КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2015 р. Справа№ 910/24241/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Сухового В.Г.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №44/15 від 27.01.2015 року Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради України на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року

у справі №910/24241/14 (суддя - Ломака В.С.)

за позовом Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради України

до приватного акціонерного товариства «Укратоменергобуд»

про стягнення 957 772,32 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Омельченко В.С., довіреність №4/15 від 12.01.2015 року;

від відповідача: Мазурок І.В., довіреність №746 від 25.12.2014 року

ВСТАНОВИВ:

30.10.2014 року Державний будівельний комбінат Управління справами Верховної Ради України (позивач у справі) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Укратоменергобуд» (відповідач у справі) про стягнення 957 772,32 грн (а.с. 8-12 том 1).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не здійснив, згідно умов договору підряду №11/06-128СП від 23.06.2011 року, кінцевий розрахунок за прийняті у жовтні 2011 року підрядні роботи на об'єкті «Реконструкція з прибудовою адміністративного будинку Генеральної прокуратури України по вул. Різницькій, 13/15 у Печерському районі м. Києва» І черга (паркінг та конференцзал).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі (а.с.210-217 том 2).

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позов заявлено позивачем передчасно, оскільки строк виконання зобов'язання з остаточного розрахунку між сторонами в частині спірної суми (10% від загальної вартості робіт), який відповідно до предмету договору та системного аналізу умов договору підряду №11/06-128СП від 23.06.2011 року пов'язано зі спливом гарантійного терміну, ще не настав.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач у справі, Державний будівельний комбінат Управління справами Верховної Ради України, 28.01.2015 року подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року у справі № 910/24241/14 скасувати повністю та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 225-230 том 2).

В обґрунтування апеляційної скарги позивач, посилаючись на приписи Глави 61 ЦК України, п.п. 96, 99 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005 року, та на умови договору підряду №11/06-128СП від 23.06.2011 року, стверджує, що кінцевий розрахунок за виконані підрядні роботи повинен здійснюватись після прийняття таких робіт та підписання сторонами документів про їх обсяги і вартість. Враховуючи, що такі документи сторонами підписані, а роботи прийняті, Державний будівельний комбінат Управління справами Верховної Ради України вважає, що строк виконання обов'язку з проведення кінцевого розрахунку за даним договором вже настав і відповідачем прострочений, що є підставою для стягнення зазначених коштів у судовому порядку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2015 року апеляційну скаргу №44/15 від 27.01.2015 року Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради України на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року у справі №910/24241/14 прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 23.02.2015 року.

20.02.2015 року через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх. №09-11/3147), в яких позивач додатково обґрунтовує викладені в апеляційній скарзі обставини, посилаючись на положення Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1764 (а.с. 4-5 том 3).

23.02.2015 року від відповідача у справі надійшов відзив №96 від 23.02.2015 року на апеляційну скаргу позивача, в якому приватне акціонерне товариство «Укратоменергобуд» стверджує про законність та обґрунтованість висновків Господарського суду міста Києва, просить рішення місцевого господарського суду від 13.01.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення (а.с. 10-15 том 3).

У судовому засіданні 23.02.2015 року Київським апеляційним господарським судом згідно ч.3 ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву до 16.03.2015 року.

12.03.2015 року позивачем до Київського апеляційного господарського суду були подані додаткові пояснення до апеляційної скарги б/н від 12.03.2015 року (вх. №09-11/4406/15 а.с. 19-20 том 3), в яких Державний будівельний комбінат Управління справами Верховної Ради України посилається на рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року у аналогічній справі №910/24245/14, в якій суд визнав обґрунтованими позовні вимоги позивача - Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради України про стягнення заборгованості по аналогічному договору. Відтак, позивач, вважає, що обставини, встановлені у справі №910/24245/14, є преюдиціальними згідно ст. 35 ГПК України і повинні бути враховані апеляційним господарським судом при перегляді рішення місцевого господарського суду у даній справі.

Від відповідача 13.03.2015 року через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надішли доповнення №135 від 12.03.2015 року до відзиву на апеляційну скаргу (вх. №09-11/4486/15 а.с. 32-34 том 3).

Київським апеляційним господарським судом у судовому засіданні 16.03.2015 року оголошувалась перерва згідно ч. 3 ст. 77 ГПК України до 24.03.2015 року.

20.03.2015 року Державним будівельним комбінатом Управління справами Верховної Ради України до апеляційного господарського суду були подані додаткові пояснення (вх. №09-11/4986/15), до яких апелянтом додана копія постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 року у справі №910/24245/14, якою залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року про стягнення з приватного акціонерного товариства «Укратоменергобуд» суми заборгованості по аналогічному, за твердженнями позивача, договору підряду. Оскільки правовідносини у справі, яка розглядається, і у справі №910/24245/14 є аналогічними, як стверджує апелянт, обставини, встановлені у справі №910/24245/14 є преюдиціальними і повинні бути враховані при розгляді даної справи.

24.03.2015 року від відповідача у справі надійшли заперечення №175 від 24.03.2015 року (вх. №09-11/5240/15) на пояснення позивача, в яких приватне акціонерне товариство «Укратоменергобуд» вказує, що оскільки в Україні діє принцип верховенства закону, а не судового прецеденту, посилання позивача на правову позицію судів в іншій справі є неправомірним, окрім того, відповідач заперечує, що обставини, встановлені у справі №910/24245/14, є преюдиціальними, так як хоча сторони у справі, яка розглядається, і у справі №910/24245/14 є ті ж юридичні особи, однак правовідносини, з яких існують спори у цих справах, виникли на підставі різних договорів.

У судовому засіданні 24.03.2015 року представник позивача у справі підтримав вимоги апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року у справі № 910/24241/14 скасувати повністю та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 16.03.2015 року представник відповідача у справі заперечив проти вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та доповненнях до відзиву.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

23.06.2011 року між закритим акціонерним товариством «Укратоменергобуд» (в подальшому перейменоване на приватне акціонерне товариство «Укратоменергобуд», генпідрядник за договором, відповідач у справі) та Державним будівельним комбінатом Управління справами Верховної Ради України (субпідрядник за договором, позивач у справі) було укладено договір підряду № 11/06-128СП на виконання робіт «Реконструкції з прибудовою адміністративного будинку Генеральної прокуратури України по вул. Різницькій, 13/15 у Печерському районі м. Києва» І черга (паркінг та конференц-зал (а.с. 18-28 том 1) .

Відповідно до п. 1.1. договору генпідрядник доручив, а субпідрядник зобов'язався виконати на свій ризик власними і залученими силами і засобами комплекс робіт на об'єкті «Реконструкція з прибудовою адміністративного будинку Генеральної прокуратури України по вул. Різницькій, 13/15 у Печерському районі м. Києва» І черга (паркінг та конференцзал) (далі - об'єкт) відповідно до проектно-кошторисної документації, здати в обумовлені строки закінчені роботи в порядку, передбаченому умовами цього Договору, брати участь у здачі об'єкту робочій комісії та відповідним державним органам, усунути на протязі гарантійного строку експлуатації об'єкту виявлені дефекти, що зумовлені неякісним виконанням робіт та сплатити послуги генерального підряду, а генпідрядник зобов'язався надати субпідряднику будівельний майданчик в межах червоних ліній з дозволом на виконання робіт, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти закінчені будівельно-монтажні роботи та оплатити їх у строки, передбачені цим Договором. Замовником будівництва на об'єкті виступає Генеральна прокуратура України.

Згідно з п. 1.2. договору склад та обсяги робіт, що є предметом договору, визначаються на підставі проектно-кошторисної документації та переліку робіт (Додаток № 1).

Терміни виконання робіт та умови їх перегляду визначено сторонами у розділі 3 Договору.

У відповідності з приписами п. 4.1. договору договірна ціна робіт по кожному окремому етапу робіт (Додатку №1), виконання яких доручається субпідряднику, буде визначатися окремими Додатковими договорами до договору підряду № 11/06-128СП від 23.06.2011 року. Договірна ціна робіт є динамічною (п. 4.2.).

Сторонами у п. 13.1. договору узгоджено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються щомісячно, шляхом перерахування генпідрядником грошових коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника, за умови фактичного виділення замовником коштів відповідного призначення генпідряднику.

Відповідно до абзацу першого пункту 13.2. договору, якщо генпідрядник у встановленому порядку ухвалить рішення про сповільнення чи прискорення (за згодою субпідрядника) темпів виконання робіт упродовж поточного року, він подасть субпідряднику для узгодження Додаткову угоду, в якій будуть відкориговані обсяги коштів, що виділяються на фінансування виконання робіт у поточному році.

Абзацом 2 вищенаведеного пункту договору сторони визначили, що проміжні платежі за виконані роботи здійснюються в межах не більше як 90 % їх загальної вартості договірної ціни.

Відповідно до абзацу 3 даного пункту договору кінцеві розрахунки здійснюються протягом 30 робочих днів після закінчення гарантійного терміну у випадку додержання гарантійних зобов'язань.

Згідно з п. 13.3. договору було визначено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються генпідрядником щомісячно на підставі документів, визначених п. п. 13.4., 13.7., підписаних уповноваженими представниками сторін в межах забезпечення технологічного циклу виконання робіт.

Пунктом 13.4. договору передбачено, що підставою для здійснення розрахунків є підписана сторонами Довідка про вартість виконаних підрядних робіт (ф. КБ-3), складена на підставі підписаних сторонами актів прийняття виконаних підрядних робіт (ф.КБ-2в).

Акти прийняття виконаних підрядних робіт (ф. КБ-2в) складаються субпідрядником і подаються для підписання генпідряднику до 20 числа поточного місяця. Розрахунок проводиться протягом 30 робочих днів з дати підписання відповідних документів сторонами (п. 13.5.).

Положеннями п. 13.12. договору передбачено, що у разі затримки бюджетного фінансування не з вини генпідрядника, оплата за виконані роботи здійснюється протягом п'яти банківських днів з дати отримання генпідрядником бюджетного фінансування на свій реєстраційний рахунок, а у разі зміни бюджетного фінансування генпідрядник письмово повідомляє про це субпідрядника, який зобов'язаний негайно призупинити роботи з моменту отримання повідомлення.

Вартість послуг генерального підряду, які субпідрядник зобов'язаний сплатити генпідряднику, становить 10% від величини договірної ціни (п. 13.13. договору).

Умовами п. 13.13.1 договору передбачено, що підставою для оплати послуг генпідряду є акт наданих послуг генпідряду, який генпідрядник надає субпідряднику в момент та на дату підписання акта приймання виконаних підрядних робіт ф.КБ-2в. Субпідрядник зобов'язаний підписати зазначений акт та протягом 3-х календарних днів повернути його генпідряднику. В разі неповернення акта в зазначений термін, він вважається підписаним та є підставою для сплати генпідрядних послуг генпідряднику.

Згідно з п. 13.14. договору кошти за послуги генерального підряду утримуються генпідрядником окремо, з кожного платежу за виконані роботи, шляхом оплати субпідряднику належних йому коштів з утримання заборгованості за послуги генпідряду здійснені в межах даного договору.

Як вірно досліджено місцевим господарським судом, на виконання умов договору позивачем, як субпідрядником, були виконані роботи на загальну суму 7 462 725, 75 грн, що не заперечується сторонами та підтверджено наявними в матеріалах справи довідками ф. КБ-3 за жовтень 2011 року на суму 1 747 702,08 грн, за жовтень 2011 р. на суму 208 763,83 грн, за жовтень 2011 року на суму 5 506 259,84 грн та актами приймання будівельних робіт ф. КБ-2в № 1 за жовтень 2011 року, № 2 за жовтень 2011 року, № 3-1 за жовтень 2011 року, № 3 за жовтень 2011 року.

Відповідно до актів №ОУ-0000085 від 28.10.2011 року та №ОУ-0000089 від 31.10.2011 року вартість наданих позивачу генпослуг складає 746 272,58 грн (10 % від вартості виконаних робіт).

З наявних в матеріалах справи банківських виписок по рахунку відповідача та платіжних доручень (а.с. 91-97 том 1) вбачається, що приватним акціонерним товариством «Укратоменергобуд» на виконання умов договору, враховуючи фактичне виділення йому замовником - Генеральною прокуратурою України, коштів (що підтверджується листом №13/2-281вих-14 від 08.10.2014 року а.с. 76-77 том 1), Державному будівельному комбінату Управління справами Верховної Ради України було сплачено 5 970 180,59 грн.

Крім того, оскільки за даним договором підряду відповідач, як генпідрядник, виступає боржником з оплати за виконані позивачем будівельні роботи, а позивач - боржником з оплати за генпідрядні послуги, сторони в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України уклали акти заліку взаємних вимог № ПБ-0000059 від 28.10.2011 року на суму 174 773,21 грн та № ПБ-0000062 від 31.10.2011 року на суму 571 502,37 грн, а всього на суму 746 272,58 грн (що становить вартість послуг ген підряду у розмірі 10% від вартості виконаних робіт, як визначено сторонами у п. 13.13 договору).

Таким чином, з урахуванням здійсненої відповідачем оплати в сумі 5 970 180, 59 грн та проведеного сторонами заліку взаємних вимог в сумі 746 272, 58 грн, фактично відповідачем на користь позивача було оплачено 6 716 453,17 грн, що складає 90 % від вартості виконаних робіт.

З урахуванням викладеного, за виконані позивачем підрядні роботи відповідач зобов'язаний оплатити ще 746 272,58 грн (7 462 725, 75 грн, загальна вартість робіт, - 6 716 453,17 грн., фактично сплачені відповідачем грошові кошти), що становить 10% вартості робіт (п. 13.2 договору) у зв'язку з несплатою яких позивач і звернувся з позовом до суду.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором будівельного підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Як зазначалось вище, умовами укладеного між сторонами договору було визначено інший порядок кінцевого розрахунку за виконані роботи, неоднозначне розуміння якого і призвело до даного спору.

Так, спір у даній справі виник у зв'язку з розбіжностями сторін у розумінні порядку та строків розрахунків, які визначені у договорі, а саме у зв'язку з наявністю в п. 13.2. абзаців 2 та 3, які передбачають оплату робіт в обсязі 90% з остаточним кінцевим розрахунком після спливу гарантійного терміну, та наявністю окремо п. п. 13.1. та 13.5. договору, які передбачають щомісячну оплату робіт та розрахунки протягом 30 робочих днів з дати підписання актів форми КБ-2в та довідок форми КБ-3.

Київський апеляційний господарський суд погоджується з судом першої інстанції, що зі змісту п. 13.1 договору вбачається, що він визначає загальні умови розрахунків між сторонами, вказуючи на їх порядок: щомісячні платежі, безготівкова форма, попередня оплата робіт замовником генпідряднику.

Відповідно до абзацу першого пункту 13.2. договору сторони визначили, що якщо генпідрядник у встановленому порядку ухвалить рішення про сповільнення чи прискорення (за згодою субпідрядника) темпів виконання робіт упродовж поточного року, він подасть субпідряднику для узгодження Додаткову угоду, в якій будуть відкориговані обсяги коштів, що виділяються на фінансування виконання робіт у поточному році.

Змістом даного абзацу сторони узгодили порядок їх дій щодо формування річного кошторису за обставин узгодженої зміни темпів виконання підрядних робіт.

Абзацом 2 наведеного пункту договору сторони визначили, що проміжні платежі за виконані роботи здійснюються в межах не більше як 90 % їх загальної вартості договірної ціни.

При цьому, відповідно до абзацу 3 пункту 13.2. договору було встановлено, що кінцеві розрахунки здійснюються протягом 30 робочих днів після закінчення гарантійного терміну у випадку додержання гарантійних зобов'язань.

Аналізуючи зміст другого та третього абзацу пункту 13.2. договору, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що хоча вони і розміщені в межах одного пункту, однак вони стосуються порядку розрахунків між сторонами в цілому, а не лише випадку, коли сторони узгодять сповільнення або прискорення темпів виконання робіт.

Крім того, слід враховувати, що кожен пункт правочину належить тлумачити у взаємозв'язку із іншими положеннями правочину, його меті, яка встановлюється на підставі аналізу сукупності всіх умов правочину, а також положень чинного законодавства, що регулює правовідносини між сторонами.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 884 ЦК України підрядник гарантує досягнення об'єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об'єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Підрядник відповідає за дефекти, виявлені у межах гарантійного строку, якщо він не доведе, що вони сталися внаслідок: природного зносу об'єкта або його частин; неправильної його експлуатації або неправильності інструкцій щодо його експлуатації, розроблених самим замовником або залученими ним іншими особами; неналежного ремонту об'єкта, який здійснено самим замовником або залученими ним третіми особами.

З урахуванням положень чинного законодавства, сторонами узгоджено (зокрема, у п. 1.1. договору, розділі 16 договору («Гарантійні терміни експлуатації об'єкта»), що позивач зобов'язався виконати не лише комплекс будівельних робіт на об'єкті, але й усунути протягом гарантійного строку експлуатації об'єкту виявлені дефекти, що зумовлені неякісним виконанням робіт. Тому обрання вказаного порядку розрахунку, а саме 90 % вартості робіт після їх виконання та кінцевий розрахунок (тобто 10% вартості робіт) протягом 30 днів після спливу гарантійного терміну було обрано сторонами з метою додаткової гарантії виконання позивачем взятих на себе зобов'язань з усунення можливих недоліків робіт відповідно до предмету договору.

Апелянт, стверджуючи, що кінцевий розрахунок за виконані підрядні роботи повинен проводитись після прийняття таких робіт та підписання відповідних документів про їх обсяги і вартість, в повному обсязі без врахування гарантійного строку, посилається на приписи Глави 61 ЦК України «Підряд», п.п. 96, 99 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005 року (Загальні умови), та п. 19 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1764. Однак, такі твердження апелянта спростовуються наступним.

Згідно п.п. 91, 96 Загальних умов передача виконаних робіт (об'єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи. Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 98 Загальних умов визначено, що оплата за виконані роботи проводиться у порядку, визначеному договором підряду. Договором підряду може бути передбачено, що оплата виконаних робіт проводиться після прийняття замовником закінчених робіт (об'єкта будівництва) або поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт. У договорі підряду сторони можуть передбачати надання замовником авансу з визначенням порядку його використання.

Відповідно до п. 99 Загальних умов розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Після підписання документів замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи. Порядок подання підрядником документів про обсяги і вартість виконаних робіт, проведення перевірки їх достовірності, підписання та оплати замовником визначається у договорі підряду.

Тобто, вищенаведені приписи законодавства передбачають загальний порядок розрахунків за виконані підрядні роботи в капітальному будівництві: підписання актів приймання-передачі робіт та документів про їх обсяги і вартість; оплату робіт після підписання таких документів. Однак, законодавець не обмежив право сторін на вільне визначення умов договору, а навпаки в абз. 2 п. 99 Загальних умов, абз. 1 п. 98 Загальних умов чітко визначив, що порядок оплати (який включає і строки оплати) визначається сторонами у самому договорі підряду.

Окрім того, відповідно до п. 102 Загальних умов у разі виконання робіт із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств питання розрахунків за виконані роботи (надання авансу, проміжні розрахунки, строки платежів тощо) визначаються договором підряду з дотриманням вимог актів законодавства, що регулюють ці питання.

Як передбачено п. 1 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1764, цей Порядок визначає механізм фінансування капітального будівництва за рахунок коштів державного бюджету з метою забезпечення цільового та ефективного використання державних коштів.

Враховуючи, що роботи по об'єкту «Реконструкції з прибудовою адміністративного будинку Генеральної прокуратури України по вул. Різницькій, 13/15 у Печерському районі м. Києва» І черга (паркінг та конференц-зал) фінансувалися за рахунок коштів державного бюджету, колегія суддів вважає обґрунтованим застосування до даних правовідносин положень зазначеного Порядку.

Так, згідно п. 18 Порядку розрахунки за виконані роботи, поставлену продукцію та надані послуги в будівництві здійснюються за договірними цінами відповідно до укладених договорів (контрактів), вимог законодавства та проводяться платежами за об'єкт у цілому або проміжними платежами (за етапи, черги будівництва, пускові комплекси або окремі види робіт, конструктивні елементи).

У відповідності до абз. 1, 3 п. 19 Порядку проміжні платежі за виконані роботи здійснюються в межах не більш як 95 відсотків їх загальної вартості за договірною ціною. Кінцеві розрахунки здійснюються у двотижневий термін після виконання і приймання всіх передбачених договором (контрактом) робіт та реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката, в тому числі щодо пускових комплексів та черг.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що даний пункт Порядку регулює відносини з оплати підрядних робіт саме між Замовником (яким згідно договору підряду 11/06-128СП від 23.06.2011 року є Генеральна прокуратура України) і Генеральним підрядником (яким є відповідач у справі - приватне акціонерне товариство «Укратоменергобуд»), а відносини щодо розрахунків між Генеральним підрядником та Субпідрядником регулюються положеннями п. 20 Порядку, згідно якого приймання та оплата робіт, виконаних субпідрядниками, здійснюється генеральним підрядником або замовником на підставі підписаних документів згідно з умовами договору (контракту).

Одним із загальних засад цивільного законодавства, закріплених ст. 3 ЦК України, є свобода договору, під якою слід розуміти можливість суб'єкта цивільного права укладати договори (чи утримуватись від їх укладання) та визначати їхній зміст на власний розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом мети та домовленості.

