РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015Справа №910/4021/15-г

За позовом Фізичної особи-підприємця Сліпченко Ніни Олександрівни

до Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення 66 957, 02 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Сліпченко Н.О.

від відповідача: Вережак Л.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Сліпченко Ніна Олександрівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості за договором про надання послуг № 511 від 24.12.2012 р. на загальну суму 66 957, 02 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем за вищевказаним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 р. порушено провадження у справі № 910/4021/15-г, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 18.03.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, позов просив задовольнити та повідомив, що при поданні позову в назві відповідача було допущено технічну помилку, а саме - помилково зазначено «Управління освіти Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації» замість «Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації» та фактично позов пред'явлено до Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Представник відповідача в усному порядку визнав позов, заперечень проти заборгованості перед Фізичною особою-підприємцем Сліпченко Ніною Олександрівною не навів.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 18.03.2015 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2012 р. між Фізичною особою-підприємцем Сліпченко Ніною Олександрівною та Управлінням освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації укладено договір № 511, за умовами якого позивач зобов'язався у грудні 2012 р. надавати, а відповідач - приймати та оплачувати послуги їдалень.

Відповідно до п. 4.1. розрахунки за надані послуги здійснюються відповідачем на підставі акту та рахунку на оплату наданих позивачем послуг на умовах відстрочки платежу до 60 календарних днів.

Договір, відповідно до п. 10.2. набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2012 р.

Згідно з п. 11.3. зміни, доповнення до договору, а також саме розірвання договору оформлюється в письмовій формі як додаткові угоди та підписуються уповноваженими представниками обох сторін.

29.12.2012 р. сторони підписали додаткову угоду до договору №511 від 24.12.2012 р. про надання послуг, відповідно до якої дія договору №511 від 24.12.2012 р. продовжується на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги на загальну суму 76 101,30 грн., про що сторонами складено та підписано акти надання послуг від січня та лютого 2013 р., належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Також в матеріалах справи міститься виписка з банківського рахунку Фізичної особи-підприємця Сліпченко Ніни Олександрівни від 26.02.2013 р., з якої вбачається, що відповідачем здійснено оплату за надані послуги за договором № 511 від 24.12.2012 р. на суму 9 144, 28 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено зобов'язання щодо оплати наданих послуг за договором № 511 від 24.12.2012 р., у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 66 957, 02 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Приймаючи до уваги, що за змістом договору № 511 від 24.12.2012 р. акт наданих послуг є підставою для їх оплати, суд дійшов висновку що строк виконання відповідачем грошових зобов'язань на час розгляду спору є таким, що настав.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач в усному порядку визнав позов, доказів належного виконання грошових зобов'язань не надав, обґрунтованих причин неможливості їх виконання не навів.

Відповідно до ст.ст. 22, 78 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково. У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд приймає визнання позову відповідачем.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Фізичної особи-підприємця Сліпченко Ніни Олександрівни про стягнення з Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації заборгованості у сумі 66 957, 02 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, приймаючи до уваги, що відповідачем заявлені до нього вимоги не спростовані, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Фізичної особи-підприємця Сліпченко Ніни Олександрівни задовольнити.

2.Стягнути з Управління освіти Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації (03087, м. Київ, вул. Пітерська, буд.12, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Фізичної особи-підприємця Сліпченко Ніни Олександрівни (03151, м. Київ, вул. М. Мішина, буд. 25, кВ. 73 код ЄДРПОУ ) заборгованість у сумі 66 957, 02 (шістдесят шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят сім грн. 02 коп.) грн. та 1 827, 00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 23.03.2015 р.

Суддя Пригунова А.Б.