РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/507/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИНАФТОСЕРВІС»

до Антимонопольного комітету України

3-тя особа, яка не заявляє

самостійних вимог

на предмет спору,

на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІОН ТРЕЙД»

про скасування рішення Антимонопольного комітету України

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники:

від позивача Цуканов В.В. - представник (дов. № б/н від 02.01.2015 р.)

від відповідача Харченко С.В. - представник (дов. №300-122/01-1676 від 28.02.2014р.)

Бузинюк С.М. - представник (дов. № 300-122/09-921 від 02.02.2015 р)

від 3-ої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СУМИНАФТОСЕРВІС» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про скасування рішення Антимонопольного комітету України від 28.10.2014 року № 521-р.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Даним Рішенням визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СУМИНАФТОСЕРВІС» здійснило порушення, передбачене п. 12 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді здійснення концентрації шляхом придбання активів - десяти автогазозаправних станцій, що перебували у власності ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД» без отримання відповідного дозволу органів Антимонопольного комітету України.

Пунктом 2 резолютивної частини оскаржуваного рішення на позивача накладено штраф у розмірі 15 000, 00 грн.

Позивач вважає, що в його діях відсутній склад порушення конкурентного законодавства, у зв'язку з чим дане Рішення прийнято за відсутністю правових підстав та чим повинно бути визнано недійсним.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.01.2015 р. порушено провадження у справі № 910/507/15-г, призначено справу до розгляду на 02.02.2015 р.

Представник позивача в судове засідання 02.02.2015 р. не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Натомість 02.02.2015 р. відділом діловодства суду отримано від позивача телеграму із клопотанням про відкладення розгляду справи.

За наслідками розгляду даного клопотання суд відмовляє в його задоволенні з підстав необґрунтованості.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.02.2015 р. подав суду відзив на позов, відповідно до якого останній заперечує проти позову з підстав, зазначених у відзиві.

З огляду на наведене, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника позивача, відповідно до ст. 77 ГПК України, суд відклав розгляд справи на 02.03.2015 р., про що виніс відповідну ухвалу.

У судовому засіданні 02.03.2015 р. представник позивача подав суду клопотання про залучення 3-ої особи без самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «Юніон Трейд» як продавця без дозволу відповідача спірних автозаправних станцій, що стало підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про накладення штрафу.

У судовому засіданні 02.03.2015 р. оголошено перерву до 04.03.2015 р.

Суд, розглянувши у судовому засіданні 04.03.2015 р. клопотання про залучення 3-ої особи, заслухавши доводи учасників судового процесу, дійшов висновку про доцільність задоволення даного клопотання та залучення ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД», суб'єкта господарювання, майно якого набуте позивачем у власність, в якості 3-ої особи з огляду на таке. За змістом приписів ст.ст. 22, 23, 24, 26 Закону України «Про захист економічної конкуренції» концентрація (у спірному рішенні - придбання автозаправних станцій) може бути здійснена лише за умови попереднього отримання дозволу Антимонопольного комітету України чи адміністративної колегії Антимонопольного комітету України, в свою чергу заява на отримання дозволу на концентрацію подається спільно учасниками (суб'єкти господарювання, активи (майно) яких набуваються у власність, та їх покупці (одержувачі), набувачі). За таких обставин, у випадку відмови в задоволенні даного позову про визнання недійсним рішення, яким накладено на позивача штраф через не звернення для отримання дозволу відповідача на концентрацію, рішення суду у даній справі може вплинути на права та обов'язки ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД», з огляду на те, що звертатись із такою заявою учасники концентрації повинні спільно.

За змістом ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського суду може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

За таких обставин, суд задовольняє клопотання позивача про залучення ТОВ «Юніон Трейд» в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з залученням до участі у справі 3-ої особи, суд, відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 16.03.2015 р., про що виніс відповідну ухвалу.

В судове засіданні 16.03.2015 р. представник 3-ої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Разом з тим, приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 16.03.2015 р. та за відсутності представника 3-ої особи, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

В судовому засіданні 16.03.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини, пов'язані з захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду. З огляду на зміст наведеної норми, статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України (п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15)).

