КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2015 р. Справа№ 910/2846/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі Кобець М.О.

за участю представників:

від позивача: Цимбал В.А. - представник за довіреністю від 19.01.2015 року;

від відповідача: не з'явилиcь;

від третіх осіб: 1) не з'явилиcь;

2) не з'явилиcь,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерський комбінат «Нивки»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року

у справі № 910/2846/14 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерський комбінат «Нивки»

до Відкритого акціонерного товариства Банк «Біг Енергія»

треті особи 1) ОСОБА_3

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

про припинення дії договору іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерський комбінат «Нивки» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства Банк «Біг Енергія» про припинення дії договору іпотеки від 28.07.2008 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 05.06.2008 року між ним та відповідачем був укладений договір іпотеки від 28.07.2008 року в забезпечення виконання укладеного між сторонами кредитного договору № 70708К98 від 18.07.2008 року, за яким позивач передав в іпотеку відповідачу нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1.

В процесі виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, двічі проведено прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки, які по суті не відбулися. Виконавча служба звернулась до банку з пропозицією залишити за собою непродане майно (яке є предметом іпотеки), однак, відповідач не виявив бажання залишити його за собою.

Враховуючи зазначене, позивач просить визнати припиненим договір іпотеки на підставі ч. 3 ст. 49 Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року та задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Верховний Суд України та Вищий господарський суд України дійшли висновку про те, що під дію п. 2 прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 року № 3795-V, підпадає не тільки кредитний договір укладений до 22.09.2011 року, а також іпотечний договір укладений до 22.09.2011 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-кондитерський комбінат "Нивки" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М. А. та призначено до розгляду на 17.02.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року, враховуючи перебування судді Руденко М. А. у відпустці, справу № 910/2846/14 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Зеленін В. О.

У судове засідання 17.02.2015 року представник відповідача та представник третьої особи 2 не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача у судовому засіданні 17.02.2015 року підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник третьої особи 1 у судовому засіданні 17.02.2015 року надав пояснення по сутті спору та вважає, що він є належним відповідачем по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015 року відкладено розгляд справи до 17.03.2015 року.

17.03.2015 року суддя Зеленін В.О, заявив про самовідвід, оскільки за його участю була прийнята Постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.08.2014 року за результатами розгляду апеляційної скарги ТОВ «Виробничо-кондитерський комбінат «Нивки» на ухвалу Господарського суду міста. Києва від 22.07.2014 року у справі № 910/2846/14. Дана постанова була скасована постановою Вищого господарського суду України від 01.10.20414 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 року задоволено заяву судді Зеленіна В.О. про самовідвід у розгляді справи № 910/2846/14.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 року, у зв'язку із задоволенням заяви судді Зеленіна В.О. про самовідвід, справу № 910/2846/14 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М.А.

Представник позивача у судовому засіданні 17.03.2015 року підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача та представники третіх осіб у судове засідання 17.03.2015 року не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 18.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Банк "Біг Енергія" (далі - відповідач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-кондитерський комбінат "Нивки" (далі - позивач, позичальник) було укладено кредитний договір № 70708К98 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у формі поновлювальної безвідкличної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 3 000 000,00 грн.

Остаточний термін погашення кредиту 16.07.2010 року.

Згідно з п. 2.1 кредитного договору за користування кредитом встановлюється плата в розмірі 23% річних.

З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 28.07.2008 року між відповідачем (іпотекодержатель) та позивачем (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 690 (далі - іпотечний договір).

Згідно з п. 1.2 іпотечного договору, предметом іпотеки є об'єкти нерухомості, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і складається з наступного:

1) будівля літ.А-3 загальною площею 5 303,1 кв.м.;

2) будівля літ.Б-1 загальною площею 66,00 кв.м.;

3) будівля літ.В-1 загальною площею 226,8 кв.м.

