ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

24.02.2015р. Справа № 2/121

Суддя Ремецькі О.Ф.

розглянувши скаргу Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України від 12.12.2014р. б/н про визнання незаконною бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції та зобов'язати такий зняти арешт та заборону відчуження з усього майна, яке належить Закарпатському інституту агропромислового виробництва, правонаступником якого є Закарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України, що був накладений в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Закарпатської області №2/121 від 29 квітня 2011 року; скасувати постанови державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Берегівського РУЮ від 19 травня 2011 року (ВП №26593993) в частині накладення арешту, від 21 січня 2013 року та від 15 листопада 2012 року (ВП №26593993), якими накладено арешт та заборону відчуження щодо всього майна, яке належить Закарпатському інституту агропромислового виробництва; скасувати постанови відділу Державної виконавчої служби Берегівського РУЮ про стягнення з Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України виконавчого збору у ВП №26593993 в розмірі 19914,20 грн.

(вимоги заявника викладено у відповідності до прохальної частини заяви від 29.01.2015р.)

у справі №2/121

За позовом відкритого акціонерного товариства „Берегівський комбінат хлібопродуктів", м. Ужгород

До відповідача Закарпатського інституту агропромислового виробництва, с. В.Бакта Берегівського району

Про стягнення переданих товарно-матеріальних цінностей в натурі відповідної кількості та якості, а саме: 73,82тон кормосуміші, 70,17тон пшениці фуражної, 68,95тон вівса, 63,25тон зерна кукурудзи, 18,32тон пшениці та 14,39тон ячменя

за участю представників:

від заявника - Блохіна В.Ю. - представник за довіреністю

від позивача - не з'явився

від відділу ДВС - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 20.09.2006р. позовні вимоги відкритого акціонерного товариства „Берегівський комбінат хлібопродуктів", м. Ужгород до Закарпатського інституту агропромислового виробництва, с. В.Бакта Берегівського району про стягнення переданих товарно-матеріальних цінностей в натурі відповідної кількості та якості, а саме: 73,82тон кормосуміші, 70,17тон пшениці фуражної, 68,95тон вівса, 63,25тон зерна кукурудзи, 18,32тон пшениці та 14,39тон ячменя було задоволено повністю.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 25.12.2009р. у справі № 2/121 задоволено заяву позивача - відкритого акціонерного товариства „Берегівський комбінат хлібопродуктів", с. Гать Берегівського району від 23.11.2009р. (уточнення заяви від 25.12.2009р.) про зміну способу виконання рішення господарського суду Закарпатської області № 2/121 від 20.09.2006р. та наказу № 2/121 від 02.10.2006р. та змінено спосіб виконання рішення суду у справі № 2/121 від 20.09.2006р. шляхом переведення боргу в грошову одиницю еквівалентну належним до стягнення товарно-матеріальним цінностям. А відповідно, стягнуто з Закарпатського інституту агропромислового виробництва на користь відкритого акціонерного товариства „Берегівський комбінат хлібопродуктів" суму 323736, 00 заборгованості.

На її виконання видано наказ від 25.12.2009р. про стягнення з відповідача вищевказаної суми.

Закарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України звернулась до Господарського суду Закарпатської області з скаргою на дії ДВС. Стверджує, що відділ ДВС в порушення вимог ЗУ „Про виконавче провадження" не дотримався та не вжив заходів щодо скасування накладеного ним арешту нерухомого майна у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Тобто, виконавче провадження здійснено з порушенням вимог Закону України „Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 22.12.2014р. дану скаргу було призначено до розгляду на 14.01.2015р.

Ухвалою суду від 14.01.2015р. розгляд скарги було відкладено на 29.01.2015р.

На день судового засідання від заявника до суду надійшла заява про зміну предмету скарги, згідно якої просить суд визнати незаконною бездіяльність відділу ДВС та зобов'язати зняти арешт та заборону з майна, яке належить боржнику, а також скасувати постанови державних виконавців відділу ДВС від 19.05.2011р., від 21.01.2013р. та від 15.11.2012р., якими накладено арешт на майно боржника, скасувати постанову відділу ДВС про стягнення з боржника суми виконавчого збору.

Ухвалою суду від 27.01.2015р. дану заяву заявника прийнято до розгляду, а розгляд скарги відкладено на 12.02.2015р. з мотивів, наведених в ній.

В засіданні суду 12.02.2015р. судом, за згодою представників сторін, у відповідності до вимог ст. 77 ГПК України було оголошено перерву в судовому засіданні на 24.02.2015р.

Представник стягувача просить скаргу з урахуванням поданого уточнення задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в ній. Скарга мотивована тим, що не дивлячись на винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлення наказу господарського суду до виконання органам казначейства, орган ДВС відмовляється знімати накладений в рамках відповідного виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника в межах суми стягнення. Відтак, заявник просить суд зобов'язати ВДВС зняти арешт з майна. Разом з тим, оскільки Державною виконавчою службою подано суду докази про внесення виправлень до процесуального документу, тобто постанови ВП №36105276 від 21.03.2013р. та зазначено, що підставою повернення виконавчого документу є п.9 ч.1 ст.47 Закону України „Про виконавче провадження", просить суд взяти до уваги те, що згідно п.9 ч.І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона ш;одо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Отже, після повернення наказу господарського суду стягувачу - ВАТ Берегівський комбінат хлібопродуктів» виконавче провадження не буде проводитись, у органу ДВС відсутні правові підстави для проведення будь-яких заходів примусового виконання названого виконавчого документу, в тому числі й звернення стягнення на майно боржника. Подальше виконання наказу суду, при вчасному пред'явленні виконавчого документа стягувачем, покладається на органи Казначейства, які позбавлені права реалізовувати майно боржника в рахунок погашення боргу, а лише наділені правом стягнення коштів з рахунків боржника у межах відповідних бюджетних асигнувань (п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, затвердженого Постановою КМУ №845 від З серпня 2011 року).

Отже, наявність накладеного ВДВС арешту майна Дослідної станції є безрезультатним та недоцільним, оскільки за рахунок арештованого майна не буде стягуватись заборгованість.

Позивач на виконання вимог суду подав письмове пояснення по суті доводів заявника та вважає їх безпідставними та необґрунтованими з мотивів, наведених у поданому суду письмовому поясненні. Зокрема, вказує на те, що закінчення виконавчого провадження у даній справі можливе лише у разі повного та фактичного виконання рішення суду. У зв'язку з тим, що боржник і надалі ухиляється від виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.09.2006р. по справі № 2/121 та ухвали цього ж суду від 08.12.2010р. про зміну способу виконання рішення, вважаємо, що дана скарга до задоволення не підлягає, оскільки не відбулося повне та фактичне виконання рішення суду, тобто повністю не сплачено та не переведено на рахунки стягувача кошти за товарно-матеріальні цінності.

Відділ Державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції на виконання вимог суду подало письмове пояснення по суті доводів заявника та просить суд у їх задоволенні відмовити повністю. Стверджує про наявність обставин, які не припускають скасування накладеного відділом ДВС арешту на нерухоме майно боржника з мотивів, викладених у поданому письмовому запереченні.

Разом з тим, на день судового засідання подав суду докази про те, що постановою ВП №36105276 від 27.01.2015р. виконавчою службою внесено виправлення до процесуального документу - постанови ВП №36105276 від 21.03.2013р. та зазначено, що підставою повернення виконавчого документу є п.9 ч.1 ст.47 Закону України „Про виконавче провадження", а також змінено назву постанови ДВС.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Згідно зі статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема судових наказів (ст. 17 Закону). Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону).

Згідно зі ст. ст. 19, 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний розглянути заяву стягувача та прийняти до виконання виконавчий документ внаслідок чого винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1, З ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Згідно ч. 1, 2 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Отже, виходячи з вищенаведених норм, державний виконавець під час відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого документа наділений правом накладення арешту на майно та кошти боржника за заявою стягувача.

Згідно ч. 1, 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою старшого державного виконавця ВДВС Берегівського РУЮ Міллер М.П. від 19 травня 2011 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду №2/121 від 29 квітня 2011 року. Одночасно, даною постановою було накладено арешт на все майно, що належить Закарпатському інституту агропромислового виробництва (правонаступником є скаржник) у межах суми стягнення та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного боржнику майна.

Арешт та заборона відчуження майна були продубльовані органом ДВС окремою постановою від 21 січня 2013 року.

Також, після отримання заявником 23 січня 2014 року інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Дослідній станції стало відомо про існування постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, винесеної ВДВС Берегівського РУЮ від 15 листопада 2012 року в рамках виконавчого провадження №26593993. Після звернення до органу ДВС скаржнику було видано копію названої постанови, якою накладено арешт на майно боржника в межах суми звернення: 219056,00 грн. (сума згідно наказу суду та виконавчий збір). Запис про арешт майна боржника саме на підставі постанови ДВС від 23 січня 2014 року міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Відділом ДВС Берегівського РУЮ 21.03.2013р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження". Також, після подання до суду скарги на бездіяльність органу ДВС Дослідною станцією було отримано відзив ВДВС Берегівського РУЮ, в якому останній стверджує, що до сплати підлягає виконавчий збір у розмірі 19914,20 грн.

Між тим, всупереч ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про стягнення з боржника виконавчого збору винесено не було. А наразі виконавче провадження вже закінчено.

Зазначена обставина підтверджується тим, щ;о копію такої постанови Дослідній станції орган ДВС не надсилав, а також інформацією про виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, згідно якої відсутній запис про винесення відповідної постанови.

В подальшому відділом ДВС подано суду відомості про те, що виконавче провадження згідно примусового виконання наказу суду у справі №2/121 закінчено згідно п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Отже, після повернення наказу господарського суду стягувачу - ВАТ Берегівський комбінат хлібопродуктів» виконавче провадження не буде проводитись, у органу ДВС відсутні правові підстави для проведення будь-яких заходів примусового виконання названого виконавчого документу, в тому числі й звернення стягнення на майно боржника. Подальше виконання наказу суду, при вчасному пред'явленні виконавчого документа стягувачем, покладається на органи Казначейства, які позбавлені права реалізовувати майно боржника в рахунок погашення боргу, а лише наділені правом стягнення коштів з рахунків боржника у межах відповідних бюджетних асигнувань (п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, затвердженого Постановою КМУ №845 від З серпня 2011 року).

Отже, наявність накладеного ВДВС арешту майна Дослідної станції є безрезультатним та недоцільним, оскільки за рахунок арештованого майна не буде стягуватись заборгованість.

Більше того, згідно п.п. 1.4, 3.1. Статуту Дослідної станції, нова редакція зареєстрована 30 січня 2014 року, така є науковою бюджетною установою державної форми власності. Відповідно до ст.ст. 3,4 Статуту Дослідна станція заснована на державній власності на основні засоби, інше майно, закріплене за нею Академією та придбане за рахунок коштів, загального або спеціального фондів Державного бюджету, що є економічною основою її діяльності. Майно Дослідної станції складають всі матеріальні та нематеріальні активи (об'єкти майнового комплексу - надалі майно), які обліковуються на самостійному балансі Дослідної станції і закріплені за нею Академією, а також придбані Дослідною станцією за рахунок бюджетних коштів та коштів від фінансово-господарської діяльності, або набуті іншим шляхом, не забороненим законодавством. Державне майно, яке закріплене за Дослідною станцією Академією як органом управління державним майном, належить їй на праві оперативного управління. Здійснюючи це право, Дослідна станція може використовувати це майно для участі в цивільних відносинах, у тому числі для провадження фінансово-господарської діяльності, відповідно до статутних цілей та в межах своєї цивільної правоздатності. На нерухоме державне майно Дослідної станції не може бути звернуто стягнення за претензіями кредиторів. Відчуження нерухомого майна Дослідної станції здійснюється лише з дозволу Президії Академії в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Списання державного майна з балансу Дослідної станції може здійснюватись Дослідною станцією з дозволу Інституту та Президії Академії в порядку, встановленому законодавством.

Отже, майно Дослідної станції є державною власністю, воно закріплене за підприємством на праві повного господарського відання, а Дослідна станція відноситься до категорії підприємств, на які поширюється дія Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» №2864-ІІІ від 29 листопада 2001 року, відповідно до ст. 1 якого встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

Наведене вище підтверджує ту обставину, що іншого способу з примусового виконання наказу господарського суду, окрім як стягнення коштів з казначейських рахунків Дослідної станції, не має, а відтак, накладений ВДВС арешт на рухоме та нерухоме майно є недоцільним та жодним чином не сприяє забезпеченню виконання судового рішення.

Відтак, заява Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України від 12.12.2014р. б/н про визнання незаконною бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції та зобов'язати такий зняти арешт та заборону відчуження з усього майна, яке належить Закарпатському інституту агропромислового виробництва, правонаступником якого є Закарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України, що був накладений в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Закарпатської області №2/121 від 29 квітня 2011 року; скасувати постанови державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Берегівського РУЮ від 19 травня 2011 року (ВП №26593993) в частині накладення арешту, від 21 січня 2013 року та від 15 листопада 2012 року (ВП №26593993), якими накладено арешт та заборону відчуження щодо всього майна, яке належить Закарпатському інституту агропромислового виробництва; скасувати постанови відділу Державної виконавчої служби Берегівського РУЮ про стягнення з Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України виконавчого збору у ВП №26593993 в розмірі 19914,20 грн. підлягає задоволенню частково шляхом скасування арешту та заборон відчуження щодо всього майна, яке належить Закарпатському інституту агропромислового виробництва та накладене відділом ДВС в межах виконавчого провадження за наказом Господарського суду Закарпатської області у справі №2/121.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Скаргу Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України від 12.12.2014р. б/н про визнання незаконною бездіяльність відділу Державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції та зобов'язати такий зняти арешт та заборону відчуження з усього майна, яке належить Закарпатському інституту агропромислового виробництва, правонаступником якого є Закарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України, що був накладений в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Закарпатської області №2/121 від 29 квітня 2011 року; скасувати постанови державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Берегівського РУЮ від 19 травня 2011 року (ВП №26593993) в частині накладення арешту, від 21 січня 2013 року та від 15 листопада 2012 року (ВП №26593993), якими накладено арешт та заборону відчуження щодо всього майна, яке належить Закарпатському інституту агропромислового виробництва; скасувати постанови відділу Державної виконавчої служби Берегівського РУЮ про стягнення з Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України виконавчого збору у ВП №26593993 в розмірі 19914,20 грн. задовольнити частково.

2. Скасувати арешт та заборону відчуження щодо всього майна, яке належить Закарпатському інституту агропромислового виробництва та накладене відділом ДВС в межах виконавчого провадження за наказом Господарського суду Закарпатської області у справі №2/121.

3. В задоволенні решти вимог заявника відмовити.

Суддя О.Ф. Ремецькі