ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Справа № 922/4380/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової Т.В.
суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Швеця В.О.
розглянувши у судовому засіданні за участю представників сторін: позивача, відповідача: не з'явилися, повідомлені належно,
касаційну скаргуПриватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 19.01.15
у справі№ 922/4380/14 господарського суду Харківської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізований охоронний підрозділ "БАРС" в особі філії № 1
до Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти"
простягнення 42600,36 грн.

Розпорядженням Секретаря другої судової палати Вищого господарського суду України від 19.03.15 у зв'язку із закінченням періоду тимчасової непрацездатності судді Добролюбової Т.В. для розгляду касаційної скарги у цій справі призначено колегію суддів у складі: Добролюбова Т.В. - головуючий, Гоголь Т.Г., Швець В.О.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціалізований охоронний підрозділ "БАРС" в особі філії № 1 звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" 39268,00 грн боргу, 2870,75 грн пені та 461,61 грн 3% річних. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував на порушення відповідачем зобов'язань зі сплати вартості послуг наданих за період з січня до червня 2014 року згідно з договором про охорону об'єктів серії ОВ № 062* від 01.11.12. При цьому, позивач посилався на приписи статей 193, 216 Господарського кодексу України, статей 610, 612, 622, 625 Цивільного кодексу України.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем подано заяву про відмову від позову в частині стягнення з відповідача 2870,75 грн пені та 461,61 грн 3% річних, яка прийнята судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.12.14, ухваленим суддею Хотенець П.В., позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 39268,00 грн боргу. В частині вимог про стягнення пені та річних провадження у справі припинено на підставі приписів статті 80 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на відмову позивача від цих вимог. Суд першої інстанції установив факт порушення відповідачем зобов'язань зі сплати вартості охоронних послуг отриманих у спірний період за договором від 01.11.12. Судове рішення обґрунтовано приписами статей 193, 216, 217, 230 Господарського кодексу України, статей 526, 525, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.15 (судді: Могилєвкін Ю.О., Пушай В.І., Плужник О.В.), перевірене рішення місцевого господарського суду залишено без змін з тих же підстав.

Приватне акціонерне товариство "Верифікаційні проекти" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення і постанову у справі скасувати в частині стягнення з відповідача 34200, 00 грн боргу та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вказує на порушення судами приписів статей 526, 610, 613 Цивільного кодексу України, статей 32, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник наголошує на тому, що позивачем не надано рахунків на оплату послуг згідно з договором за лютий, березень, квітень, травень та червень 2014 року, тому вважає, що у нього не виникло обов'язку зі сплати вартості цих послуг. При цьому, скаржник погоджується з боргом в сумі 5068,00 грн за січень 2014 року.

