ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2015 р.Справа № 922/1208/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Компанія з управління активами Траст Центр", м. Харків
до ТОВ "Паблікпрофбуд", м. Харків
провизнання права власності
за участю представників:

позивача - Чудіновських А.Б., довіреність від 17.03.15р.,

відповідача - Перепелиця О.М., довіреність від 17.03.15р.,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Компанія з управління активами Траст Центр" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами Траст Центр", що діє в інтересах та за рахунок закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Оптимальний" (Код ЄДРІСІ 23300092) право власності на знак для товарів і послуг, включаючи майнові та немайнові права, які випливають із Свідоцтва України № 65473 виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України і яке зареєстроване у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг "15" серпня 2006 року.

Крім того, позивач у позовній заяві просить суд, винести окрему ухвалу щодо недоліків у діях Державної служби інтелектуальної власності України (вул. Урицького, 45, Київ-35, МСП, 03680) відносно помилки у тексті Рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 26.01.2015р. № 17506, внаслідок якої до публікації в Офіційному Бюлетені № 2 від 26.01.2015р. було внесено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами Траст Центр" без указівки на те, що Товариство діє в інтересах та за рахунок закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Оптимальний".

13.03.15р. представник позивача надав документи для долучення до матеріалів справи, які долучено судом до матеріалів справи.

13.03.15р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому визнав позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні 18.03.15р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.03.15р. представник відповідача визнав позовні вимоги та не заперечував проти заявленого позову.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Між Позивачем та Відповідачем було укладено договір № 1 від 11 листопада 2014 року про передачу права власності на знак для товарів і послуг (далі по тексту - Товарний знак), за яким передається право власності на Товарний знак, які випливають із Свідоцтва України № 65473 видане Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України та зареєстроване у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг "15" серпня 2006 року стосовно всіх товарів і послуг за 36 класом МКТП: "Страхування; фінансова діяльність; кредитно-грошові операції; операції з нерухомістю; всі послуги, що включені до 36 класу, в тому числі: фінансове доброчинство; фінансове інформування; фінансове керування; фінансове консультування; фінансове оцінювання; фінансове посередництво; фінансування; випускання цінних паперів; посередницькі послуги щодо цінних паперів; створювання взаємних фондів; вкладання коштів; посередництво у забезпечуванні житлом; житлове керування; керування нерухомим майном; збирання каймової плати;" від відповідача до позивача (далі - Договір).

Згідно п. 7.1 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту підписання обома Сторонами і діє в межах дії свідоцтва, зазначеного в п. 1.1 цього договору, але не менше, ніж до "11" травня 2016 року.

В Договорі, акті прийому-передачі Свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 65473 від 11.11.2014р. було указано, що повне найменування особи, що набуває право власності на Товарний знак - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами Траст Центр", що діє в інтересах та за рахунок закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Оптимальний".

Згідно Виписки з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг від 26.01.2015р. № 65473 вказано, що право власності на Товарний знак передається Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами Траст Центр", без зазначення того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами Траст Центр", що діє в інтересах та за рахунок закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Оптимальний".

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про інститути спільного інвестування, активи інституту спільного інвестування - сформована за рахунок коштів спільного інвестування сукупність майна, корпоративних прав, майнових прав і вимог та інших активів, передбачених законами та нормативно-правовими актами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія).

Компанія з управління активами - це юридична особа, яка здійснює професійну діяльність з управління активами інститутів спільного інвестування (далі по тексту -ІСІ) на підставі ліцензії, яку видає Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, і не може поєднувати цю діяльність з іншими видами професійної діяльності на ринку цінних паперів.

Компанія з управління активами здійснює управління активами ІСІ за винагороду, розмір якої встановлюється відповідно до регламенту фонду.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України "Про інститути спільного інвестування", інститут спільного інвестування - корпоративний або пайовий фонд.

Згідно ч.1 ст.41 Закону України "Про інститути спільного інвестування", пайовий фонд - сукупність активів, що належать учасникам такого фонду на праві спільної часткової власності, перебувають в управлінні компанії з управління активами та обліковуються нею окремо від результатів її господарської діяльності.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 41 Закону України "Про інститути спільного інвестування", пайовий фонд не є юридичною особою і не може мати посадових осіб.

