РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/2998/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО»

про відшкодування шкоди в порядку регресу 50 000,00 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.02.2015 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» (відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу 50 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 173/13-Т/О1 від 14.05.2013 р. внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Mercedes Benz», реєстраційний номер ВН 2912 СХ, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «BMW 525 TD», реєстраційний номер ЕЕА 525, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/1838887), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2015 р. порушено провадження у справі № 910/2998/15-г та призначено розгляд справи на 16.03.2015 р. о 10:10 год.

25.02.2015 р. через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/5344 від 20.02.2015 р. з інформацією про страхове покриття за полісом № АЕ/1838887.

25.02.2015 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, відповідно до якого просив суд розглянути справу № 910/2998/15-г без участі представника позивача, у зв'язку із неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні, призначеному на 16.03.2015 р. о 10:10 год., через значний об'єм справ в судах різних інстанцій. Зазначеним клопотанням позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві № 5/1/к від 09.02.2015 р., в повному обсязі. В якості додатків до зазначеного клопотання позивач надав суду копії витягів з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно позивача та відповідача; лист про відсутність аналогічного спору та копію протоколу зборів про призначення голови правління.

Представник позивача в судове засідання 16.03.2015 р. не з'явився, але повідомив суд про поважні причини неявки, подавши 25.02.2015 р. через відділ діловодства суду клопотання про розгляд справи № 910/2998/15-г без участі представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 16.03.2015 р., не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 14.02.2015 р. не виконав, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 16.03.2015 р. без участі представників позивача та відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 16.03.2015 р. у відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.05.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та Крічевською Зоєю Яківною (страхувальник) було укладено договір № 173/13-Т/О добровільного страхування наземного транспорту (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Mercedes Benz», реєстраційний номер ВН 2912 СХ. Строк дії договору страхування визначений з 17.08.2013 р. до 16.11.2013 р.

21.09.2013 р. в місті Одесі на вулиці Софіївській сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Mercedes Benz», реєстраційний номер ВН 2912 СХ, під керуванням Крічевської Зої Яківни та автомобіля «BMW 525 TD», реєстраційний номер ЕЕА 525, яким керував Мілігєра Юрій Володимирович. Наведене підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду Відділу ДАІ Одеського міського управління ГУ МВС України в Одеській області.

ДТП сталася в результаті порушення Мілігєром Юрієм Володимировичем Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2013 р., відповідно до якої Мілігєра Юрія Володимировича визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Mercedes Benz», реєстраційний номер ВН 2912 СХ, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дім Одеса» № від 27.09.2013 р. становить 82 466,70 грн. (надалі - рахунок № від 27.09.2013 р.). Розмір відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобіля, відповідно до висновку № 1964 від 04.10.2013.2013 р. експертного автотоварознавчого дослідження по встановленню вартості матеріального збитку, що складений експертом автотоварознавцем Лузановим А.П., становить 83 598,93 грн. (надалі - висновок № 1964 експертного автотоварознавчого дослідження від 04.10.2013 р.)

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 173/13-Т/О-1 від 17.10.2013 р. по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 82 466,78 грн., з яких 73 966,78 грн. - страхове відшкодування, виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № 21958 від 22.10.2013 р., а 8 500,00 грн. - сума, що зарахована позивачем як сплата за несплачену частину чергового страхового платежу по договору страхування № 173/13-Т/о від 14.05.2013 р.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 21.09.2013 р.) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АЕ/1838887. При цьому право регресу до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідачем на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 14.02.2015 р. не представлено договору (полісу № АЕ/1838887) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду.

Відповідно до полісу № АЕ/1838887, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено Мілігєра Юрія Володимировича, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 10.03.2013 р. до 09.03.2014 р.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що Мілігєр Юрій Володимирович керував автомобілем «BMW 525 TD», реєстраційний номер ЕЕА 525, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АЕ/1838887, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений рахунком № від 27.09.2013 р., висновком № 1964 експертного автотоварознавчого дослідження від 04.10.2013 р., страховим актом № 173/13-Т/О-1 від 17.10.2013 р. по договору страхування та платіжним дорученням № 21958 від 22.10.2013 р.

Положеннями Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши інформацію МТСБУ про страхове покриття за полісом № АЕ/0040077, надану на запит суду, судом встановлено, що франшиза за зазначеним полісом становить 0,00 грн.

За встановлених обставин, до виплати в порядку регресу із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 50 000,00 грн. (сума матеріального збитку підтверджена рахунком № від 27.09.2013 р., висновком № 1964 експертного автотоварознавчого дослідження від 04.10.2013 р., страховим актом № 173/13-Т/О-1 від 17.10.2013 р. по договору страхування та платіжним дорученням № 21958 від 22.10.2013 р. з урахуванням ліміту по майну за полісом № АЕ/1838887).

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Пунктом 38.1 ст. 38 Закону (у редакції, чинній на момент виплати страхового відшкодування) передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Матеріалами справи, зокрема, копією претензії № 1/к від 05.11.2014 р. на суму 50 000,00 грн. підтверджено, що позивач звертався з претензією до відповідач, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (копії претензії та повідомлення про вручення поштового відправлення наявні в матеріалах справи).

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в сумі 50 000,00 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 50 000,00 грн. страхового відшкодування підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню повністю в сумі 50 000,00 грн.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1827,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3; ідентифікаційний код 16467237) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; ідентифікаційний код 33908322) 50 000,00 грн. (п'ятдесят тисяч гривень 00 коп.) страхового відшкодування в порядку регресу, 1 827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.03.2015 р.

Суддя Гумега О. В.