ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. Справа № 911/650/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства «Плосківське» Плосківської сільської ради, Київська обл., Броварський р-н, с. Плоске

про стягнення 10472,92 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Смакота Н.І. - довіреність № 14-98 від 18.04.2014 р.

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Позивач) з позовом до Комунального підприємства «Плосківське» Плосківської сільської ради (далі - Відповідач) про стягнення 10472,92 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 р. № 13/2186-БО-17. У зв'язку з цим Позивач просить суд стягнути з Відповідача 10472,92 грн. заборгованості, з якої: 5304,84 грн. - пені, 1228,52 грн. - 3 % річних та 3939,57 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.02.2015 р. порушено провадження у справі № 911/650/15 та призначено її до розгляду на 23.03.2015 р.

В судове засідання 23.03.2015 р. з'явився представник Позивача та надав пояснення у справі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов суду не надав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарський судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за наявними у справі матеріалами, згідно з вимогами ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 23.03.2015 р. після виходу з нарадчої кімнати судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець, позивач у справі) та Комунальним підприємством «Плосківське» Плосківської сільської ради (покупець, відповідач у справі) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/2186-БО-17 (далі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1. договору) продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що сума до сплати за 1000 куб. м. природного газу складає 3884,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ - 4661,74 грн.

Додатковою угодою № 1 від 18.07.2013 р. до Договору викладено п. 5.2. Договору в новій редакції, зокрема визначено, що сума до сплати за 1000 куб. м. природного газу складає 3823,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 764,76 грн., всього з ПДВ - 4588,54 грн.

Обов'язок з оплати вартості фактично переданого природного газу узгоджено сторонами у п. 6.1. Договору.

Згідно п. 3.4. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем передано, а Відповідачем прийнято природний газ за період з січня по квітень та з жовтня по грудень 2013 року включно в об'ємі 81,799 тис. куб. м. загальною вартістю 379872,06 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями підписаних та скріплених печатками обох сторін актами приймання-передачі природного газу: за січень 2013 року від 31.01.2013 р., за лютий 2013 року від 28.02.2013 р., за березень 2013 року від 31.03.2013 р., за квітень 2013 року від 30.04.2013 р., за жовтень 2013 року від 31.10.2013 р., за листопад 2013 року від 30.11.2013 р. та за грудень 2013 року від 31.12.2013 р.

Із зазначених актів вбачається, що сторонами спору підписано акти на загальну суму 379872,06 грн. без зауважень та за відсутності з боку Відповідача претензій та повідомлень про порушення Позивачем умов Договору, тобто, Відповідач не заперечував щодо обсягів, сум, якості поставленого газу та строків поставки за підписаними актами.

Таким чином, за наслідками дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що Позивач виконав взяті на себе зобов'язання щодо поставки природного газу у відповідності до умов Договору.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов'язку продавця за Договором поставити природний газ відповідає обов'язок покупця оплатити вартість газу і наданих послуг.

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Проте, в порушення свого грошового зобов'язання, вартість послуг з постачання природного газу Відповідач сплачував з простроченням, що підтверджується випискою Позивача про операції по підприємству - Відповідачу, отже Відповідачем було порушено умови п. 6.1. Договору щодо своєчасної оплати поставленого газу.

Пунктом 11.1. Договору передбачено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 5304,84 грн. пені.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Частиною першою ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд встановив, що вони є обґрунтованими, арифметично вірними, а отже вимога Позивача про стягнення з Відповідача пені підлягає задоволенню повністю в сумі 5304,84 грн.

Також у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 1228,52 грн. 3 % річних та 3939,57 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, а отже вимога Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних підлягає задоволенню повністю в сумі 1228,52 грн.

Разом з тим, дослідивши наданий Позивачем розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що останній є невірним, зокрема в частині визначення суми інфляційних втрат, нарахованих за зобов'язаннями грудня 2013 року за період травень-жовтень 2014 року.

Невірність розрахунку полягає в тому, що за вказаний період Позивачем нараховано інфляційні втрати не на суму заборгованості 13270,75 грн. а на вказану суму заборгованості з урахуванням інфляційних втрат за попередній період (разом 15394,32 грн.), та отримано суму інфляційних втрат за період травень-жовтень 2014 року в розмірі 1816,00 грн.

На підставі викладеного судом здійснено власний розрахунок інфляційних втрат за Договором за вказаний період за зобов'язаннями грудня 2013 року за формулою: ((сума боргу х індекс інфляції за період) - сума боргу), наступним чином:

Період застосування індексу інфляціїВартість спожитого об'єму природного газу, грн.Фактична оплата за період, грн.Сума боргу, грн.Індекс інфляції за період, %Сума з врахуванням індексу інфляції за період, грн.Інфляційні втрати, грн.
05.2014-10.201433085,4619814,7113270,75111,796514836,231565,48
Інші періоди нарахування Позивачем інфляційних втрат за зобов'язаннями Відповідача за Договором, розраховані Позивачем вірно.

Таким чином суд дійшов висновку, що заявлена Позивачем позовна вимога про стягнення з Відповідача інфляційних втрат задовольняється частково, зокрема у сумі 3689,05 грн.

Беручи до уваги вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Плосківське» Плосківської сільської ради (07450, Київська обл., Броварський р-н, с. Плоске, вул. Леніна, буд. 6; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ) 5304 (п'ять тисяч триста чотири) грн. 84 коп. пені, 1228 (одну тисячу двісті двадцять вісім) грн. 52 коп. 3% річних, 3689 (три тисячі шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 05 коп. інфляційних втрат та 1783 (одну тисячу сімсот вісімдесят три) грн. 30 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення 250,52 грн. інфляційних втрат відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата виготовлення та підписання рішення 25.03.2015 р.

Суддя С.Ю. Наріжний