ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2015 р. Справа № 914/3431/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Данко Л.С.

розглядає апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ" від 31.12.14р. №3112п

на рішення господарського суду Львівської області від 18.11.2014р.

у справі № 914/3431/14

за позовом приватного підприємства "Мірт", м. Львів

до відповідача публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ", м. Львів

про стягнення 251 215,98 грн.,

представники сторін:

- від позивача - Наконечна О.Є.

- від відповідача - Чупахін І.Р.

Права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22 ГПК України, представникам сторін роз'яснено.

Рішенням господарського суду Львівської області від 18.11.2014р. у справі № 914/3431/14 (суддя Березяк Н.Є.) частково задоволено позов приватного підприємства "Мірт" (далі - ПП «Мірт»), стягнуто з публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ" основну заборгованість - 105327,62 грн., три відсотки річних - 12134,26 грн., інфляційних втрат - 23407,06грн.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що будівельні роботи згідно умов договору підряду № 19-06 від 01.06.2012р. позивачем виконані, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, оформленими сторонами у встановленому законом порядку і в заявленій до стягнення сумі відповідачем не оплачені, що стало підставою задоволення позову в частині стягнення основного боргу, а також - інфляційних і річних, нарахованих, згідно ст.625 ЦК України.

Дане рішення оскаржив відповідач, оскільки вважає, що таке є незаконним і підлягає скасуванню в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційного відшкодування. Судом не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам; визнано встановленими обставини, які не відповідають матеріалам справи, оскільки позивач не надавав підтвердження свого виконання робіт, визначеного договором. Просить прийняти нове рішення про відмову в позові в цій частині.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач посилається на врахування господарським судом всіх фактичних обставин справи, вважає його законним і обґрунтованим, і просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

01.12.2011р. між ПП «Мірт» (підрядником) та ПАТ «Холдингова компанія «Еко-дім» (замовником) був укладений договір підряду № 19-06 (надалі - договір), відповідно до умов якого підрядник взяв на себе зобов'язання власними силами і засобами виконати роботи по благоустрою багатоквартирного житлового будинку з вбудовано прибудованими приміщеннями по вул. Перфецького, 2а у м.Львові, відповідно до затвердженої кошторисної документації і в обумовлений договором строк (а.с.16-18).

На виконання умов даного договору позивачем виконано роботи на суму 861867,62 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ та актом приймання виконаних будівельних робіт (а.с. 19-23), підписаними та завіреними печатками сторін і, що не заперечується відповідачем. Оплату виконаних робіт відповідач провів частково в сумі 656000,00 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем по даному договору складає 205867,62 грн., які позивач просив стягнути з відповідача, а також три відсотки річних в розмірі 15827,30 грн. та інфляційні - 29521,06 грн.

Судова колегія, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення - відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно пункту 4.2 договору, кінцеві розрахунки за виконані роботи з підрядником здійснюються на протязі 10 днів після підписання акту виконаних робіт, який готує підрядник і передає для підписання замовнику (п. 4.3. договору).

Як було зазначено вище, на підставі договору підряду від 01.06.2012 р. №19/06 позивач (підрядник) взяв на себе зобов'язання своїми силами і засобами виконати роботи по благоустрою багатоквартирного житлового будинку з вбудовано прибудованими приміщеннями по вул. Перфецького, 2а у м.Львові, відповідно до затвердженої кошторисної документації і в обумовлений договором строк. У серпні 2012 р. позивачем були виконані будівельні роботи на загальну суму 861867,62 грн., що підтверджується підписаною сторонами довідкою про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ за серпень 2012 року та актом приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2012 р., відповідно до яких відповідач, підтвердивши, що надані послуги відповідають його вимогам та умовам договору, прийняв їх, що підтверджується його підписом та печаткою на вказаних документах, вчинених 30.08.2012 р. Згідно п. 4.2 Договору відповідач повинен був здійснити кінцеві розрахунки вартості виконаних робіт згідно акту за серпень 2012 року до 10.09.2012р, однак свої договірні зобов'язання виконав частково, оплативши в період з 21.09.2012 року по 19.04.2013 року 656000,00 грн. Отже, заборгованість відповідача по договору № 19-06 від 01.06.2012 року станом на день розгляду справи становила 205867,62 грн.

Факт виконання вказаних робіт та відсутності оплати за них у зазначеній вище сумі визнається обома сторонами.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно задоволив вимоги позивача про стягнення суми боргу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши рішення місцевого господарського суду щодо стягнення 12134,26 грн. 3% річних та 23407,06 грн. інфляційних втрат (в тому числі правильність перерахунку вказаної суми), суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність і обґрунтованість рішення в цій частині.

Твердження скаржника про те, що акт приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2012 року форми КБ-2в не є актом виконаних робіт в розумінні п.п. 4.2, 5.2, .5.3, 7.1 договору безпідставні і нічим необґрунтовані. Суд звертає увагу на те, що ціна договору і вартість виконаних робіт згідно вказаного акту відповідають одне одному.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на наведене, вимоги апеляційної скарги визнані судовою колегією безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

В порядку ст.49 ГПК України, судовий збір за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 18.11.2014р. у справі №914/3431/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "ЕКО-ДІМ"- без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 13.03.2015р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

судді Галушко Н.А.

Данко Л.С.