Від позивача відзиву на касаційну скаргу судом не отримано.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., переглянувши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 01.11.12 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізований охоронний підрозділ "БАРС" в особі філії № 1 - охоронною фірмою та Приватним акціонерним товариством "Верифікаційні проекти" - замовником, укладено договір про охорону об'єктів серія ОВ № 062*, за умовами якого замовник доручив, а охоронна фірма прийняла під охорону об'єкти, зазначені в описі об'єктів, які охороняються (додаток № 1). Об'єктом охорони є будівля за адресою: місто Харків, вул. Чернишевського, 4; режим охорони, роботи об'єкту: з 09.00 годин до 09.00 годин; кількість охоронців - 1 охоронець на кожен об'єкт. Пунктом 1.5 договору сторони погодили, що ціна охорони становить 9,50 грн за одну годину охорони одним охоронником без ПДВ. Пунктами 1.6, 1.7 договору сторони визначили, що передоплата за охорону здійснюється замовником на розрахунковий рахунок охоронної фірмі не пізніше 5-го числа кожного місяця, згідно з рахунків за поточний рахунок. В кінці кожного місяця охоронною фірмою складається та надається на підпис замовнику акт наданих послуг за поточний місяць. Охоронні послуги, зроблені охоронною фірмовою за місяць вважаються виконаними і прийнятими замовником, якщо останній упродовж наступного місяця не пред'явив претензію охоронній фірмі за якістю наданих послуг. Як убачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду, враховуючи відмову позивача від вимог про стягнення 2870,75 грн пені та 461,61 грн 3% річних, є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізований охоронний підрозділ "БАРС" в особі філії № 1 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" 39268,00 грн боргу. Судові рішення у справі переглядаються в оскаржуваній частині, а саме, щодо задоволення вимог про стягнення 39268,00 грн боргу, оскільки в частині припинення провадження у справі рішення та постанова в касаційному порядку не оскаржені. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона, боржник, зобов'язана вчинити на користь другої сторони, кредитора, певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України одною з підстав виникнення цивільних прав і обов'язків є договір. За приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги містить і стаття 193 Господарського кодексу України. Статтею 978 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність майна, яке охороняється. Володілець такого майна зобов'язаний виконувати передбачені договором правила майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. На взаємовідносини сторін за договором охорони поширюються також положення Цивільного кодексу України, якими врегульовані відносини з надання послуг. Згідно зі статтею 901 названого Кодексу одна сторона, виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони, замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до приписів статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір про надання послуг є двостороннім, оскільки виконавець та замовник наділені як правами так і обов'язками. На виконавця покладено обов'язок надавати послугу і надано право на одержання відповідної плати. Замовник, у свою чергу, зобов'язаний оплатити послугу і наділений правом вимагати належного надання послуг з боку виконавця. Тобто, оплата замовником проводиться за фактично надані послуги, якщо сторони не домовились про інше. За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно зі статтею 34 цього ж Кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. До обставин, на яких сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Таким чином, виходячи з предмета даного позову, до предмета доказування при вирішенні даного спору входить, зокрема, установлення обставин щодо фактичного надання позивачем охоронних послуг за договором, аналіз документів, поданих на підтвердження надання цих послуг, невиконання відповідачем зобов'язань зі сплати наданих позивачем послуг, у разі встановлення факту їх надання, умови проведення розрахунків. Дослідивши усі обставини справа та оцінивши зібрані у справі докази, судами попередніх інстанцій установлено, що позивачем на виконання умов договору від 01.11.12 надано відповідачеві у спірний період послуги з охорони на загальну суму 41 268,00 грн, про що свідчать підписані обома сторонами без зауважень та скріплені печатками акти надання послуг від 31.01.14, від 28.02.14, від 31.03.14, від 30.04.14, від 31.05.14, від 30.06.14. Установлено судами і те, що відповідач за отримані послуги розрахувався частково на суму 2000,00 грн, і заборгованість останнього становить 39268,00 грн. Судами також установлено, що про наявність у відповідача заборгованості у вказаному розмірі, свідчить і підписаний сторонами, станом на 30.06.14, акт звірки взаємних розрахунків. Довід скаржника про те, що ним не отримано рахунків, на підставі яких у нього виникло б зобов'язання зі сплати охоронних послуг за лютий, березень, квітень, травень та червень 2014 року, не може бути підставою для скасування постанови у справі, оскільки факт отримання відповідачем послуг у вказаний період установлений судами та підтверджується матеріалами справи, зокрема підписаними сторонами актами, в яких визначено суму до сплати за кожний місяць. З огляду на установлений судами факт надання позивачем охоронних послуг за договором від 01.11.12 та порушення відповідачем зобов'язань зі сплати цих послуг, висновок судів про наявність правових підстав для стягнення боргу у заявленому розмірі визнається правомірним. Інші доводи скаржника також не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, оскільки вони спростовуються обставинами установленими апеляційним господарським судом та стосуються переоцінки доказів, яка за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.15 у справі №922/4380/14 залишити без змін.

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Верифікаційні проекти" залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т. Добролюбова

Судді Т. Гоголь

В. Швець