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5 (в редакції Розпорядження Антимонопольного комітету № 169-р від 14.03.2012 р.), доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов'язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

28.10.2014 р. Антимонопольним комітетом України прийнято Рішення № 521-р у справі № 24-26.13/188-11/110-спр (далі - Рішення), згідно з яким:

- визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СУМИНАФТОСЕРВІС» (м. Суми, податковий номер 31787414) вчинило порушення, передбачене пунктом 12 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді здійснення концентрації шляхом придбання активів - десяти автогазозаправних станцій, що перебували у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІОН ТРЕЙД» (м. Суми, податковий номер 23296730) та розташовані за адресами:

вул. Миру, 36а, с. Береза, Глухівський р-н, Сумська обл.;

вул. Першого Травня, 24д, м. Білопілля, Сумська обл.;

вул. Леніна, 86а, м. Буринь, Сумська обл.;

вул. Генерала Тхора, 85, м. Конотоп, Сумська обл.;

вул. Мічуріна, 105, м. Кролевець, Сумська обл.;

вул. Сумська, 926, м. Лебедин, Сумська обл.;

пров. Кириківський, 27а, м. Охтирка, Сумська обл.;

вул. Куйбишева, 1/1, м. Путивль, Сумська обл.;

вул. 6-ї Гвардійської дивізії, м. Шостка, Сумська обл.;

вул. Білопільський шлях, 266, м. Суми, без отримання відповідного дозволу органів Антимонопольного комітету України, наявність якого необхідна.

- за порушення, зазначене у пункті 1 цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «СУМИНАФТОСЕРВІС» штраф у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень.

Позивач, не погоджуючись з Рішенням, зазначає, що вартість активів одного із учасників концентрації (ТОВ «Юніон Трейд») не перевищувала 1 млн. євро, а сукупний обсяг реалізації товарів (робіт, послуг) не перевищував 12 млн. євро. При цьому, позивач також зазначає про необхідність обрахування зазначених сум з кожного економічного показника діяльності товариства окремо від іншого: або з сукупної вартості активів учасників концентрації, або з сукупного обсягу реалізації товарів учасників концентрації. Натомість, рішення відповідача, на думку позивача, базується на змішуванні та ототожненні різних економічних показників діяльності підприємств-учасників концентрації за 2009 р. - сукупності вартості активів учасника та сукупного обсягу реалізації товарів учасником.

За таких обставин позивач просить суд визнати недійсним Рішення.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що в матеріалах справи наведені докази та встановленні факти порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, а тому прийняте Рішення відповідає вимогам чинного законодавства та не суперечить процесуальним правилам встановленим Законом України «Про захист економічної конкуренції». Так, зокрема, відповідач зазначає, що вартісні показники ТОВ «Юніон Трейд» і ТОВ «Суминафтосервіс» з урахуванням відносин контролю за підсумками 2009 р. перевищують порогові значення, визначені ч. 1 ст. 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а доводи про неможливість одночасного застосування обох показників є необґрунтованими.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи на не заперечується сторонами, відповідно до договорів купівлі-продажу від 10 і 11 лютого 2010 року та доданих до них актів приймання-передавання АГЗС від 11 лютого 2010 року ТОВ «СУМИНАФТОСЕРВІС» придбало у ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД» активи - десять АГЗС, що перебували у власності ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД», та розташовані за адресами:

вул. Миру, 36а, с. Береза, Глухівський р-н, Сумська обл.;

вул. Першого Травня, 24д, м. Білопілля, Сумська обл.;

вул. Леніна, 86а, м. Буринь, Сумська обл.;

вул. Генерала Тхора, 85, м. Конотоп, Сумська обл.;

вул. Мічуріна, 105, м. Кролевець, Сумська обл.;

вул. Сумська, 926, м. Лебедин, Сумська обл.;

пров. Кириківський, 27а, м. Охтирка, Сумська обл.;

вул. Куйбишева, 1/1, м. Путивль, Сумська обл.;

вул. 6-ї Гвардійської дивізії, м. Шостка, Сумська обл.;

вул. Білопільський шлях, 266, м. Суми.

При цьому, Антимонопольним комітетом України в процесі розгляду справи № 24-26.13/188-11/110-спр встановлено, що ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД» здійснює діяльність з роздрібної реалізації скрапленого газу і пов'язане відносинами контролю із фізичною особою - громадянином України.

В свою чергу ТОВ «СУМИНАФТОСЕРВІС» здійснює діяльність із здавання в оренду власного нерухомого майна (АГЗС) і пов'язане відносинами контролю з: Товариством з обмеженою відповідальністю «Форт Нокс», яке здійснює діяльність з оптової реалізації пального; Приватним підприємством «Агропроменерго А» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Анкор 05», які здійснюють діяльність із роздрібної реалізації пального; Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредо-Гарант», яке здійснює діяльність із дослідження та розробки в галузі природних та технічних наук, а також загального будівництва будівель (нові роботи, роботи із заміни, реконструкції та відновлення).

Власне факт перебування позивача протягом спірного періоду у відносинах контролю у судових засіданнях представником позивача не заперечувався.

За змістом ст. 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції» набуття безпосередньо або через інших осіб контролю одним або кількома суб'єктами господарювання над одним або кількома суб'єктами господарювання чи частинами суб'єктів господарювання, зокрема, шляхом безпосереднього або опосередкованого придбання, набуття у власність іншим способом активів у вигляді цілісного майнового комплексу або структурного підрозділу суб'єкта господарювання, одержання в управління, оренду, лізинг, концесію чи набуття в інший спосіб права користування активами у вигляді цілісного майнового комплексу або структурного підрозділу суб'єкта господарювання, в тому числі придбання активів суб'єкта господарювання, що ліквідується, визнається концентрацією.

Учасниками концентрації відповідно до приписів ст. 23 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визнаються, зокрема, суб'єкти господарювання, активи (майно), частки (акції, паї) яких набуваються у власність, одержуються в управління (користування), оренду, лізинг, концесію або мають набутися, та їх покупці (одержувачі), набувачі.

Дії ТОВ «СУМИНАФТОСЕРВІС» щодо придбання активів у вигляді цілісних майнових комплексів - 10 АГЗС у ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД» є концентрацією в розумінні статті 22 Закону України «Про захист економічної конкуренції», учасниками якої є ТОВ «СУМИНАФТОСЕРВІС» (покупець, позивач) та ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД» (суб'єкт господарювання, активи якого набувається у власність, 3-тя особа).

За змістом ст. 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції» концентрація може бути здійснена лише за умови попереднього отримання дозволу Антимонопольного комітету України чи адміністративної колегії Антимонопольного комітету України:

1) у випадках, передбачених частиною другою статті 22 цього Закону та іншими нормативно-правовими актами, коли сукупна вартість активів або сукупний обсяг реалізації товарів учасників концентрації, з урахуванням відносин контролю, за останній фінансовий рік, у тому числі за кордоном, перевищує суму, еквівалентну 12 мільйонам євро, визначену за офіційним валютним курсом, встановленим Національним банком України, що діяв в останній день фінансового року, і при цьому:

- вартість (сукупна вартість) активів або обсяг (сукупний обсяг) реалізації товарів, у тому числі за кордоном, не менш як у двох учасників концентрації, з урахуванням відносин контролю, перевищує суму, еквівалентну 1 мільйону євро, визначену за курсом Національного банку України, що діяв в останній день фінансового року у кожного, та

- вартість (сукупна вартість) активів або обсяг (сукупний обсяг) реалізації товарів в Україні хоча б одного учасника концентрації, з урахуванням відносин контролю, перевищує суму, еквівалентну 1 мільйону євро, визначену за курсом Національного банку України, що діяв в останній день фінансового року;

