КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р. Справа№ 910/14780/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Жадобін В.І.-представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Гуматекс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014

у справі № 910/14780/14 (головуючий суддя Мудрий С.М.,

судді: Ващенко Т.М., Сівакова В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Гуматекс"

до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

про розірвання кредитного договору № 151107К79 від 14.12.2007 та припинення зобов'язання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Гуматекс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про розірвання кредитного договору №151107К79 від 14.12.2007 та припинення зобов'язання.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.12.2007 між ним та Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" укладено кредитний договір №151107К79 із змінами та доповненнями.На виконання умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 5 429 720,00 доларів США із кінцевим терміном погашення кредиту 14.12.2017. В подальшому, 19.03.2014 Верховною Радою України у першому читанні було прийнято Закон про визнання Криму окупаційною територією.15.04.2014 Верховна Рада України у другому читанні ухвалила закон "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".На думку позивача, на даний час на території України, а саме АР Крим, виникли форс-мажорні обставини, які унеможливлюють подальше виконання (існування) кредитного договору № 151107К79 від 14.12.2007.

У зв'язку з вищенаведеним, позивач звернувся в суд з наступними вимогами:

- про розірвання кредитного договору №151107К79 із змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами № 151107К79-1 від 01.04.2008; № 151107К79-2 від 04.05.2008; №151107К79-3 від 09.06.2008; № 151107К79-4 від 03.07.2008; № 151107К79-5 від 03.07.2008; № 151107К79-6 від 30.12.2008; № 151107К79-7 від 29.01.2009; №151107К79-8 від 07.04.2009; № 151107К79-9 від 30.04.2009; №151107К79-10 05.06.2009; № 151107К79-11 від 16.06.2009; №151107К79-12 від 30.06.2009; №151107К79-13 від 28.07.2009; №151107К79-14 від 18.08.2009; №151107К79-15 від 01.09.2009; № 151107К79-16 від 30.09.2009; № 151107К79-17 від 30.10.2009; №151107К79-18 від 30.11.2009; №151107К79-19 від 30.12.2009; №151107К79-20 від 15.01.2010; №151107К79-21 від 01.02.2010; №151107К79-22 від 31.03.2010; №151107К79-23 від 29.04.2010; №151107К79-24 від 30.04.2010; №151107К79-25 від 30.06.2010;

- про припинення зобов'язання ТОВ "Корпорація "Гуматекс" за кредитним договором № 151107К79 від 14.12.2007 із змінами та доповненнями у зв'язку із неможливістю його виконання з причин, що не залежать від позивача та відповідача;

- про звільнення ТОВ "Корпорація "Гуматекс" від сплати штрафних санкцій та пені за кредитним договором № 151107К79 від 14.12.2007 із змінами та доповненнями.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація Гуматекс" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції по цій справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація Гуматекс" у справі № 910/14780/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Гуматекс" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 10.03.2015.

В судовому засіданні 10.03.2015 представник відповідача надав свої пояснення по справі.

Представник позивача в судове засідання 10.03.2015 не з'явився, причини неявки суду невідомі.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення позивача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Гуматекс" (позичальник), укладено кредитний договір №151107К79, відповідно до умов якого банк надає позичальникові кредит на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до положень та умов цього договору.

Згідно з п.3.2.1 кредитного договору сума кредиту 5 429 720,00 дол. США.

У зазначений кредитний договір неодноразово були внесені зміни та доповнення, після яких, змінювалась річна відсоткова ставка за користування кредитними коштами, розмір та умови нарахування комісії за управління кредитом та інших платежів, передбачених умовами кредитного договору, а саме були укладені наступні додаткові угоди: №151107К79-1 від 01.04.2008, №151107К79-2 від 04.05.2008, №151107К79-3 від 09.06.2008, №151107К79-4 від 03.07.2008, №151107К79-5 від 02.07.2008, №151107К79 -6 від 30.12.2008, №151107К79-7 від 29.01.2009, №151107К79-8 від 07.04.2009, №151107К79-9 від 30.04.2009, №151107К79 від 05.06.2009, №151107К79-10 від 05.06.2009, №151107К79-11 від 16.06.2009, №151107К79-12 від 30.06.2009, №151107К79-13 від 28.07.2009, №151107К79-14 від 18.08.2009, №151107К79-15 від 01.09.2009, №151107К79-16 від 30.09.2009, №151107К79-17 від 30.10.2009, №151107К79-18 від 30.11.2009, №151107К79-10 від 30.12.2009, №151107К79-20 від 15.01.2010, №151107К79-21 від 01.02.2010, №151107К79-22 від 31.03.2010, №151107К79-23 від 29.04.2010, №151107К79-24 від 30.04.2010, №151107К79-25 від 30.06.2010, №151107К79-26 від 31.01.2011, №151107К79-27 від 29.04.2011.

