ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р.Справа № 922/359/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків
до Приватного підприємства "Цукровик Агро", с. Пархомівка
про стягнення заборгованості в розмірі 1062962,70 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Василенко Г.В. за довіреністю №4065 від 31.12.14 року,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Харківгаз", м. Харків (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного підприємства "Цукровик Агро", с. Пархомівка про стягнення заборгованості в розмірі 1 062 962,70 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання покладених на відповідача обов`язків за Договором № 15 ПТ-ПРГ-04-2014 від 22.08.2014 року на постачання природного газу за регульованим тарифом, в частині повної та своєчасної оплати за послуги з розподілу природного газу за листопад - грудень 2014 року, з урахуванням чого та враховуючи приписи ст. ст.526, 599, 610, 611, 625 Цивільного Кодексу України, просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 1 000 713,83 грн., 3% річних в розмірі 2946,57 грн., інфляційні втрати в розмірі 31800,98 грн., пеню в розмірі 27 501,32 грн. та судовий збір в розмірі 25148,06 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.01.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 10.02.2015 року о 11:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.02.2015 року розгляд справи було відкладено на 11.03.2015 року о 10:30 год.

До господарського суду Харківської області 11.03.2015 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 9321), відповідно до якого останній зазначає, що ним було сплачено у повному обсязі 21.01.2015 року заборгованість в розмірі 1000713,83 грн. В обґрунтування вказаного відзиву на позовну заяву відповідачем надано Акт звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем станом на 22.01.2015 року та платіжне доручення №68 від 21.01.2015 року на суму 1000713,83 грн.

Наданий відповідачем відзив на позовну заяву був прийнятий судом до розгляду та

Надані документи прийняті судом до розгляду, досліджені та долучені до розгляду та долучений до матеріалів справи.

Представник позивача в призначене судове засідання з'явився, підтвердив сплату відповідачем всієї суми заборгованості, разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 2946,57 грн., інфляційні втрати в розмірі 31800,98 грн., пені в розмірі 27 501,32 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 25148,06 грн. підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, яке міститься в матеріалах справи.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також з огляду на те, сторони були попередженні про розгляд справи за наявними матеріалами у разі їх нез'явлення в засідання суду, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

22.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Харківгаз" (позивач) та Приватного підприємства "Цукровик Агро", с. Пархомівка (відповідач) було укладено договір № 15 ПТ - ПРГ-04-2014 на постачання природного газу за регульованим тарифом, у відповідності до умов якого позивач зобов`язується протягом 2014 року поставити природний газ відповідачу в обсягах і порядку, передбачених договором, для забезпечення потреб відповідача, а відповідач зобов`язується оплатити вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.п. 2.6.-2.9. Договору, послуги з постачання документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору. Газорозподільне підприємство до 5-го числа, наступного за звітним місяцем направляє відповідачу два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газорозподільного підприємства. Замовник протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов'язується повернути газорозподільному підприємству один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленим печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовано відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або у судовому порядку. Акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з газорозподільним підприємством.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, поставив відповідачу у листопаді - грудні 2014 року природного газу на загальну суму 16 986 813,51 грн., що підтверджується актом приймання - передачі природного газу № 3/11 від 30.11.2014 року на суму 16846132,31 грн. та від 31.12.2014 року №4/15 на суму 140 681,20 грн., підписаним обома сторонами та скріпленим печатками юридичних осіб підприємств позивача та відповідача. (арк.с. 16-17)

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.6 Договору, передбачено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється відповідачем авансовим із розрахунку договірного обсягу постачання газу відповідно до Додатка 2. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Однак, відповідач за надані послуги у повному обсязі не розрахувався, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість за поставлений листопаді - грудні 2014 року за договором № 15 ПТ - ПРГ-04-2014 від 22.08.2014 року на постачання природного газу за регульованим тарифом у сумі 1 000 713,83 грн. (сума основного боргу), що і стало підставою позивачу для звернення до господарського суду з відповідним позовом.

Проте, як встановлено судом, відповідачем було сплачено у повному обсязі суму основного боргу в розмірі 1 000 713,83 грн., про що свідчить платіжне доручення №68 від 21.01.2015 року на суму 1000713,83 грн., проте, вже після звернення позивача з даним позовом до суду, з урахуванням чого, господарський суд приходить до обґрунтованого висновку, про припинення провадження в частині стягнення суми основного боргу, в порядку ч.1-1. ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача, 3% річних в розмірі 2946,57 грн., інфляційні втрати в розмірі 31800,98 грн., пені в розмірі 27 501,32 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 2946,57 грн., інфляційні втрати в розмірі 31800,98 грн. заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.2.2 Договору, передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених Договором, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши нарахування надані позивачем, пені в розмірі 27 501,32 грн., суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України та постановою № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи те, що відповідачем сплачено суму основного боргу вже після звернення позивача з даним позовом до суду, судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 611, 612, 625, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 49, 65, п.1-1 ч.1. ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Цукровик Агро", с. Пархомівка (62013, Харківська область, Краснокутський район, село Пархомівка, вул. Кооперативна, буд. 14, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (61109, місто Харків, Червонозаводський район, вул. Безлюдівська, 1, ) 3% річних в розмірі 2946,57 грн., інфляційні втрати в розмірі 31800,98 грн., пеню в розмірі 27 501,32 грн. та 25148,06 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 1 000 713,83 грн. - провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 16.03.2015 р.

Суддя А.М. Буракова

922/359/15