2) у випадках, передбачених частиною другою статті 22 цього Закону та іншими нормативно-правовими актами, незалежно від сукупної вартості активів або сукупного обсягу реалізації товарів учасників концентрації, коли: частка на певному ринку товару будь-якого учасника концентрації або сукупна частка учасників концентрації, з урахуванням відносин контролю, перевищує 35 відсотків, та концентрація відбувається на цьому чи суміжному з ним ринку товару.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції» при розрахунку обсягів реалізації товарів учасників концентрації використовується сума доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за вирахуванням суми податку на додану вартість, акцизного податку, інших податків або зборів, базою для оподаткування в яких є оборот, за останній фінансовий звітний рік, що передував поданню заяви. Кошти, отримані від реалізації товарів у межах однієї групи суб'єктів господарювання, пов'язаних відносинами контролю, якщо такий облік ведеться, не враховуються.

Концентрація, яка потребує дозволу відповідно до частини першої цієї статті, забороняється до надання дозволу на її здійснення. До надання такого дозволу учасники концентрації зобов'язані утримуватися від дій, які можуть призвести до обмеження конкуренції та неможливості відновлення початкового стану (ч. 5 ст. 24 Закону).

Рішенням Антимонопольного комітету України встановлено, що відповідні вартісні показники ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД» і ТОВ «СУМИНАФТОСЕРВІС», з урахуванням відносин контролю, за підсумками 2009 року перевищують порогові значення, визначені частиною першою статті 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Матеріалами судової справи № 910/507/15-г підтверджується, що відповідно до інформації ТОВ «Форт Нокс», вартість активів та обсяг реалізації товарів ТОВ «Форт Нокс», за підсумками 2009 року, становили: вартість активів - 1 687 млн. грн., що еквівалентно 147 млн. євро; обсяг реалізації товарів - 6,6 млн. грн., що еквівалентно 0,58 млн. євро (Фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва ТОВ «Форт Нокс»).

За інформацією, наданою Антимонопольному комітету України ТОВ «СУМИНАФТОСЕРВІС» вартість активів та обсяг реалізації товарів ТОВ «СУМИНАФТОСЕРВІС», за підсумками 2009 року, становили: вартість активів - 10, 594 млн. грн., що еквівалентно 0,925 млн. євро; обсяг реалізації товарів - 1, 79 млн. грн., що еквівалентно 0,156 млн. євро; отже, сукупна вартість активів ТОВ «СУМИНАФТОСЕРВІС» з урахуваннями відносин контролю за підсумками 2009 року перевищує суму, еквівалентну 12 мільйонам євро; при цьому, вартість активів та обсяг реалізації товарів ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД», за підсумками 2009 року, становили: вартість активів - 5,47 млн. грн., що еквівалентно 0,478 млн. євро; обсяг реалізації товарів - 11,975 млн. грн., що еквівалентно 1,046 млн. євро.

Зазначене вище свідчить, що відповідні вартісні показники ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД» і ТОВ «СУМИНАФТОСЕРВІС», з урахуванням відносин контролю, за підсумками 2009 року перевищують порогові значення, визначені частиною першою статті 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Тобто, відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції» виконується умова, за якої необхідно попереднє отримання дозволу на концентрацію суб'єктів господарювання у вигляді придбання ТОВ «СУМИНАФТОСЕРВІС» активів - десяти АГЗС, що перебували у власності ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД». Таким чином, доводи позивача про відсутність достатнього порогового показника у ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД» як підстави для отримання дозволу на концентрацію спростовуються вищенаведеним.

Разом з тим, як встановлено судом, заява про надання дозволу ТОВ «СУМИНАФТОСЕРВІС» на придбання активів - десяти АГЗС, що перебували у власності ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД» та розташовані за адресами: вул. Миру, 36а, с. Береза, Глухівський р-н, Сумська обл.; вул. Першого Травня, 24д, м. Білопілля, Сумська обл.; вул. Леніна, 86а, м. Буринь, Сумська обл.; вул. Генерала Тхора, 85, м. Конотоп, Сумська обл.; вул. Мічуріна, 105, м. Кролевець, Сумська обл.; вул. Сумська, 926, м. Лебедин, Сумська обл.; пров. Кириківський, 27а, м. Охтирка, Сумська обл.; вул. Куйбишева, 1/1, м. Путивль, Сумська обл.; вул. 6-ї Гвардійської дивізії, м. Шостка, Сумська обл.; вул. Білопільський шлях, 266, м. Суми, до Антимонопольного комітету України не надходила.