Звертаючись до суду першої інстанції, позивач зазначає, що станом на 16.07.2010 року заборгованість за кредитним договором становила 1 720 238, 79 грн., внаслідок чого 28.04.2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 вчинено виконавчий напис за № 934 про звернення стягнення на нерухоме майно позивача, разом з усіма його огорожами та комунікаціями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які складаються з:

1) будівля літ.А-3 загальною площею 5 303,1 кв.м.;

2) будівля літ.Б-1 загальною площею 66,00 кв.м.;

3) будівля літ.В-1 загальною площею 226,8 кв.м., загальна площа об'єкту нерухомості складає 5 595,9 кв.м. і належить позивачу.

Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Так, 25.06.2011 року державним виконавцем Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ Міщенко Є.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 27287664) від 25.11.2011 р. за вищезазначеним виконавчим написом нотаріуса.

Згідно із звіту про оцінку майна від 20.05.2013 року, складеного оцінювачем - Приватним підприємством "Експертна фірма "Експерт-Плюс", ринкова вартість іпотечного майна без ПДВ - 20% становить 2 735 151, 56 грн.

Листом № 101804 від 01.08.2013 року Приватне підприємство "Спеціалізоване підприємство Юстиція" повідомило позивача та відповідача про те, що прилюдні торги з реалізації нерухомого майна відбудуться 19.08.2013 року.

В подальшому, листом № 190802 від 19.08.2013 року Приватне підприємство "Спеціалізоване підприємство Юстиція" повідомило начальника Новозаводського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції про те, що проведення прилюдних торгів з продажу арештованого предмету іпотеки за іпотечним договором, які мали відбутись 19.08.2013 року, не відбулись у зв'язку з відсутністю покупців.

Враховуючи те, що прилюдні торги з реалізації арештованого майна не відбулись, Новозаводським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Чернігівській області Міністерства юстиції України було повідомлено банк про можливість залишення за собою нереалізованого майна.

В свою чергу, банк, листом № 1131/24-06 від 03.09.2013 року повідомив начальника Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про виявлення бажання залишити за собою право на нереалізоване на прилюдних торгах арештованого нерухомого майна, проте, в порушення приписів Закону України "Про виконавче провадження", не сплатив різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню, внаслідок чого Приватним підприємством "Спеціалізоване підприємство Юстиція" було повторно призначено проведення прилюдних торгів з реалізації вищезазначеного предмету іпотеки на 25.11.2013 року.

Листом № 251101 від 25.11.2013 року Приватне підприємство "Спеціалізоване підприємство Юстиція" повідомило начальника Новозаводського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції про те, що проведення прилюдних торгів з продажу арештованого предмету іпотеки за іпотечним договором, які мали відбутись 25.11.2013 року, не відбулись у зв'язку з відсутністю покупців.

На підставі постанови заступника начальника Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 13.12.2013 р. було повернуто виконавчий документ стягувачу, враховуючи те, що стягувач у п'ятнадцятиденний строк не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника визначене виконавчим документом, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, накладені згідно акту опису й арешту майна від 09.08.2011 р. № 500/9.

Позивач, посилаючись на ст. 49 Закону України "Про іпотеку", зазначає про те, що іпотека має бути припинена за рішенням суду, оскільки іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим ч. 1 ст. 49 Закону України "Про іпотеку".

Згідно ст. 49 Закону України "Про іпотеку" протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж як на 25 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах може бути зменшена не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

При цьому, остання частина ст. 49 ЗУ "По іпотеку" із положенням про треті прилюдні торги була змінена ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" від 22.09.2011 року № 3795-VI. Прикінцевими положеннями даного Закону визначено, що дія цього Закону не поширюється на кредиті договори, укладені до набрання ним чинності.

Так, оскільки кредитний договір та іпотечний договір не є тотожними, суд першої інстанції прийшов до висновку, що п. 2 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» не підлягає застосуванню до договорів іпотеки, а тому відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду.

Як вбачається з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Таким чином, у разі невиконання боржником зобов'язань по кредитним договорам, кредитор може відновити своє порушене право, в тому числі за рахунок предмета іпотеки.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а його дія не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності (п. 2). Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» набрав чинності 16 жовтня 2011 року. У зв'язку із наведеним суди неоднозначно визначились стосовно поширення ч. 2 ст. 49 Закону у новій редакції на кредитні договори та договори іпотеки, укладені до 16.10.2011 року.