Наведене кореспондується з приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України, в якій закріплено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, наведені акти цивільного законодавства, на які посилається сам апелянт, не обмежують право сторін визначати умови договору щодо строків оплати виконаних робіт на власний розсуд, не містять імперативного припису щодо строків кінцевого розрахунку між генеральним підрядником та субпідрядниками саме після прийняття таких робіт, а навпаки визначають, що оплата виконаних підрядних робіт здійснюється згідно з умовами укладеного між генпідрядником та субпідрядником договору.

Окрім того, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу, що частиною 5 ст. 884 ЦК України унормовано, що договором будівельного підряду може бути встановлено право замовника сплатити передбачену договором частину ціни робіт, визначеної у кошторисі, після закінчення гарантійного строку.

Беручи до уваги наведене, апеляційний господарський суд зазначає, що визначення сторонами у договорі на основі вільного волевиявлення такого порядку розрахунків як оплата 90% вартості робіт після їх виконання та кінцевий розрахунок протягом 30 днів зі спливом гарантійного терміну узгоджується з принципом свободи договору, відповідає положенням законодавства, зокрема ч.5 ст. 884 Цивільного кодексу України, абз. 1 п. 18, п. 20 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1764, п. 98, абз. 2 п. 99 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005 року.

Пунктами 16.1., 16.2 договору сторони визначили, що субпідрядник гарантує якість виконаних робіт і можливість експлуатації об'єкта відповідно до умов проекту впродовж гарантійного терміну, який визначається згідно чинного законодавства. Гарантійний термін експлуатації об'єкта починається з дати видачі зареєстрованого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю свідоцтва і продовжується на час, упродовж якого об'єкт не міг використовуватися внаслідок недоробок, відповідальність за які несе субпідрядник. Гарантійний строк при виконанні робіт на штучних спорудах встановлюються 10 років.

Згідно з ч. 1 ст. 884 ЦК України гарантійний строк становить десять років від дня прийняття об'єкта замовником, якщо більший гарантійний строк не встановлений договором або законом.

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок Господарського суду міста Києва про те, що пред'явлений позивачем позов є передчасним, оскільки гарантійний строк, визначений сторонами у договорі, ще не закінчився, а відтак строк виконання зобов'язання з остаточного розрахунку між сторонами в частині спірної суми (10 % від загальної вартості виконаних робіт) - не настав, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача 746 272,58 грн боргу є безпідставною.

Разом з цим, колегія суддів відхиляє посилання позивача на обставини, встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року у справі №910/24245/14, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 року, і яким з відповідача стягнуто заборгованість з аналогічного договору підряду, як на преюдиціальні, з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в іншому рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі сторони, що й у справі, яка розглядається.

Київський апеляційний господарський суд звертає увагу, що у рішенні Господарського суду міста Києва від 29.12.2014 року у справі №910/24245/14 були встановлені факти укладення 21.06.2011 року між Державним будівельним комбінатом Управління справами Верховної Ради України та приватним акціонерним товариством «Укратоменергобуд» договору підряду №10/2011 на виконання робіт «Будівництво транспортної розв'язки на примиканні проспекту Науки до Столичного шосе у Голосіївському районі м. Києва», а у справі, яка розглядається предметом спору є виконання зобов'язань за договором підряду №11/06-128СП від 23.06.2011 року щодо виконання робіт на об'єкті «Реконструкція з прибудовою адміністративного будинку Генеральної прокуратури України по вул. Різницькій, 13/15 у Печерському районі м. Києва». Тобто, факти, встановленні рішенням у справі №910/24245/14, не є пов'язаними з предметом позову у справі, що розглядається, а тому не приймаються до уваги при вирішенні спору у даній справі.

Беручи до уваги наведене, відсутні і правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, які є похідними від вимог про стягнення основної суми заборгованості.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на умови укладеного між сторонами у справі договору №11/06-128 СП від 23.06.2011 року, який не оспорений сторонами у встановленому законом порядку, є чинним на час прийняття рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення приватним акціонерним товариством «Укратоменергобуд» зобов'язань за даним договором в частині проведення розрахунків, відтак і не доведено порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва 13.01.2015 року у справі №910/24241/14 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу №44/15 від 27.01.2015 року Державного будівельного комбінату Управління справами Верховної Ради України на рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року у справі №910/24241/14 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2015 року у справі №910/24241/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/24241/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді В.Г. Суховий

А.О. Мальченко