02.15р.) про розстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 21.10.14 р. у справі №922/3768/14.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.03.15 р., прийнято заяву та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 16.03.15 р.

Заявник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник стягувача в судовому засіданні проти задоволення заяви та розстрочки виконання рішення заперечував, надав письмовий відзив, в якому зазначив, що обставини викладені боржником не є винятковими в розумінні ст. 121 ГПК України, крім того, ці обставини не підтверджуються жодним доказом.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника стягувача, суд встановив наступне.

Як вже було зазначено, рішенням господарського суду Харківської області від 21.10.14 р. у справі №922/3768/14 позовні вимоги були задоволені. Присуджено до стягнення з Державного підприємства "Хлібна база № 85" Державного агентства резерву України на користь Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Каіс" основний борг в сумі 419558,27 грн., інфляційні втрати в сумі 52864,33 грн., 3% річних в сумі 11310,83 грн. та 9674,67 грн. судового збору.

04.11.14 р., на виконання вказаного рішення, був виданий відповідний наказ.

03.12.14 р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу від 04.11.14 р. по даній справі.

19.02.15 р. боржник звернувся до суду із заявою (вх.№ 6748 від 19.02.15р.) про розстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 21.10.14 р. у справі №922/3768/14.

В обґрунтування своєї заяви боржник посилається на те, що ухвалою господарського суду Харківської області від 10 жовтня 2013 р. затверджено мирову угоду по справі про банкрутство №5023/1591/12, укладену між кредиторами ДП "Хлібна база №85" в особі голови комітету кредиторів та боржником в особі керівника ДП "Хлібна база №85". З моменту підписання мирової угоди ДП "Хлібна база №85" неухильно дотримується графіка погашення кредиторських вимог шляхом перерахування грошових коштів на рахунки кредиторів у банківських установах. Загальна сума щоквартально становить - 76,6 тис. грн. Загальна сума кредиторських вимог становить більш 25 мільйонів грн. У будь якого кредитора підприємства боржника відсутні претензії щодо порушення графіку сплати заборгованості за мировою угодою. Крім того, ДП "Хлібна база №85" ДАРУ засновано на державній власності, яке не отримує жодних дотацій з державного бюджету, є стратегічним підприємством на території Харківської області по резервному зберіганню зерна для потреб держави, веде сезонну господарську діяльність, тобто, основний прибуток з послуг підприємства надходить у маркетинговий рік, який починається з липня 2015 року. Боржник зазначає, що у разі розстрочення суми боргу, яку стягнено за рішенням суду по справі №922/3864/14, ДП "Хлібна база №85" погасить її завдяки внесенню змін до фінансового плану на 2015р. де передбачено щомісячне погашення сум кредиторської заборгованості. Крім того, станом на лютий місяць 2015 р. наше підприємство має дебіторську заборгованість за надані послуги в загальній сумі 5.203.336,56 грн. На цей час ведеться претензійна позовна робота з контрагентами для стягнення суми боргу та направлення її для погашення кредиторської заборгованості. Заявник також зауважив, що арешт рахунку та майна підприємства повністю заблокує господарську діяльність підприємства, що може привезти до повного невиконання боржником своїх боргових зобов'язань перед всіма кредиторами, не сплатою заробітної плати робітникам підприємства, та утворення боргу перед бюджетом за сплатою податків та зборів. Крім того, боржник зазначає, що ДП "Хлібна база №85" підпорядковане Державному агентству резерву України та є стратегічним об'єктом України, де акти та нормативи підпорядкованих міністерств є обов'язковими. Згідно з листом від 02.07.2014 р. №37-16-1-15/9607 Міністерство Аграрної політики та продовольства України, у зв'язку з ситуацією, що склалося на сході України, рекомендувало підприємству боржника надавати допомогу сільськогосптоваровиробникам Донецької та Луганської областей шляхом приймання зерна на безоплатній основі. В той же час, стягнення всієї суми з підприємства призведе до порушення умов зберігання зернових культур сільськогосптоваровиробників та мобілізаційних завдань по екстреному зберіганню державного резерву зерна, тому що не буде фізичної можливості надати послуги зберігання в належності (сушіння, дератизація, домішки та інше.) ДП "Хлібна база №85" не має можливості погасити кредиторську заборгованість з продажі своїх основних фондів, в зв'язку із забороною відчуження державного майна згідно з ЗУ "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

В свою чергу суд зазначає, що процесуальний закон не надає визначення виняткового випадку, а тому це поняття е оціночним. Згідно висновків Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року, Конституційний Суд України зазначив, що підставою для застосування статті 36 Закону є наявність об'єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим застосування загального порядку примусового виконання рішень. За судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для відстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім'ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п. 7.1.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Як вказано у п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Виходячи з вищевикладеного, умовою надання відстрочки чи розстрочки виконання рішення є наявність виключно виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Тобто, підставою надання розстрочки є не тільки підтвердження належним чином доказами щодо ускладнення чи об'єктивної неможливості виконання рішення суду, а і винятковість таких обставин, а також реальна можливість виконання такого рішення в подальшому. Причому обов'язок доказування обставин щодо ускладнення чи неможливості виконання рішення покладається на особу, яка звертається із заявою про надання відстрочки чи розстрочки рішення.

Отже, в основу судового рішення про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання.

Суд зазначає, що обставини викладені заявником не є винятковими обставинами в розумінні ст. 121 ГПК України, які викликають необхідність надання розстрочки, виходячи з наступного.

Ризик погіршення умов господарювання є нормальним явищем. Ризик є однією із ознак підприємництва (згідно ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку). Більш того принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику є одним із принципів господарської діяльності (ст. 44 ГК України). Отже складнощі, які виникли у боржника із виконанням рішення суду охоплюються його підприємницьким ризиком. Тому у суду немає правових підстав перекладати комерційний ризик на стягувача шляхом надання розстрочки виконання судового рішення.

Посилання боржника на те, що сплата грошових коштів, відповідно до зазначеного рішення господарського суду Харківської області, призведе до неспроможності погашення кредиторської заборгованості, а це потягне за собою припинення господарської діяльності боржника судом не враховуються, оскільки жодного доказу в підтвердження вищевикладеним обставинам ДП "Хлібна база №85" подано не було.

Крім того, заявник не надає належних доказів на підтвердження того, що боржник має реальну можливість виконати рішення суду саме таким чином та саме у такий строк з остаточним терміном сплати, а саме наявність певних замовлень, очікуваних запланованих надходжень грошових коштів, фінансовий план тощо. Більш того, із заяви боржника взагалі не зрозуміло на який період він просить розстрочити виконання рішення по даній справі.

Суд наголошує, що рішення про розстрочку виконання рішення суду є перш за все судженням суду, яке ґрунтується на додержанні балансу інтересів кредитора та боржника. В силу цього розстрочка не може надаватися виключно в інтересах боржника із посиланням на необхідність поліпшення фінансового стану боржника. Така розстрочка, надана за відсутності виняткових обставин, негативно впливає на охоронюваний законом інтерес кредитора.

Таким чином, оцінюючи встановлені по справи обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання розстрочки.

Крім того, згідно з ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

При прийнятті рішення, судом також враховуються негативні наслідки для стягувача в його господарській діяльності після надання розстрочки виконання рішення, яке не виконується боржником вже на протязі майже трьох місяців.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що доводи боржника та наявні у матеріалах справи докази не підтверджують наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у встановлений строк, у зв'язку з чим заява про розстрочку виконання рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 124 Конституції, п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", ст. 625 ЦК України ст.ст. 1, 22, 32, 33, 36, 43, 86, 121 господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Державного підприємства "Хлібна база № 85" Державного агентства резерву України про розстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 21.10.14 р. у справі №922/3768/14 - відмовити.

Суддя Інте Т.В.