Отже, висновок відповідача, що дії ТОВ «СУМИНАФТОСЕРВІС» у вигляді здійснення концентрації шляхом придбання активів у вигляді цілісних майнових комплексів - 10 АГЗС, без отримання відповідного дозволу органів Антимонопольного комітету України, наявність якого необхідна, є порушенням, передбаченим пунктом 12 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», є таким, що підтверджується наявними у справі доказами.

Стосовно доводів позивача про ототожнення відповідачем при прийнятті оспорюваного Рішення двох істотно різних показників економічної діяльності підприємства: сукупної вартості активів і сукупного обсягу реалізації товарів (робіт, послуг), а дозвіл органів Антимонопольного комітету України на концентрацію необхідно отримувати у разі, якщо вартісні показники учасників концентрації перевищують порогові значення, визначені частиною першою статті 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у категорії «сукупна вартість активів» або у категорії «сукупний обсяг реалізації товарів (робіт, послуг)» окремо одна від іншої, то суд зазначає таке.

Як вказано вище, статтею 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не передбачено застосування в обов'язковому порядку виключно одного з фінансових показників суб'єкта господарювання при визначенні умов, за яких необхідно попереднє отримання дозволу на концентрацію, натомість зазначена норма передбачає альтернативну можливість застосування як категорії «сукупна вартість активів», так і категорії «сукупний обсяг реалізації товарів (робіт, послуг)» в межах одного розгляду. Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про захист економічної конкуренції», концентрація може бути здійснена лише за умови попереднього отримання дозволу органів Антимонопольного комітету України, зокрема, у випадках коли вартість (сукупна) вартість активів або обсяг (сукупний) обсяг реалізації товарів учасників концентрації перевищують порогові значення, визначені цією статтею.

За змістом статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачене зокрема пунктом 12 статті 50 цього Закону (концентрація без отримання відповідного дозволу органів Антимонопольного комітету України, у разі якщо наявність такого дозволу необхідна), накладаються штрафи у розмірі до п'яти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф;

При цьому, дохід позивача від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2013 р. склав 2 805 800, 00 грн.

Під час визначення відповідачем розміру штрафу враховано, що порушення позивачем не визнане, у зв'язку з чим на позивача накладено штраф у розмірі 15 000, 00 грн.

Статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції" доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

При прийнятті рішення по даній судовій справі, суд врахував усні та письмові пояснення представників сторін та дослідив докази, надані до письмових пояснень.

Таким чином, з огляду на положення чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідачем в оскаржуваному Рішенні правомірно кваліфіковано дії ТОВ «СУМИНАФТОСЕРВІС» як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 12 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді здійснення концентрації шляхом придбання активів - десяти автогазозаправних станцій, що перебували у власності ТОВ «ЮНІОН ТРЕЙД», без отримання відповідного дозволу відповідача, наявність якого необіхна.

Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. При цьому стаття 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не передбачає можливості визнання рішення протиправним.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи № 24-26.13/188-11/110-спр та повноту їх встановлення в оскаржуваному Рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, у зв'язку з чим всебічно, повно і об'єктивно розглянуто обставини справи № 24-26.13/188-11/110-спр, досліджено подані документи, належним чином проаналізувало відносини сторін.

Викладені в оскаржуваному Рішенні висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи № 24-26.13/188-11/110-спр, нормам матеріального права, є законними та обґрунтованими. Натомість, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду по суті справи № 910/507/15-г.

Отже, рішення Антимонопольного комітету України від 28.10.2014 р. № 521-р по справі № 24-26.13/188-11/110-спр відповідає вимогам чинного законодавства України.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИНАФТОСЕРВІС» про визнання недійсним Рішення відповідача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення

складено 19.03.2015 р.

Суддя Ю.В. Картавцева