ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"24" березня 2015 р. Справа № 911/1173/15

за позовом Мележик Леоніда Петровича;

до Фізичної особи - підприємця Яценко Юрія Вікторовича;

про стягнення 189 697,00 грн.

встановив:

До Господарського суду Київської області звернувся громадянин Мележик Леонід Петрович з позовними вимогами Фізичної особи - підприємця Яценко Юрія Вікторовича про стягнення 189 697,00 грн.

Як визначено п.п. 2, 3 Постанови Пленум Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 21 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі в господарському суді - позивачами і відповідачами - можуть бути юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Як вбачається з поданої заяви, оспорювавний Договір укладений між фізичною особою, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діяльності - Мележик Леонідом Петровичем та Фізичною особою - підприємцем Яценко Юрієм Вікторовичем, у зв'язку з чим, спірний Договір не є господарським і зобов'язальні відносини сторін даного договору не є господарськими.

Частиною 3 ст. 175 Господарського кодексу України визначено, що зобов'язання майнового характеру, що виникають між суб'єктами господарювання та негосподарюючими суб'єктами - громадянами, не є господарськими і регулюються іншими актами законодавства.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Про відмову в прийнятті позовної заяви виноситься ухвала, яка надсилається сторонам, прокурору, якщо вони є заявниками, не пізніше трьох днів з дня надходження заяви.

До ухвали про відмову у прийнятті позовної заяви, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали.

Ухвалу про відмову у прийнятті позовної заяви може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до господарського суду.

За таких обставин, дана заява не підлягає розгляду в господарських судах України, а тому суд відмовляє у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

В той же час, суд звертає увагу заявника, що згідно зі ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцевий суд є судом першої інстанції і розглядає справи, віднесені процесуальним законом до його підсудності.

Місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, передбачених процесуальним законом.

Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Підсудність окремих категорій справ місцевим судам, а також порядок їх розгляду визначаються процесуальним законом.

Таким чином, заявнику необхідно звернутись до місцевого суду, процесуальним законодавством якого передбачено розгляд відповідної категорії спорів.

Приписами ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, зокрема, в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно п. 5.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013р. № 7, питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається, зокрема, в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України відмовив у прийнятті позовної заяви Мележик Леоніда Петровича, тому сума судового збору в розмірі 3793,95 грн. сплачена позивачем до Державного бюджету України за квитанцією від 20.03.2015 року № ПН625 підлягає поверненню.

Керуючись ст. 44, п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд -

ухвалив:

1. Відмовити Мележик Леоніду Петровичу в прийнятті позовної заяви до Фізичної особи - підприємця Яценко Юрія Вікторовича про стягнення 189 697,00 грн.

2. Повернути Мележик Леоніду Петровичу судовий збір у розмірі 3793,95 грн., сплачений до Державного бюджету України згідно квитанції від 20.03.2015 року № ПН625.

Суддя Т.П. Карпечкін