Як зазначено позивачем, на виконання умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 5 429 720,00 доларів США із кінцевим терміном погашення кредиту 14.12.2017.

Матеріали справи свідчать про те, що рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.11.2013 у справі №901/169/13-г позов задоволено, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Гуматекс" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованість за кредитним договором №151107К79 від 14.12.2007 у розмірі 6132518,69 доларів США та 52401,22 грн., судовий збір у розмірі 64380,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з визнанням АР Крим окупаційною територією, суттєво змінилися умови, при яких укладався кредитний договір № №151107К79 від 14.12.2007. Наведене є підставою для розірвання кредитного договору у відповідності до норм чинного законодавства, а також у зв'язку із тим, що окупація та подальша анексія території АР Крим є форс-мажорною обставиною, що звільняє ТОВ "Корпорація Гуматекс" від відповідальності за невиконанням свого зобов'язання в порядку ст.617 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України унормовано, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч.1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з ч.1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України унормовано, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Матеріали справи свідчать про те, що всі зобов'язання за кредитним договором банком виконано належним чином, а також відповідачем не вчинено жодного порушення відповідного кредитного договору, що з урахуванням вищезазначених норм чинного законодавства обумовлює відсутність у боржника права вимагати розірвання відповідного кредитного договору у судовому порядку.

Відповідно ч. 1 до статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 статті 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

З наведеного вбачається, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, за істотної зміни обставин.

Між тим, матеріали справи свідчать про відсутність обставин, які б підтверджували сукупність і наявність вищезазначених чотирьох умов.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку, коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Наведене кореспондується з ч.7 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів істотних змін обставин, якими сторони керувались при укладанні кредитного договору, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Гуматекс" про розірвання кредитного договору №151107К79 із змінами та доповненнями, внесеними вищенаведеними додатковими угодами є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У зв'язку з відсутністю підстав щодо розірвання кредитного договору із змінами та доповненнями, вимоги позивача щодо припинення зобов'язання ТОВ "Корпорація "Гуматекс" за кредитним договором № 151107К79 від 14.12.2007 із змінами та доповненнями у зв'язку із неможливістю його виконання з причин, що не залежать від позивача та відповідача, також не підлягають задоволенню.

Також, позивач просить звільнити його від сплати штрафних санкцій та пені за кредитним договором № 151107К79 від 14.12.2007 року із змінами та доповненнями на підставі статті 617 Цивільного кодексу України у зв'язку із окупацією та подальшою анексією АР Крим, що на його думку є форс-мажорною обставиною.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

27.04.2014 року набрав чинності Закон України від 15.04.2014 р. № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"

Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (частина 1 ст. 2 Закону).

Відповідно до листа Міністерства Юстиції України № 6602-0-26-14/8.1 від 30.05.2014 р., за загальним правилом під "форс-мажором" розуміється виникнення надзвичайних і невідворотних обставин, у тому числі обставин непереборної сили, результатом яких є невиконання зобов'язань однією із сторін.

Таким чином, сторони мають право самостійно визначити у договорі, що саме вони відносять до форс-мажору. Зокрема, визначити, які обставини є форс-мажором і суб'єктів, що мають його підтверджувати.

Відповідно до ст. 607 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України унормовано, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарську-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати України» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно з ч.1 ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати України» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

Листами без вихідних номерів та дати (зареєстрованих ТПП за вх. № 572/у 24.04.2014 року та вх. № 2940-05 від 25.09.2014 року) Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Гуматекс" зверталось до президента Торгово-промислової палати України з проханням засвідчити, що обставини, що склалися на території Автономної Республіки Крим у сфері господарської діяльності є форс-мажорними.

В матеріалах справи наявний лист Торгово-промислової палати України №4688 від 11.11.2014, в якому зазначено, що нею не надавалась відповідь на вищезазначені листи позивача.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання зазначених позивачем обставин форс-мажорними, а тому вимоги позивача щодо звільнення його від сплати штрафних санкцій та пені за кредитним договором № 151107К79 від 14.12.2007 із змінами та доповненнями є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Гуматекс" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2014 у справі № 910/14780/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/14780/14 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська