номер провадження справи 6/16/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

м. Запоріжжя

18.03.2015 Справа № 908/698/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства „Київсільелектро" (вул. Льва Толстого, буд. 55-А, м. Київ, 01032)

До Відкритого акціонерного товариства „Запоріжжяобленерго" (вул. Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035)

Про стягнення 35 935 801 грн. 57 коп. та зобов'язання відповідача прийняти в експлуатацію закінчений об'єкт будівництва

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників:

Від позивача: Кича Д.О. - дов. № 12-24 від 03.02.2015р.

Від відповідача: Тягушев Д.О. - дов. № 56 від 31.12.2014р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства „Київсільелектро" м. Київ до Відкритого акціонерного товариства „Запоріжжяобленерго" м. Запоріжжя про стягнення 35 935 801 грн. 57 коп. та зобов'язання відповідача прийняти в експлуатацію закінчений об'єкт будівництва, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованості на підставі договору про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.2013 року, в сумі 28 456 302 грн. 14 коп., пеню за невиконання грошового зобов'язання по до говору в сумі 3 613 742 грн. 61 коп., 3 % річних в сумі 509 046 грн. 63 коп., а також зобов'язати відповідача прийняти в експлуатацію закінчений об'єкт будівництва, а сам: „ПЛ 150 кВ від ПС „Мелітопольська-330" до ПЛ 150 кВ - 35 кВ ЦРП - 150 кВ „Ботієвська ВЕС" у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області".

Позивач надав суду письмові пояснення від 19.02.2015р., де вказав наступне: обов'язок відповідача прийняти в експлуатацію закінчений об'єкт будівництва виходить з умов договору № 870413 від 30.04.2013р., державних будівельних норм, з норм законодавства, яке регулює введення в експлуатацію об'єктів підвищеної небезпеки, а також із загальногосподарського інтересу відповідача. Згідно п.1.1. договору, підрядник (за договором - ПАТ "Київсільелектро") зобов'язується у 2013 - 2014 роках виконати роботи передбачені в п. 1.5., 1.6. договору, а замовник (за договором - ВАТ "Запоріжжяобленерго") - прийняти і оплатити роботи. Згідно п. 5.7.1 договору, здача-приймання робіт після закінчення будівництва об'єкту проводиться відповідно до діючих норм і правил і оформляється декларація про готовність об'єкта до експлуатації, відповідно до чинного законодавства, після проведення комплексного опробовування і усунення виявлених дефектів і недоробок. Згідно п. 6.1.2 договору, замовник зобов'язаний приймати виконані роботи згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт. На виконання умов договору № 870413 від 30.04.2013р., позивачем виконано, а відповідачем прийнято всі роботи, передбачені проектною документацією, загальною вартістю 168 814 145 грн. 34 коп. В рахунок оплати виконаних робіт від відповідача на рахунок позивача надійшли кошти в загальній сумі 140 357 843 грн. 20 коп. Станом на дату складання даних додаткових пояснень, заборгованість відповідача по оплаті робіт виконаних позивачем та прийнятих відповідачем становить 28 456 302 грн. 14 коп. Документи, що підтверджують факт виконання та здачі-прийняття робіт, а також документи, що містять інформацію про надходження коштів за договором № 870413 від 30.04.2013р. були додані до позовної заяви. На заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № 870413 від 30.04.2013р., нараховано пеню згідно з п. 7.1. договору, ст. 230 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), ст. ст. 549, 625 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). Формула за якою здійснено розрахунок пені наведена у позовній заяві в розділі "Розрахунок пені". Фактичні значення, необхідні для розрахунку, та безпосередній розрахунок пені наведено у додатку до позовної заяви - "таблиця розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат внаслідок невиконання ВАТ "Запоріжжяобленерго" зобов'язань по оплаті виконаних робіт за договором договору про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.201Зр.". При розрахунку термінів прострочення грошового зобов'язання для подальшого розрахунку пені за кожен день прострочення, враховано положення ч.6 ст. 232 ГК України а саме, нарахування пені не проводилось за термін більший ніж шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Про врахування положень ч. 6 ст. 232 ГК України зазначено в позовній заяві в розділі "Розрахунок пені", а також у додатку до позовної заяви - "таблиця розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат внаслідок невиконання ВАТ "Запоріжжяобленерго" зобов'язань по оплаті викопаних робіт за договором договору про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.2013р.". При розрахунку загальної суми заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № 870413 від 30.04.2013р., позивачем враховано економічні втрати від процесу інфляції, який має місце в державі. Розрахунок втрат від інфляції проведено відповідно до роз'яснень наведених у листі Верховного суду України №62-97р від 03.04.1997р. та у листі Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012р. а саме: шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Проценти інфляції за кожен місяць, сукупні індекси інфляції за періоди прострочення платежу, а також формула за якою здійснено розрахунок наведені у позовній заяві в розділі "Розрахунок втрат внаслідок інфляції". Фактичний розрахунок (множення сум заборгованості на сукупний індекс інфляції) наведено у додатку до позовної заяви - "таблиця розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат внаслідок невиконання ВАТ "Запоріжжяобленерго" зобов'язань по оплаті виконаних робіт за договором договору про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.2013р.". Претензія в порядку ст. 5 ГК України до відповідача не направлялась. Згідно п. 8 постанови пленуму Верховного суду України, № 9 від 01.11.1996р, урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції України), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийняті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 року №15-рп/2002, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. З урахуванням викладеного положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти гак, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Також, позивач надав суду додаткові пояснення від 06.03.2015р., в яких зазначив наступне: відповідачем подано відзив па позовну заяву № 63юр від 27.02.2015р., згідно якого відповідач вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню. Позивач не погоджується з позицією відповідача, викладеною у відзиві, з огляду на наступне: між відповідачем та позивачем укладено договір про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.2013р., предметом якого є виконання наступних робіт - «Будівництво ПЛ 150 кВ від ПС «Мелітопольська - 330» до ПЛ 150 кВ ЦРП -150 кВ. «Ботієвської ВЕС» у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області (II пусковий комплекс)» (надалі - договір). За договором відповідач є замовником, а позивач - підрядником. Працівниками ДФІ в Запорізькій області проведено ревізію фінансово - господарської діяльності відповідача за період з 01.03.2011р. по 30.06.2014р., висновки якої відображено в акті ревізії №05-21/28 від 15.10.2014 (далі - Акт ревізії). В ході зазначеної ревізії, працівниками ДФІ в Запорізькій області було зроблено висновок про завищення вартості робіт, включених до актів форми №КБ-2в на суму 4 379 148 грн. за періоди червень - грудень 2013 року, січень - червень 2014 року. Порушення описане в Акті ревізії носить виключно формальний характер та виникло у зв'язку з наявністю прогалин у державних будівельних нормах. Роботи, які є предметом договору (будівництво лінії електропередач 150 кВ), виконувались позивачем у відповідності до проектної документації, яка була надана відповідачем, та у відповідності до кошторисної документації, яка була взаємно перевірена та узгоджена сторонами. Суть будівництва лінії полягає в тому, що по всій її протяжності через певні інтервали встановлюються конструкції та обладнання, між якими прокладається дріт. Відповідно, в ході будівництва, по всій протяжності лінії, позивачем та підрядниками здійснювалось розвезення сталевих опор, залізобетонних фундаментів, дроту, тросу, арматури тощо. Витрати на ці фактично виконані роботи були включені до актів приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в, які були перевірені відповідальними технічними працівниками відповідача та завізовані позивачем, а в подальшому - підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою товариства. Той факт, що роботи з розвезення були фактично виконані, не підлягає спростуванню, оскільки він доводиться самою наявністю лінії електропередач, по всій довжині якої встановлено сталеві опори на залізобетонних фундаментах, протягнуто дроти, змонтовано інше обладнання. Отже, результати ревізії ДФІ у Запорізькій області носять формальний характер і свідчать лише про певну невідповідність окремих посилань на норми ДБН, але жодним чином не спростовують факту виконаний зазначеного в них виду робіт. У п. 1.1 відзиву №6 3юр від 27.02.2015р. відповідач зазначає також про реєстрацію кримінального провадження №0000021 від 17.01.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України (надалі - КК України), на підставі порушень, виявлених проведеною ДФІ в Запорізькій області ревізією. Позивач вважає посилання відповідача на факт реєстрації кримінального провадження недоречним. Згідно ч. 1 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України), слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов'язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Тобто, при наявності обставин, що лише можуть свідчити про наявність кримінального правопорушення, відповідальна особа зобов'язана внести запис до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань для подальшої перевірки. Доказом, який свідчить про скоєння кримінального правопорушення, є вирок суду у кримінальній справі. Доказом того, що орган досудового розслідування має підтверджену інформацію про скоєння злочину, є оголошення особі про підозру. Отже, із комплексного аналізу норм КПК України вбачається, що факт реєстрації кримінального провадження не є свідченням того, що кримінальне правопорушення дійсно має місце. Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України, при вирішенні спору з питань чи мали місце певні дії, для господарського суду є обов'язковим лише вирок суду у кримінальному провадженні, що набрав законної сили. У своєму відзиві № 63юр від 27.02.2015р. відповідач стверджує, що джерелами фінансування для оплати робіт, які є предметом укладеного між сторонами договору, була Інвестиційна програма ВАТ «Запоріжжяобленерго» на 2014 рік, схвалена пунктом 3 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики України №1703 від 23.12.2013р., в сумі 125 946 тис. грн. а також, посилається на те, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2014р. у справі №826/18046/14. пункт 3 постанови НКРН- №1703 від 23.12.2013р. був визнаний незаконним. При цьому, сам відповідач у відзиві зазначає, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2015р. відкрито апеляційне провадження у справі №826/18046/14. Тобто, рішення суду першої інстанції на даний час не набрало законної сили. Свої заперечення відповідач мотивує також тим, що у випадку залишення судом апеляційної інстанції постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2014р. без змін, пункт 3 постанови НКРЕ №1703 буде вважатись незаконним з моменту набрання ним чинності, у зв'язку з чим буде вважатись, що з 01.01.2014р. у відповідача відсутнє законне джерело фінансування будівництва об'єкта, яке є предметом договору. Позивач вважає, що наведені заперечення не можуть бути враховані судом при розгляді даної справи виходячи з наступного: постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2014р. у справі №826/18046/14 не набрала законної сили, отже, до встановлених у ній обставин не можуть застосовуватись положення ст. 35 ГПК України, на які посилається відповідач. Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2014 у справі № 826/18046/14 не містить жодних посилань та згадок про те, що пункт 3 постанови НКРЕ №1703 буде вважатись незаконним з моменту набрання ним чинності. Укладаючи договір №870413 від 30.04.2013р., відповідач зобов'язався оплатити виконані роботи на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідок вартості виконаних робіт і затрат форми №КБ-3. При цьому, сторони не ставили обов'язок оплати виконаних робіт в залежність від джерел фінансування відповідача. Відповідач є самостійним суб'єктом підприємницької діяльності. Згідно ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Згідно п. 1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013Р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», за загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України). Тим більше, рішення Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/18046/14 не буде мати практичного значення для вирішення даного господарського спору, оскільки за час дії зазначеної Інвестиційної програми, відповідачем за рахунок збільшення тарифів на електроенергію було фактично отримано передбачені програмою кошти, призначені для оплати робіт за договором № 870413 від 30.04.2013р. Зазначена обставина фактичного надходження коштів для оплати виконаних позивачем робіт підтверджується листом НКРЕКП, який буде надано до суду па наступному засіданні по розгляду справи. Отже, обов'язок відповідача оплатити виконані позивачем роботи згідно актів приймання виконаних робіт, виходить безпосередньо з договору. Джерела фінансування відповідача жодним чином не впливають на наявність заборгованості перед позивачем та на обов'язок провести оплату робіт, прийнятих відповідачем згідно актів приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідок вартості виконаних робіт і затрат форми №КБ-3. У зв'язку з чим, посилання відповідача на рішення адміністративних судів по справі 826/18046/14 не стосується суті господарського спору, який розглядається. Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько - правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Згідно ч. 2 ст. 216 ГК України, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. Пунктом 7.1 договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та договором. У зв'язку з чим, позивач вважає за необхідне застосувати до відповідача за прострочення грошового зобов'язання відповідальність, передбачену законом, тобто неустойку у вигляді пені. У своєму відзиві № 63юр від 27.02.2015р. відповідач висловлює позицію про наявність суттєвих недоліків у окремих елементах об'єкту, побудованого згідно договору, чим обґрунтовує неможливість розпочати процедуру прийняття лінії електропередач в експлуатацію. Позивач вважає зазначену позицію необґрунтованою та такою, яка не відповідає положенням договору та нормам чинного законодавства. Згідно п. 5.7.2. договору, якщо при прийманні об'єкту будуть виявлені істотні недоробки, що виникли з вини підрядника, замовник має право відмовитися від прийняття зазначених робіт і затримати оплату робіт, виконаних з порушенням. Згідно п. 5.7.3. договору, при готовності певного закінченого обсягу робіт до здачі, підрядник надає замовнику на цей обсяг виконаних робіт акти №КБ-2в та довідку №КБ-3. Прийняті без зауважень акти приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в і довідку за формою №КБ-3 сторони підписують до 29 числа звітного місяця. Позивач виконав весь комплекс робіт, передбачених договором та проектною документацією. Відповідачем прийнято виконані роботи згідно актів приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідок вартості виконаних робіт і затрат форми №КБ-3, засвідчені копії яких додано до позову. Той факт, що обсяги виконаних робіт були перевірені та прийняті без недоліків, підтверджується підписами відповідальних технічних працівників відповідача та підписами уповноваженої особи, які скріплено печаткою товариства. Позивач вважає за необхідне особливо підкреслити той факт, що він не відмовляється від усунення недоліків, про які повідомляє відповідач, оскільки це прямо передбачено договором та законом. Так, навіть із тексту відзиву вбачається, що позивач визнав недоліки, вказані у листах відповідача №006-05/17348 від 20.11.2014р., №006-05/17977 від 01.12.2014р., №006-05/14872 від 09.10.2014р. та усунув їх, що підтверджується актом від 18.02.2015р. Згідно п. 5.8.2 договору, підрядник усуває недоліки (які виникли в гарантійний період) в обумовлені в дефектному акті строки за власний рахунок. В подальшому, до позивача надійшов повий перелік недоліків, виявлених відповідачем 19.02.2015р. Позивач знову не заперечує проти свого обов'язку, але наголошує на тому, що на час здачі-приймання виконаних робіт недоліки були відсутні, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому всі недоліки, на які вказує відповідач, є такими, які виникли після приймання робіт, та будуть усуватись відповідно до зобов'язань позивача щодо гарантійного обслуговування об'єкту. Відповідно, наявність або відсутність недоліків, які виникають після приймання належним чином виконаних робіт, не може впливати на обов'язок замовника оплатити такі роботи. В ході виконання передбачених договором робіт, із вини відповідача неодноразово вносились зміни до проектної документації, затримувалась оплата, створювались інші несприятливі умови, що потягло за собою значне збільшення витрат підрядника в умовах зменшення загальної ціни за договором. Штучне створення відповідачем всіляких перешкод свідчить про вперте прагнення не допустити підключення та нормального функціонування лінії електропередач, а також про звичайне небажання виконувати взяті на себе грошові зобов'язання, що в свою чергу, продиктовано виключно політичними чинниками та особистими комерційними інтересами. Підсумовуючи викладене вище, позивач вважає, що прохання відповідача про відмову в задоволенні позовних вимог в цілому, є безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, позивачем були надані додаткові пояснення вих. № 12-45 від 17.03.2015р., в яких зазначено слідуюче: в ході розгляду справи представниками відповідача в усному порядку було висловлено думку про доцільність призначення судової економічної та судової будівельно-технічної експертиз по даній справі. позивач заперечує проти призначення по справі судових експертиз та звертає увагу суду на відсутність підстав для їх проведення з огляду на наступне: відповідачем обґрунтовувалась необхідність проведення експертизи тією обставиною, що висновки ДФІ в Запорізькій області, викладені в акті ревізії від 15.10.2014р. № 05-21/28 (далі - Акт ревізії) про завищення вартості робіт на загальну суму 4 379 148 грн., нібито впливають на розмір заборгованості відповідача перед позивачем. Зазначена позиція не відповідає фактичним обставинам справи. Так, відповідачем було оголошено та проведено конкурс на здійснення закупівлі відповідних робіт. За результатами конкурсу перевага була надана позивачу, внаслідок чого між відповідачем та позивачем укладено договір про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.2013р., предметом якого є виконання наступних робіт - «Будівництво ПЛ 150 кВ від ПС «Мелітопольська - 330» до ПЛ 150 кВ ЦРП - 150 кВ. «Ботієвської ВЕС» у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області (II пусковий комплекс)» (далі - договір). За договором відповідач є замовником, а позивач - підрядником. Відповідно, обставини щодо виконання робіт, які знайшли відображення у договорі, були об'єктивно розглянуті та схвалені відповідачем. Зазначена обставина підтверджується висновками господарського суду Запорізької області, викладеними у рішенні від 02.09.2014р. по справі № 908/2953/14 за позовом ПАТ «Київсільелектро» до ВАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення коштів за виконані роботи відповідно до договору № 870413 від 30.04.2013р. Розглядаючи зазначену справу, суд дійшов до наступного висновку: «...Договір про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.2013р. було укладено сторонами за наслідками процедури закупівлі, здійсненої у відповідності з вимогами Законом України «Про здійснення державних закупівель», що підтверджується звітом про результати проведення процедури відкритих торгів від 21.05.2013р. № 51/13. Крім того, відсутність порушень норм законодавства в сфері державних закупівель при проведенні яких було укладено договір, встановлено у рішенні постійно діючої адміністративної колегії антимонопольного комітету України від 22.04.201 №632-р/ПК-ск....». Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ. у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, договір було укладено в рамках тендерної процедури, внаслідок всебічного вивчення і аналізу конкурсної пропозиції та відповідно до вимог законодавства. Дана обставина уже встановлена господарським судом Запорізької області та не потребує доведення. 06.02.2013р. між ДП НЕК «Укренерго» та відповідачем було укладено договір № 13/0238-13/13/02-2013, відповідно до умов якого перше підприємство взяло на себе зобов'язання виконати проектні роботи по об'єкту «Будівництво ПЛ 150 кВ від ПС «Мелітопольська 330» до ПЛ 150 кВ ЦРП - 150 кВ. «Ботієвської ВЕС» у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області». Відповідно до умов зазначеного договору, було створено робочий проект, який реалізується позивачем та відповідачем при виконанні зобов'язань за договором та затверджено наказом відповідача №392-од від 24.05.2013р. Роботи, які є предметом договору (будівництво лінії електропередач 150 кВ) виконувались позивачем у відповідності до проектної документації, яка була надана відповідачем та у відповідності до кошторисної документації, яка була взаємно перевірена та узгоджена сторонами. Проектна документація пройшла відповідну експертизу, що підтверджується експертним висновком щодо розгляду проектної документації №08-00942/1-11 від 22.11.2011 року, виданим філією ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» в Запорізькій області. Згідно з п. 7 та п. 17 Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011р. № 560, експертизу проводять експертні організації незалежно від форми власності, що відповідають критеріям, визначеним Мінрегіоном, та експертна організація несе відповідальність згідно із законодавством за належну якість проведення експертизи. Проектна документація, за якою позивачем виконувались роботи згідно договору, була виготовлена організацією з відповідними повноваженнями, пройшла спеціальну експертизу та отримала необхідні погодження. В подальшому, у відповідності до проекту, позивачем виконано роботи та здано їх відповідачу в порядку передбаченому договором, згідно актів приймання виконаних будівельних робіт. У зв'язку з чим, твердження відповідача про завищення вартості шляхом виконання не передбачених робіт, не відповідає дійсності. Згідно умов розділу III договору, договірна ціна визначена як динамічна, тобто може змінюватись залежно від об'єктивних обставин. При виникненні обставин, які дали можливість позивачу виконати роботи за меншу ціну ніж передбачено, ціну договору було зменшено з 175 188 509 грн. 02 коп. до 171 010 345 грн. 98 коп. шляхом укладання додаткової угоди №1 від 07.05.2013р. до договору про закупівлю робіт за державні кошти №870413 від 30.04.2013р. (далі - Додаткова угода №1). Отже, впродовж виконання робіт позивач сумлінно дотримувався умов договору та, при можливості, зменшував ціну договору. У зв'язку з чим, твердження відповідача про штучне завищення ціни договору, не відповідає дійсності. В Акті ревізії, працівниками ДФІ в Запорізькій області було зроблено висновок про завищення вартості робіт, включених до актів форми №КБ-2в на суму 4 379 148 грн. за періоди червень - грудень 2013 року, січень - червень 2014 року. Порушення, описане в Акті ревізії, носить виключно формальний характер та виникло у зв'язку з наявністю прогалин у державних будівельних нормах. Як уже зазначалось, роботи, які є предметом договору (будівництво лінії електропередач 150 кВ) виконувались позивачем у відповідності до проектної документації, яка була надана відповідачем, та у відповідності до кошторисної документації, яка була взаємно перевірена та узгоджена сторонами. Суть будівництва лінії полягає в тому, що по всій її протяжності через певні інтервали встановлюються конструкції та обладнання, між якими прокладається дріт. Відповідно, в ході будівництва, по всій протяжності лінії, позивачем та підрядниками здійснювалось розвезення сталевих опор, залізобетонних фундаментів, дроту, тросу, арматури тощо. Витрати на ці фактично виконані роботи були включені до актів приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ - 2в, які були перевірені відповідальними технічними працівниками відповідача та завізовані ними, а в подальшому підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою товариства. Після чого, відповідно до п.4.1. договору, у відповідача виник обов'язок оплатити прийняті роботи. Той факт, що роботи з розвезення були фактично виконані не підлягає спростуванню, оскільки він доводиться самою наявністю лінії електропередач по всій довжині якої встановлено сталеві опори на залізобетонних фундаментах, протягнуто дроти, змонтовано інше обладнання. Також, позивач вважає за необхідне звернути увагу суду на невизначену позицію відповідача з даного питання, оскільки при проведенні ревізії, уповноважений працівник ВАТ «Запоріжжяобленерго» інженер І категорії Коваль К.Г., яка наділена повноваженнями перевірки та візування актів приймання виконаних робіт, надала пояснення, в яких підтвердила, що з технологічної точки зору виконання робіт на об'єкті потребує доставки до кожного пікету фундаментів, розвезення опор тощо. Зазначені пояснення відображені у Акті ревізії, який надано відповідачем. Отже, результати ревізії ДФІ у Запорізькій області носять формальний характер і свідчать лише про певну невідповідність окремих посилань на норми ДБН, але жодним чином не спростовують факту виконання зазначеного в них виду робіт та не позбавляють відповідача обов'язку оплатити роботи, які були ним прийняті згідно договору. Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилається на вимогу ДФІ у Запорізькій області №08-05-14-14/8186 від 18.11.2014р. щодо усунення «порушень», виявлених ревізією, а саме: завищення вартості виконаних робіт, яке нібито мало місце. Згідно п.3.2. договору, ціна договору може бути зменшена лише за згодою сторін. Згідно ст. 41 Закону України «Про здійснення державних закупівель», істотними умовами договору про закупівлю є: предмет договору (найменування, номенклатура, асортимент); кількість товарів, робіт і послуг та вимоги щодо їх якості; порядок здійснення оплати; сума, визначена у договорі; термін та місце поставки товарів, надання послуг, виконання робіт; строк дії договору; права та обов'язки сторін; зазначення умови щодо можливості зменшення обсягів закупівлі залежно від реального фінансування видатків; відповідальність сторін. Позивач та відповідач у встановленому законодавством порядку погодили всі істотні умови договору, які необхідні для даного виду договору, визначені Законом України «Про здійснення державних закупівель» № 2289-УІ та конкурсною документацією внаслідок чого договір про закупівлю робіт за державні кошти від 30.04.2013р. № 870413 є укладеним. Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993р. № 2939 (далі - Закон України № 2939) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України № 2939 державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Частиною 1 ст. 4 Закону України № 2939 передбачено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушені: законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Згідно з ч. 7 ст. 10 Закону України № 2939, органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства. Позивач переконаний, що в межах розгляду даного господарського спору суд не може приймати до уваги зазначену вимогу органу ДФІ, оскільки як суб'єкт владних повноважень, орган ДФІ зобов'язаний діяти лише в межах наданих йому повноважень; органи ДФІ не наділені повноваженнями щодо тлумачення кошторисних норм або щодо зміни умов договору; ціна договору є його суттєвою умовою і її зміна можлива лише за згодою сторін; від відповідача не надходило пропозицій про зменшення ціни за договором в частині робіт з перевезення опор, фундаментів тощо. Отже, посилання відповідача на вказівки органу ДФІ не є підставою зменшувати розмір оплати за роботи, які були фактично виконані позивачем та прийняті відповідачем згідно актів прийняття виконаних робіт. Обґрунтовуючи необхідність призначення судової будівельно-технічної експертизи, відповідач висловлює позицію про наявність суттєвих недоліків у окремих елементах об'єкту побудованого згідно договору, чим обґрунтовує неможливість розпочати процедуру прийняття лінії електропередач в експлуатацію. Позивач вважає зазначену позицію необґрунтованою та такою, яка не відповідає положенням договору та нормам чинного законодавства. Згідно п. 5.7.2 договору, якщо при прийманні об'єкту будуть виявлені істотні недоробки, що виникли з вини підрядника, замовник має право відмовитися від прийняття зазначених робіт і затримати оплату робіт, виконаних з порушенням. Згідно п.5.7.3. договору, при готовності певного закінченого обсягу робіт до здачі, підрядник надає замовнику на цей обсяг виконаних робіт акти №КБ-2в та довідку №КБ-3. Прийняті без зауважень акти приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в і довідку за формою №КБ-3 Сторони підписують до 29 числа звітного місяця. Позивач виконав весь комплекс робіт, передбачених договором та проектною документацією. Відповідач прийняв виконані роботи згідно актів приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в та довідок вартості виконаних робіт і затрат форми №КБ-3. Той факт, що обсяги виконаних робіт були перевірені та прийняті без недоліків, підтверджується підписами відповідальних технічних працівників відповідача та підписами уповноваженої особи, які скріплено печаткою товариства. Станом на даний час, до позивача надійшов перелік недоліків, виявлених відповідачем від 19.02.2015р. та від 04.03.2015р. Так, в актах огляду відповідача від 19.02.2015р. та від 04.03.2015р. зазначено про недоліки на наступних опорах Лінії, які були прийняті відповідачем без недоліків, перечень актів додається. Таким чином, позивач наголошує на тому, що на час здачі-приймання виконаних робіт виявлені недоліки були відсутні, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме взаємно погодженими актами приймання виконаних робіт. Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Акти огляду від 19.02.2015р. та від 04.03.2015р. не можуть бути прийняті судом як доказ виявлених недоліків у прийнятих відповідачем роботах, внаслідок наступного: відповідно до п. 5.8.1. договору, підрядник гарантує можливість безперервної і нормальної експлуатації, згідно ч. 1 ст. 884 Цивільного кодексу України (зі змінами та доповненнями). На недоробки виявлені в цей період складається дефектний акт за підписами обох сторін. Згідно п. 5.8.2 договору, підрядник усуває недоліки (які виникли в гарантійний період) в обумовлені в дефектному акті строки за власний рахунок. З огляду на те, що виконані роботи вже були прийняті за актами відповідачем, усунення виявлених недоліків повинно відбуватися на введеному в експлуатацію об'єкті та на підставі підписаного сторонами дефектного акту, а не актів огляду від 19.02.2015р. та від 04.03.2015р. Згідно ч. 1 ст. 41 ГПК України, господарський суд призначає судову експертизу для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань. У даному випадку обсяг та вартість робіт за договором підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних підрядних робіт форми № КБ-2в, підписаними сторонами та скріпленими їх печатками. Тому факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 28 456 302 грн. 14 коп. належним чином доведений, документально підтверджений підписаними актами і відповідачем не спростований. Питання, які відповідач має намір поставити перед експертною установою, фактично не стосуються заявлених позовних вимог по справі. Вимоги заявлені позивачем про стягнення заборгованості та зобов'язання прийняти в експлуатацію закінчений об'єкт будівництва не потребують спеціальних знань, оскільки їх виконання прямо передбачено законодавством та умовами договору, а в матеріалах справи наявні всі документи необхідні для прийняття рішення. Враховуючи викладене, позивач заперечує проти проведення по справі судової економічної, судової будівельно-технічної або комплексної експертиз.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву вих. № 63 юр від 27.02.2015р., в якому вказав, що позовні вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню внаслідок наступного: між відповідачем та позивачем укладений договір про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.2013 року, предметом якого є "Будівництво ПЛ-150 кВ від ПС "Мелітопольська-330" до ПЛ 150 кВ ЦРП-150 кВ "Ботієвської ВЕС" у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області (II пусковий комплекс)" (надалі - договір). За договором відповідач є замовником, а позивач - підрядником. Працівниками Державної фінансової інспекції в Запорізькій області, на виконання п. 1.2.3.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції в Запорізькій області на III квартал 2014 року, було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.03.2011р. по 30.06.2014р., висновки якої відображені в акті ревізії від 15.10.2014р. № 05-21/28 (надалі - Акт ревізії). На підставі Акту ревізії Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області було прийнято вимогу від 18.11.2014р. № 08-05-14-14/8186 "Про обов'язкові для виконання вимоги по усуненню порушень, виявлених ревізією фінансово - господарської діяльності Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (надалі - вимога). В пункті № 2 вимоги вказано, що ревізією правильності визначення вартості будівельних робіт по договору підряду від 30.04.2013р. № 870413 на об'єкті "Будівництво ПЛ-150 кВ від ПС "Мелітопольська-330" до ПЛ 150 кВ ЦРП-150 кВ "Ботієвської ВЕС" у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області (ІІ пусковий комплекс)" встановлено, що в порушення п. 1.4.2 ДБН Д. 1.1-1-2000 "Правила визначення вартості будівництва", затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000р. № 174 і введених в дію з 01.10.2000 року (далі - ДБН Д. 1.1-1-2000) замовником - відповідачем, прийнято у підрядника - позивача, згідно актів форми № КБ-2в за червень-грудень 2013 року та січень-червень 2014 року роботи "Розвезення по трасі сталевих опор для ВЛ 150 кВ", "Розвезення по трасі залізобетонних фундаментів для ВЛ 150 кВ", "Розвезення по трасі залізобетонних ригелів для ВЛ 150 кВ" та "Розвезення по трасі дроту та тросу та лінійної арматури для ВЛ 150 кВ", вартість яких визначена на підставі ресурсних елементних кошторисних норм ЕЗЗ-120-13, ЕЗЗ-120-7, ЕЗЗ-120-6, ЕЗЗ-120-13 (із зміненими їх назвами) Розділу 1.3 "Лінії електропередачі 0,38-35 кВ" Збірника 33 ДБН Д.2.2-33-99 "Лінії електропередач", тоді як роботи виконувались на лінії електропередач ВЛ 150 кВ, а відповідно Розділу 1.2 "Лінії електропередачі 35-1150 кВ і відкриті розподільні пристрої 35 кВ і вище" Збірника 33 ДБН Д.2.2-33-99 "Лінії електропередач" роботи по розвезенню по трасі сталевих опор, залізобетонних фундаменті та ригелів, а також; дроту та тросів не передбачено. Таким чином, в результаті встановленого порушення завищено вартість виконаних робіт, включених до актів форми № КБ-2в на суму 4 379 148 грн., в тому числі: за червень - грудень 2013 року на суму 3 078 788 грн. 40 коп. (з ПДВ) та за січень - червень 2014 року на суму 1 300 359 грн. 60 коп. (з ПДВ), чим відповідачу завдано шкоду (збитки) на вказану суму. За вказаним порушенням (епізодом), виявленим проведеною ДФІ в Запорізькій області ревізією, СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області було відкрите кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000021 від 17.01.2015р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України ("привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, вчинені за попередньою змовою групою осіб"). Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2015р. слідчому СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області було надано дозвіл на тимчасовий доступ та вилучення у відповідача оригіналів наступних документів: договору про закупівлю робіт за державні кошти від 30.04.2013 року № 870413, укладеного між позивачем та відповідачем і додаткової угоди від 07.05.2013р. №1 до вказаного договору; актів форми № КБ-2в: № № 2, 4 за червень 2013 року, № № 7, 8, 9 за липень 2013 року, № № 11, 12, 13 за серпень 2013 року, № № 15, 18, 21 за вересень 2013 року, № № 30, 31, 33 за жовтень 2013 року, № № 34, 35, 36 за листопад 2013 року, № № 38, 41, 44, 45, 50 за грудень 2013 року, № № 2, 4, 6 за січень 2014 року, № № 8, 9, 10, 11 за лютий 2014 року, № № 13, 14, 16, 17 за березень 2014 року, № № 20, 23, 25, 29 за квітень 2013 року, №№ 30, 35 за травень 2014 року, № № 40, 47 за червень 2014 року; платіжних документів, що підтверджують оплату виконаних позивачем робіт за вищезазначеними актами. На підставі зазначеної ухвали слідчого судді оригінали цих документів були вилучені у відповідача оперативним працівником УСБУ в Запорізькій області, про що складено відповідний протокол від 13.02.2015р. Джерелами фінансування для оплати робіт по будівництву ПЛ-150 кВ від ПС "Мелітопольська-330" до ПЛ 150 кВ ЦРГТ-150 кВ "Ботієвської ВЕС" у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області (II пусковий комплекс), що є предметом укладеного між сторонами договору, була Інвестиційна програма ВАТ "Запоріжжяобленерго" на 2014 рік, схвалена пунктом 3 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики України № 1703 від 23.12.2013 р. (зі змінами та доповненнями) в сумі 125 946 тис. грн. (без урахування ПДВ). Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2014р. у справі № 826/18046/14 за позовом ВАТ "Запоріжжяобленерго" до НКРЕ України, пункт 3 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 1703 від 23.12.2013 року, зі змінами внесеними постановами НКРЕ України від 13.02.2014 року № 118, від 24.03.2014 року № 279, від 08.05.2014 року № 699 та від 22.05.2014 року № 726, був визнаний незаконним. В мотивувальній частині постанови від 24.12.2014р. окружний адміністративний суд м. Києва встановив, зокрема, наступні обставини: "Спірною Інвестпрограмою передбачено будівництво ПЛ 150 кВ від ПС "Мелітопольська" до ПЛ 150 кВ к ЦРП - 150 кВ "Ботіївської" у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області II пусковий комплекс (надалі - Лінія). Означена Лінія призначена для приєднання об'єкту електроенергетики, що виробляє електричну енергію з використанням альтернативних джерел, а саме - виробника електричної енергії за допомогою вітряних генераторів - ТОВ "Вінд Пауер". Відповідно до Інвестпрограми та звіту про виконання Інвестпрограми, джерелом фінансування означеного будівництва визначено прибуток позивача". "... фінансування робіт, пов'язаних із приєднанням, не повинно здійснюватись за рахунок прибутку енергопередавальної організації. ... зі змісту спірної постанови (зі змінами та доповненнями) внесене в Інвестпрограму положення про будівництво Лінії прямо передбачає фінансування будівництва Лінії не за рахунок замовника, або поворотної фінансової допомоги, а навпаки, за рахунок прибутку енергопостачальної організації, що в кінцевому випадку веде до суттєвого здороження тарифу для споживачів електроенергії та споживачів послуги з транспортування електроенергії. З огляду на викладене, обумовлюється висновок про те, що позивач замість інвестування коштів у розвиток власних мереж (ремонт ліній; заміна трансформаторів; будівництво нових об'єктів, які забезпечать збільшення потужності, можливість приєднання нових споживачів; впровадження заходів з поліпшення якості електроенергії та інших важливих заходів), змушений був направляти кошти в великому об'ємі на будівництво Лінії для створення можливості здійснення господарської діяльності певного суб'єкта господарювання, який не вкладає кошти у будівництво своїх виробничих потужностей". "... в межах розгляду справи, суд дійшов до висновку про те, що п. 3 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 1703 від 23.12.2013р. зі змінами внесеними постановами НКРЕ України від 13.02.2014 року № 118, від 24.03.2014 року № 279, від 08.05.2014 року № 699, та від 22.05.2014 року № 726, якою затверджено інвестиційну програму ВАТ "Запоріжжяобленерго" на 2014 рік у сумі 117414 тис. грн., суперечить приписам статті 17-2 Закону України "Про електроенергетику", пункту 3.1.7 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики № 32 від 17.01.2013р., що, на переконання суду, є підставою для визнання її незаконною". Позивач - ПАТ "Київсільелектро", не є стороною по справі № 826/18046/14, але скористалось своїм правом, передбаченим ст. 185 Кодексу адміністративного судочинства України, на апеляційне оскарження постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2014р., так як вважає, що суд вирішив питання про його права та інтереси. Так, в своїй апеляційній скарзі від 12.01.2015р. № 12-05 ПАТ "Київсільелектро", зокрема, зазначає: "... спірною Інвестиційною програмою фактично затверджено порядок фінансування робіт, які виконувались ПАТ "Київсільелектро" відповідно до договору з ВАТ "Запоріжжяобленерго". "Скасування Окружним адміністративним судом міста Києва п. 3 постанови № 1703 від 23.11.2013р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, яким затверджено Інвестиційну програму, безпосередньо впливає на права та безпосередньо стосується інтересів ПАТ "Київсільелектро". "... визнання незаконним п. 3 постанови НКРЕ від 23.12.2013р., яким затверджено Інвестиційну програму спричиняє правову суперечність, оскільки взаємні обов'язки ВАТ "Запоріжжяобленерго" та ПАТ "Київсільелектро" (виконання робіт та їх часткова оплата) не можуть бути повернені до первісного стану. Отже, при набранні постановою законної сили, буде створено перешкоди для розрахунку позивачем за виконані скаржником роботи". Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2015р. відкрито апеляційне провадження у справі № 826/18046/14 за апеляційними скаргами, в т.ч. апеляційною скаргою ПАТ "Київсільелектро". Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова НКРЕ України № 1703 від 23.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) є не нормативно-правовим актом, а правовим актом індивідуальної дії. Отже, у випадку залишення судом апеляційної інстанції постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2014р. у справі № 826/18046/14 без змін, пункт 3 постанови НКРЕ України № 1703 від 23.12.2013р. буде вважатись незаконним (скасованим) з моменту набрання ним чинності, тобто з 01.01.2014 р. Відповідно, буде вважатись, що з цієї дати у відповідача відсутнє законне джерело фінансування будівництва об'єкта, яке є предметом договору. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що постанова окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2014р. у справі № 826/18046/14, після набрання нею законної сили, матиме преюдиціальне значення для справи (спору), що розглядається господарським судом Запорізької області. Щодо стягнення пені в сумі 3 613 742 грн. 61 коп. за порушення відповідачем грошових зобов'язань за договором, то відповідач вказує таке: відповідно до приписів Господарського кодексу України (далі - ГК України): штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 ГК України); у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 ст. 231 ГК України). Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996р. встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - Постанова Пленуму ВГСУ № 14) роз'яснено, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом, наприклад статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації" тощо. Умовами укладеного між сторонами договору не передбачена відповідальність відповідача (замовника) перед позивачем (підрядником) у вигляді сплати пені за невиконання або несвоєчасне виконання своїх грошових зобов'язань. Чинними законодавчими актами України також не передбачена сплата пені за невиконання грошових зобов'язань при здійсненні закупівель товарів (робіт, послуг) за державні кошти. Отже, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що випливає зі змісту позову та доданого до нього відповідного розрахунку) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення на загальну суму 3 613 742 грн. 61 коп. відповідач вважає незаконними та необґрунтованими. Щодо зобов'язання відповідача прийняти в експлуатацію закінчений об'єкт будівництва, а саме "ПЛ-150 кВ від ПС "Мелітопольська-330" до ПЛ 150 кВ ЦРП - 150 кВ "Ботієвської ВЕС" у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області", то відповідач вказує наступне: свої позовні вимоги позивач обґрунтовує п. п. 5.7.1 п. 5.7 укладеного між сторонами договору, яким передбачено, що здача-приймання робіт після закінчення будівництва об'єкту проводиться відповідно до діючих норм і правил, і оформлюється декларація про готовність об'єкта до експлуатації, відповідно до чинного законодавства, після проведення комплексного опробування і усунення виявлених дефектів та недоробок (постанова КМУ від 13.04.2011 року №461). Відповідач вважає позовні вимоги позивачем нормативно не обґрунтовані, документально не підтверджені, а відтак такі, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. У відповідності з вимогами ст. 2 ГПК України, позивач має право звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Враховуючи, що правовідносини сторін виникли на підставі договору підряду, який укладено між сторонами, регулюються його умовами та вимогами чинного законодавства, позивач мав навести факт невиконання чи неналежного виконання умов договору чи діючого законодавства відповідачем, однак фактів порушення умов договору позивачем не наводиться. Відповідач не заперечує проти наявності в нього зобов'язань, передбачених п. 5.7.1 договору, однак вважає його виконання на цей час неможливим через відсутність підтвердження усунення позивачем недоліків в роботі. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року (надалі - Порядок), яким передбачено: п. 11 - датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката; п. 18 - замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1, у разі, коли будівельні роботи виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, - за формою, згідно з додатком 7; п.19 - замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Виходячи з вказаного, відповідач, впевнившись, що роботи виконанні позивачем якісно, а всі виявлені недоліки усунуто, готує декларацію за встановленою формою, підтверджуючи відповідність виконаних робіт вимогам діючих нормативних актів та проектної документації, та несе за це повну відповідальність. Позивач зазначає в позові, що листом № 04-374/6 від 26.11.2014 року він повідомив відповідача про готовність об'єкту до комплексних випробувань та прийняття в експлуатацію, а виявленні недоліки вважає такими, що не впливають на можливість проведення комплексних випробувань. Однак відповідач тричі повідомляв позивача про необхідність усунення недоліків у виконаних роботах, а саме: листи № 006-05/17348 від 20.11.2014р. та № 006-05/17977 від 01.12.2014р. - відхилення опор від вертикальної осі; лист №006-05/14872 від 09.10.2014р. - просідання ґрунту біля фундаменту опор. Позивач частково погодився з зазначеними в листах недоліками та здійснив їх усунення, що підтверджується актом від 18.02.2015 р., складеним комісією за участю представника субпідрядника ТОВ "Запорізька механізована колона №1". Проте, 19.02.2015 року комісією ВАТ "Запоріжжяобленсрго" було проведено загальний огляд відповідальних конструкцій ПЛ-150 кВ до пред'явлення робочій технічній комісії, що визначає готовність об'єкта до експлуатації, за результатами якого складено "Акт огляду відповідальних конструкцій на об'єкті "Будівництво ПЛ-150 кВ від ПС "Мелітопольська-330" до ПЛ 150 кВ-35 ЦРП - 150 кВ "Ботієвської ВЕС" у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області (II пусковий комплекс)". В акті приведено виявлені комісією відхилення від затвердженого робочого проекту та невідповідність виконаних вимог діючим нормативним документам, а саме: 1) під час візуального огляду металевих конструкцій опор було виявлено, що опори № 83 (диспетчерський № 73), 84 (74), 85 (75), 88 (78), 89 (79), 91 (81), 93 (83), 100 (90) мають значні нахили від вертикальної осі вздовж лінії; 2) в перетині ПЛ-150кВ із ПЛ-330 кВ Л-249 на анкерно-кутових опорах УС 110-3 № 36 (32), 36а (32), 37 (33), 37а (33), та в перетині з ПЛ-150кВ ПЛ-176/177 на опорах № 1а, 2а, 2, 3 виявлено, що збирання опор виконане з відхиленням від типового проекту 3079ТМ-Т4-22а, а саме: у нижній секції опори кріплення кутків діафрагми виконане не до фасонок із сталі = 8мм (деталь У212 - 4шт на одну опору), а безпосередньо болтами до горизонтальних кутків розпорок (деталь У207), а фасонки відсутні взагалі; 3) на опорах № 86 (76), 87 (77), 88 (78), 89 (79), 91 (81), 92 (82) на анкерних болтах фундаментів встановлено по одній гайці, замість двох; 4) на опорі № 42 (38) - на одній опорній нозі не дотягнуті гайки; 5) на опорі № 52 (44) (У330-2+9) в підставці опори відсутні 4 вертикальні розпорки (деталь С857) із металевих кутків (І_90х7мм); 6) не приварені шайби анкерних болтів до плит башмаків опор в прольотах № 80-120 (70-110), що є відхиленням від проекту 971-19-2-СР16"И" лист 1, п.6; 7) виявлене просідання ґрунту на опорах 116 (106), 118 (108), 119 (109), 120 (110), 121 (111), 122 (112), 126 (116), 142 (132), 154 (144), 156 (146), 161 (151), 164 (154), 165 (155); 8) виявлено зазор висотою h=10мм між фундаментом та опорною п'ятою на опорі № 133(123). Відповідач зазначає, що відхилення опор від вертикальної осі більш ніж на 19 см свідчить про порушення вимог СОУ - Н ЕЕ 20.502:2007 "Повітряні лінії електропередавання напругою 35 кВ і вище", зазначені в таблиці 7.5 "Допустимі відхилення опор". Тобто відхилення опор на більш значну величину, ніж максимально допустима діючим нормативним документом, свідчить про неможливість для відповідача експлуатації такого об'єкту, а відповідно, така невідповідність є суттєвою. Таким чином, відповідач має підстави вимагати від позивача усунення виявлених недоліків, а відповідно, твердження позивача про ухилення відповідача від приймання об'єкта в експлуатацію не відповідає дійсності. Крім вказаного, відповідачем не може бути порушено прав позивача щодо неприйняття об'єкта в експлуатацію (підготовка та подання декларації про готовність об'єкта до експлуатації), так як така підготовка та подання відповідно до умов договору та Порядку, покладається саме на відповідача, при цьому для позивача відсутні будь-які негативні наслідки, які б ним було наведено в позові як порушення його прав. Також важливим є той факт, що ні Порядком, ні договором не встановлено строків, в які така декларація про готовність об'єкту до експлуатації має бути підготовлена та подана відповідачем. Пунктом 10.1 договору передбачено - цей договір, відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦКУ набирає чинності з моменту його затвердження Наглядовою Радою ВАТ "Запоріжжяобленерго" та підписання сторонами і діє до 31.12.2015 року. Згідно ч.1 ст. 631 ЦК України - строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Таким чином, відповідач має право виконати свої зобов'язання за договором в строк до 31.12.2015 року, не порушуючи будь-яких правил позивача. Відповідач зазначає, що все вищевказане свідчить, що позовні вимоги є необґрунтованими, так як саме недоліки у виконаних роботах, відповідальним за які є позивач, є підставою для відповідача у відповідності з умовами договору не приймати в експлуатацію закінченого об'єкта будівництва, до усунення таких недоліків в повному обсязі, як це передбачено п. п. 5.7.1 п. 5.7 договору. На підставі викладеного, відповідач просить суд в задоволені позовних вимог позивачу відмовити.

Також, відповідач надав суду клопотання № 77 юр від 11.03.2015 р., в якому просив призначити по справі № 908/698/15-г комплексну судову експертизу (економічну та будівельно-технічну), проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (м. Дніпропетровськ, Набережна Леніна, 17, 3-й поверх, к.361). На вирішення експертизи поставити наступні питання:

1) Чи підтверджуються документально висновки ревізії фінансово-господарської діяльності ВАТ "Запоріжжяобленерго" за період з 01.03.2011 р. по 30.06.2014 р., проведеною Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області (акт ревізії від 15.10.2014 р. № 05-21/28), в частині, що стосується завищення вартості наступних робіт за укладеним між ПАТ «Київсільелектро» та ВАТ «Запоріжжяобленерго» договором № 870413 від 30.04.2013 р.: "Розвезення по трасі сталевих опор для ВЛ 150 кВ", "Розвезення по трасі залізобетонних фундаментів для ВЛ 150 кВ", "Розвезення по трасі залізобетонних ригелів для ВЛ 150 кВ" та "Розвезення по трасі дроту та тросу та лінійної арматури для ВЛ 150 кВ", вартість яких (робіт) визначена на підставі ресурсних елементних кошторисних норм ЕЗЗ-120-13, ЕЗЗ-120-7, ЕЗЗ-120-6, ЕЗЗ-120-13 (із зміненими їх назвами) Розділу 1.3 "Лінії електропередачі 0,38-35 кВ" Збірника 33 ДБН Д.2.2-33-99 "Лінії електропередач" ? У випадку, якщо висновки про завищення вартості знаходять документальне підтвердження, по яким актам форми № КБ-2в за червень-грудень 2013 року та січень-червень 2014 року та на яку суму (по кожному акту окремо) завищена вартість виконаних робіт ?

2) Чи підтверджуються фактично недоліки, виявлені Актом від 19.02.2015 р. «Огляду відповідальних конструкцій на об'єкті «Будівництво ПЛ-150 кВ від ПС «Мелітопольська-330» до ПЛ-150кВ ЦРП-150 кВ «Ботієвської ВЕС» у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області (II пусковий комплекс)», далі - об'єкт, та чи перешкоджає наявність цих недоліків (у випадку їх підтвердження) або подібних/аналогічних недоліків на інших опорах об'єкту, з огляду на вимоги нормативно-правових актів у галузі будівництва та зміст робочого проекту на будівництво об'єкту, прийняттю в експлуатацію закінченого об'єкта будівництва ?

При цьому, відповідач у даному клопотанні гарантував проведення оплати зазначеної експертизи.

Крім того, відповідач надав суду 12.03.2015 року клопотання про призначення судової експертизи вих. № 77юр від 11.03.2015 року, в якому уточнив підстав заявлення клопотання, зокрема: предметом укладеного між сторонами по справі договору № 870413 від 30.04.2013 р. є закупівля робіт за державні кошти. Відповідач є підприємством, включеним до «Переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави», затвердженим Постановою КМУ № 83 від 04.03.2015 р.; 60,25 % статутного капіталу ВАТ «Запоріжжяобленерго» належить Державі в особі Фонду державного майна України. Основними видами діяльності відповідача є постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передача електричної енергії місцевими (локальними) електромережами на території Запорізької області. Однією із заявлених позовних вимог є вимога зобов'язати відповідача прийняти в експлуатацію закінчений об'єкт будівництва - повітряну лінію електропередачі, а саме «ПЛ 150 кВ від ПС «Мелітопольська-330» до ПЛ 150 кВ-35 ЦРП - 150 кВ «Ботієвської ВЕС» у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області. Правовими підставами зазначеної вимоги позивача вважає виконання відповідачем будівельно-монтажних робіт за договором № 870413 від 30.04.13 в повному обсязі. 19.02.2015 року комісією відповідача було проведено загальний огляд відповідальних конструкцій ПЛ-150 кВ до пред'явлення робочій технічній комісії, що визначає готовність об'єкта до експлуатації, за результатами якого складено «Акт огляду відповідальних конструкцій на об'єкті «Будівництво ПЛ-150 кВ від ПС «Мелітопольська-330» до ПЛ 150 кВ-35 ЦРП - 150 кВ «Ботієвської ВЕС» у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області (ІІ пусковий комплекс)», копія якого є в матеріалах справи. В акті приведено виявлені комісією відхилення від затвердженого робочого проекту та невідповідність виконаних вимог діючим нормативним документам, а саме: під час візуального огляду металевих конструкцій опор було виявлено, що опори № 83 (диспетчерський № 73), 84 (74), 85 (75), 88 (78), 89 (79), 91 (81), 93 (83), 100 (90) мають значні нахили від вертикальної осі вздовж лінії; в перетині ПЛ-150кВ із ПЛ-330кВ Л-249 на анкерно-кутових опорах УС110-3 №36(32),36а(32),37(33),37а(33), та в перетині з ПЛ-150кВ ПЛ-176/177 на опорах № 1а, 2а, 2, 3 виявлено, що збирання опор виконане з відхиленням від типового проекту 3079ТМ-Т4-22а, а саме: у нижній секції опори кріплення кутків діафрагми виконане не до фасонок із сталі ?=8мм (деталь У212 - 4шт на одну опору), а безпосередньо болтами до горизонтальних кутків розпорок (деталь У207), а фасонки відсутні взагалі; на опорах № 86 (76), 87 (77), 88 (78), 89 (79), 91 (81), 92 (82) на анкерних болтах фундаментів встановлено по одній гайці, замість двох; на опорі № 42 (38) - на одній опорній нозі не дотягнуті гайки; на опорі № 52(44) (У330-2+9) в підставці опори відсутні 4 вертикальні розпорки ( деталь С857) із металевих кутків (L90х7мм); не приварені шайби анкерних болтів до плит башмаків опор в прольотах №80-120(70-110), що є відхиленням від проекту 971-19-2-СР16«И» лист 1, п.6; виявлене просідання ґрунту на опорах 116 (106), 118 (108), 119 (109), 120 (110), 121 (111), 122 (112), 126 (116), 142 (132), 154 (144), 156 (146), 161 (151), 164 (154), 165 (155); виявлено зазор висотою h=10мм між фундаментом та опорною п'ятою на опорі №133(123). Вимоги до максимального відхилення опор від вертикальної осі встановлено СОУ - Н ЕЕ 20.502:2007 «Повітряні лінії електропередавання напругою 35 кВ і вище», зазначаються в таблиці 7.5 «Допустимі відхилення опор», та яке має не перевищувати 19 см. 04.03.2015 року комісією відповідача були виявлені додаткові недоліки в конструкціях ПЛ-150 кВ, а саме на опорі № 148 (138), про що складено відповідний акт. Відповідно до «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011р. за № 461, та згідно з пп.5.7.1. п. 5.7. договору № 870413 від 30.04.2013р. прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту (повітряної лінії електропередач) здійснюється після проведення комплексного опробування і усунення виявлених дефектів та недоробок. У зв'язку з передачею позивачем даної справи на розгляд суду, рішення якого буде обов'язковим до виконання для відповідача, у останнього відсутня можливість здійснити таке обстеження, виявити дефекти та недоробки, провести комплексне опробування повітряної лінії. Таким чином, від вирішення питання про відповідність об'єкту будівництва всім вимогам, передбаченим проектною документацією, державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи, залежить вирішення питання щодо зобов'язання Відповідача прийняти в експлуатацію закінчений об'єкт будівництва «ПЛ 150 кВ від ПС «Мелітопольська-330» до ПЛ 150 кВ-35 ЦРП - 150 кВ «Ботієвської ВЕС» у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області». Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає за необхідне призначити у справі судову експертизу (будівельно-технічну). Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 41 ГПК України визначено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу, при цьому учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. З у рахуванням викладеного, відповідач просить суд призначити по справі № 908/698/15-г судову експертизу (будівельно-технічну), проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (м. Дніпропетровськ, Набережна Леніна, 17, 3-й поверх, к.361). На вирішення експертизи поставити наступне питання: чи відповідають виконані будівельні роботи на об'єкті «ПЛ-150 кВ від ПС «Мелітопольська-330» до ПЛ-150кВ ЦРП- 150 кВ «Ботієвської ВЕС» у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області (ІІ пусковий комплекс)», далі - об'єкт, проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності), та чи є об'єкт закінченим (готовим) до прийняття в експлуатацію ? Відповідач гарантує проведення оплати даної експертизи.

Клопотання відповідача приймаються судом, оскільки заявлені у відповідності до вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

В судовому засідання оголошувалась перерва.

Розгляд справи відкладався, строк розгляду справи був проводжений на 15 днів за клопотанням відповідача.

18.03.2015 року розгляд справи проводжений.

Відповідно до статті 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

З вищевикладеного слідує, що господарський суд призначає експертизу в разі, якщо суду необхідні спеціальні знання, якими не володіє суд.

При цьому, чинне законодавство не надає йому права відмовити у призначенні судової експертизи, про яку клопочуться учасники судового процесу, за тим мотивом, що у складі суду є особи, які мають достатні для з'ясування відповідних питань спеціальні знання.

Вказана правова позиція викладена в п. 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4.

Оскільки суд не може самостійно встановити фактичні обставини, чи дійсно мало місце завищення вартості виконаних позивачем робіт та чи можливе введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, суд вважає за необхідне призначити судову економічну та будівельно - технічну експертизи у справі № 908/698/15-г.

Заперечення позивача стосовно призначення експертиз не приймаються судом на підставі вищевикладеного.

Провести судові експертизи суд доручає Дніпропетровському науково - дослідному інституту судових експертиз (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, 17, к. 361 ).

Представник відповідача в судовому засіданні зобов'язався своєчасно та в повному обсязі провести оплату експертизи.

В судовому засіданні суд погодив із позивачем та відповідачем перелік питань, які необхідно поставити перед експертом.

Отже, на вирішення експерту суд вважає необхідним поставити наступні питання:

1. Чи була завищена вартість виконаних ПАТ „Київсільелектро" по договору про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.2013 року таких робіт, як:

- "Розвезення по трасі сталевих опор для ВЛ 150 кВ",

- "Розвезення по трасі залізобетонних фундаментів для ВЛ 150 кВ",

- "Розвезення по трасі залізобетонних ригелів для ВЛ 150 кВ",

- "Розвезення по трасі дроту та тросу та лінійної арматури для ВЛ 150 кВ", або не була завищена?

У випадку завищення вартості робіт - вказати, за якими конкретно актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В (номер, дата акту; місяць та рік) відбулося завищення вартісті робіт та конкретну суму завищення по кожному акту окремо.

2. Чи є об'єкт - «Будівництво ПЛ-150 кВ від ПС «Мелітопольська-330» до ПЛ 150 кВ-35 ЦРП - 150 кВ «Ботієвської ВЕС» у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області (II пусковий комплекс)» закінченим будівництвом, та чи готовий він для прийняття в експлуатацію?

У випадку неможливості прийняття зазначеного об'єкту в експлуатацію - вказати причини.

3. Чи відповідають виконані ПАТ „Київсільелектро" роботи по договору про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.2013 року проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності)? У випадку не відповідності виконаних робіт проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва - письмово вказати у чому ці невідповідності полягають.

У випадку відповідності виконаних робіт по договору про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.2013 року проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва - вказати, чи є ці невідповідності перешкодою для прийняття об'єкту в експлуатацію?

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, зокрема, у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 79 ГПК України провадження у справі зупинити до проведення судової експертизи.

Керуючись ст. ст. 22, 77, 79, 86 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Призначити судову економічну та будівельно-технічну експертизи у справі № 908/698/15-г.

Проведення експертиз доручити Дніпропетровському науково - дослідному інституту судових експертиз (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, 17, к. 361 ).

Для проведення експертизи направити до експертної установи матеріали справи 908/698/15-г .

На вирішення експерту поставити наступні питання:

1. Чи була завищена вартість виконаних ПАТ „Київсільелектро" по договору про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.2013 року таких робіт, як:

- "Розвезення по трасі сталевих опор для ВЛ 150 кВ",

- "Розвезення по трасі залізобетонних фундаментів для ВЛ 150 кВ",

- "Розвезення по трасі залізобетонних ригелів для ВЛ 150 кВ",

- "Розвезення по трасі дроту та тросу та лінійної арматури для ВЛ 150 кВ", або не була завищена?

У випадку завищення вартості робіт - вказати, за якими конкретно актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2В (номер, дата акту; місяць та рік) відбулося завищення вартісті робіт та конкретну суму завищення по кожному акту окремо.

2. Чи є об'єкт - «Будівництво ПЛ-150 кВ від ПС «Мелітопольська-330» до ПЛ 150 кВ-35 ЦРП - 150 кВ «Ботієвської ВЕС» у Приазовському та Мелітопольському районах Запорізької області (II пусковий комплекс)» закінченим будівництвом, та чи готовий він для прийняття в експлуатацію?

У випадку неможливості прийняття зазначеного об'єкту в експлуатацію - вказати причини.

3. Чи відповідають виконані ПАТ „Київсільелектро" роботи по договору про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.2013 року проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності)? У випадку не відповідності виконаних робіт проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва - письмово вказати у чому ці невідповідності полягають.

У випадку відповідності виконаних робіт по договору про закупівлю робіт за державні кошти № 870413 від 30.04.2013 року проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва - вказати, чи є ці невідповідності перешкодою для прийняття об'єкту в експлуатацію?

Експерт попереджається про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384 і 385 Кримінального кодексу України, за дачу свідомо неправильного висновку або відмови дати висновок і за відмовлення без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Зобов'язати позивача і відповідача виконувати усі вимоги експерта, сприяти в проведенні експертиз, представляти за вимогою експерта всі документи, необхідні для проведення експертиз.

Суд зобов'язує відповідача - ВАТ „Запоріжжяобленерго", провести оплату за проведення експертиз у справі № 908/698/15-г, докази проведення оплати - надати суду.

Експерту надати суду рахунок із указівкою р/рахунку експертної установи, розрахунок понесених витрат по проведенню експертиз та докази їх оплати.

Після проведення експертиз експертний висновок і надані для проведення експертиз матеріали - повернути до господарського суду Запорізької області із зазначенням номеру справи № 908/698/15-г.

При цьому суд не заперечує проти проведення експертиз у можливий для експертної установи строк.

Провадження у справі зупинити до проведення судових експертиз, отримання висновку експерта та повернення матеріалів справи до господарського суду Запорізької області.

Ухвалу суду направити сторонам у справі та експертній установі.

Ухвала підписана: 18.03.2015р.

Суддя Л.С. Місюра