Відповідно до п.1-2, ст.43 Закону України, "Про інститути спільного інвестування", бухгалтерський та податковий облік операцій і результатів діяльності із спільного інвестування, які проводяться компанією з управління активами через пайовий фонд, здійснюється компанією з управління активами окремо від обліку операцій та результатів її господарської діяльності та обліку операцій і результатів діяльності інших інститутів спільного інвестування, активи яких перебувають в її управлінні. Укладаючи договори за рахунок активів пайового фонду, компанія з управління активами діє від свого імені в інтересах пайового фонду з обов'язковим зазначенням у таких договорах реквізитів фонду.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми законодавства, пайовий фонд: не є юридичною особою, створюється компанією з управління активами шляхом продажу (розміщення) інвесторам випущених нею інвестиційних сертифікатів; при підписанні договорів купівлі або продажу активів фонду КУА діє від свого імені в інтересах пайового фонду; компанія з управління активами веде облік результатів діяльності фонду окремо від власної господарської діяльності та інших ІСІ.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 237 ЦКУ, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, в своїх інтересах.

Відповідно до ст. 239 ЦК України, правочин, здійснений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Набуття права власності компанією з управління активами на будь-яке майно, незалежно від його виду, здійснене від імені фонду, яким керує компанія, та за рахунок коштів фонду, означає, що таке майно має обліковуватись, як майно, що належить фонду, однак, оскільки фонд не є юридичною особою, а є лише сукупністю активів, фонд набуває цивільні права та обов'язки через керуючу компанію шляхом посилання на те, що правочин здійснюється керуючою компанією від імені та в інтересах відповідного фонду.

Майно, яке придбано за рахунок коштів фонду та від його імені, не може обліковуватись, як майно, що належить керуючій компанії.

Таким чином, здійснення реєстрації Товарного знаку за Позивачем без посилання на те, що Позивач набув право власності на Товарний знак від імені закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Оптимальний", означає, що право власності не виникло ані у Позивача, оскільки Товарний знак було куплено за кошти Фонду, ані у Фонду, оскільки найменування Фонду не міститься у Рішенні Державної служби інтелектуальної власності України, що і стало підставою звернення позивача із позовом до суду.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, зважаючи на укладений договір про передачу права власності на знак для товарів і послуг від 11 листопада 2014 року, позовні вимоги в частині визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами Траст Центр" права власності на товарний знак є підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню, як такі, що грунтуються на нормах чинного законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами Траст Центр" права власності на товарний знак.

Щодо вимоги позивача про винесення окремої ухвали щодо недоліків у діях Державної служби інтелектуальної власності України відносно помилки у тексті Рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 26.01.2015р. № 17506, внаслідок якої до публікації в Офіційному Бюлетені № 2 від 26.01.2015р. було внесено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами Траст Центр" без указівки на те, що Товариство діє в інтересах та за рахунок закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Оптимальний", суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст.90 ГПК України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу. Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу.

Зі вказаних вище положень випливає, що винесення судом окремої ухвали є правом суду щодо реагування на порушення або недоліки.

Крім того, слід звернути увагу на те, що окрему ухвалу може бути винесено лише у відношенні учасників судового процесу, які залучені до участі у справі.

Так, позивач просить суд винести окрему ухвалу щодо недоліків у діях Державної служби інтелектуальної власності України, яка не була залучена до розгляду даної справи і не приймала участі в судовому засіданні, та не являлась учасником судового процесу по даній справі.

Таким чином, зважаючи на вищевказане, у господарського суду відсутні законні підстави для задоволення вимоги про винесення окремої ухвали, тому суд відмовляє в цій частині позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку, судовий збір залишається за позивачем, оскільки вини в діях відповідача не було виявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами Траст Центр", що діє в інтересах та за рахунок закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Оптимальний" (61145, м.Харків, вул. Клочківська, 174, п/р 5266 в Філії АТ "Укрексімбанк" в м. Києві, МФО 380333, Код , Код ЄДРІСІ 23300092) право власності на знак для товарів і послуг, включаючи майнові та немайнові права, які випливають із Свідоцтва України № 65473 виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України і яке зареєстроване у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг "15" серпня 2006 року.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.03.2015 р.

Суддя Л.В. Шарко