Разом із тим, необхідно мати на увазі, що оскільки в силу іпотеки право іпотекодержателя одержати задоволення за рахунок заставленого майна виникає не з моменту укладення ним договорів кредиту чи іпотеки, а у разі порушення боржником своїх зобов'язань, то на правовідносини з реалізації заставленого майна з прилюдних торгів, які виникли після 16 жовтня 2011 року, не поширюється норма п. 2 Прикінцевих положень та застосовуються положення ч. 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час вчинення відповідних виконавчих дій) (Постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 23.04.2014 року у справі № 6-26цс14).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що положення п. 2 прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" застосовуються як до кредитних договорів, так і до договорів іпотеки, що укладені на забезпечення кредитних договорів.

Так, як зазначалося вище, на правовідносини з реалізації заставленого майна з прилюдних торгів застосовується редакція ч. 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку», яка була чинною на час вчинення відповідних виконавчих дій.

Як вбачається із матеріалів справи та зазначалося вище, дії щодо реалізації заставленого майна з прилюдних торгів відбувалися у 2013 році.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що на спірні правовідносини розповсюджуються положення ч. 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеки» щодо призначення трьох прилюдних торгів.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» (у редакції чинній на час вчинення виконавчих дій) якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що треті прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки не призначалися та не проводилися, а тому підстави для припинення іпотеки за рішенням суду відсутні.

До того ж, приписи ч. 3 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» не є імперативними, а є правом суду з урахуванням обставин кожної справи. Частина 3 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» визначає необхідність встановлення обставин та підстав, відповідно до яких іпотека може бути припиненою.

Так, іпотека може бути припиненою у разі задоволення прав кредитора передбачених договором або законом шляхом виконання зобов'язань за кредитним договором.

В ході розгляду справи, відповідач наголошував, що його порушене право не було відновлене (непогашена заборгованість за кредитним договором), а тому він може бути позбавлений права відновити його за рахунок іпотечного майна.

Щодо посилань третьої особи, що саме вона повинна бути відповідачем у даній справі, то колегія суддів зазначає наступне.

Звертаючись до суду із вимогою про припинення дії договору іпотеки, позивач посилається на положення ч. 3 ст. Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої зазначено, що якщо предмет іпотеки на прилюдних торгах не був реалізований і іпотекодержатель не виявив бажання залишити його за собою, то іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Як зазначалося вище, всі дії щодо реалізації предмета іпотеки відбувалися у 2013 році. Також, 13.12.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Стягувачем у даному виконавчому провадженні був ВАТ «Банк «Біг Енергія».

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, вже після повернення виконавчого документа стягувачу 27.12.2013 між ВАТ «Банк «Біг Енергія» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги № 3-233м, відповідно до якого банк відступив третій особі 2 право вимоги за кредитним договором № 70708К98 від 18.07.2008 року. А, 28.12.2013 року укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, який посвідчений ОСОБА_7, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 28.07.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 690.

Вподальшому, 24.04.2014 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» уклало з фізичною особою ОСОБА_3 договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого третя особа 2 передала право вимоги за кредитним договором № 70708К98 від 18.07.2008 року третій особі 1.

На підставі зазначеного, 24.04.2014 року між третьою особою 1 та третьою особою 2 було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, який посвідчений ОСОБА_7, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 28.07.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 690.

Таким чином, обставини, на які позивач посилання як підставу для припинення дії договору іпотеки відбулися до переходу права вимоги за спірним іпотечним договором до третьої особи 1.

Отже, колегія суддів зазначає, що належним відповідачем у даній справі є ВАТ «Банк «Біг Енергія». Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про залучення до участі у справі ОСОБА_3 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, оскільки рішення по справі може вплинути на її права та обов'язки.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так, беручи до уваги всі вищенаведені обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерський комбінат «Нивки» частково приймаються судом апеляційної інстанції, проте колегія суддів відзначає, що резолютивна частина рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а мотивувальна частина підлягає зміні з урахуванням висновків постанови апеляційного господарського суду.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-кондитерський комбінат «Нивки» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 року у справі № 910/2846/14 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/2846/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко