КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р. Справа№ 910/18089/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства ,,Артбудінвест"

на рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2015р.

у справі № 910/18089/14 (головуючий суддя Головіна К.І., судді Ващенко Т.М., Літвінова М.Є.)

за позовом Дочірнього підприємства ,,Золотоніський комбікормовий завод"

до Приватного підприємства ,,Артбудінвест"

про стягнення 23 718,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство ,,Золотоніський комбікормовий завод" (далі - позивач) звернулось в господарський суд міста Києва з позовом до Приватного підприємства ,,Артбудінвест" (далі - відповідач) про стягнення 23 718,00 грн. заборгованості за договорами оренди транспортного засобу № 01-А, № 02-А за період серпень-грудень 2011р. (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 108 - 111).

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.01.2015р. у справі № 910/18089/14 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 23 718,00 грн. заборгованості з орендної плати та судові витрати.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на положення ЦК та ГК України, та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у даній справі та наявність підстав для їх задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав свого зобов'язання та у визначений сторонами строк не сплатив орендну плату за користування транспортними засобами за період серпень-грудень 2011 р. у сумі 23 718,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2015р. у справі № 910/18089/14 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з прийнятим рішенням, оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, та було допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Так, скаржник зазначає, що надані позивачем видаткові накладні та акти надання послуг, на підставі яких суд прийняв оскаржуване рішення, взагалі не стосуються ні договорів оренди транспортних засобів, ні самих транспортних засобів, які передавались в оренду, оскільки в них зазначено про виконання зовсім іншого договору ,,договору суборенди". Таким чином, на думку скаржника, надані в якості доказів первинні документи підтверджують господарську операцію по наданню в оренду вантажних автомобілів за договором суборенди, який не має жодного відношення до даної справи. Крім того, як зазначає скаржник, суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги та не зарахував в якості оплати платіжне доручення № 1370 від 12.10.2011р., яким відповідач перерахував позивачу в якості орендної плати 5 050,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2015р. апеляційну скаргу Приватного підприємства ,,Артбудінвест" прийнято до провадження та призначено розгляд скарги на 23.03.2015р.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про її необґрунтованість, просить оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні 23.03.2015р. представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача проти наведених доводів заперечив.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 24.07.2012р. у справі за заявою ПАТ ,,Дочірній банк Сбербанку Росії" до Дочірнього підприємства ,,Золотоніський комбікормовий завод" про визнання банкрутом визнано Дочірнє підприємство ,,Золотоніський комбікормовий завод" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого Юдицького О.В.

У відповідності до положень ст. 25 Закону України ,,Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражним керуючим встановлено, що в березні 2011р. між ДП ,,Золотоніський комбікормовий завод" та ПП ,,Артбудінвест" було укладено два договори оренди транспортних засобів № 01-А та № 02-А, право власності позивача на які підтверджується свідоцтвами про державну реєстрацію транспортних засобів САС0280031, САС028032, САС034546, САС034547, виданих РЕГ 2 МВ ДАІ м. Золотоноша ВДАІ у Черкаській області та листом - відповіддю № 13/14-543 від 24.11.2011р. ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2011р. між Дочірнім підприємством ,,Золотоніський комбікормовий завод" (далі - орендодавець, позивач) та Приватним підприємством ,,Артбудінвест" (далі - орендар, відповідач) був укладений договір оренди транспортного засобу № 01-А (далі - договір оренди-1, а.с. 34 - 36).

Відповідно до п.п. 1.1 договору оренди-1 орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування автомобіль марки Сканіа, державний реєстраційний номер СА 6877 АК, рік випуску 2007 р. та напівпричіп марки Фелдбіндер, державний номер СА 0667 ХТ, рік випуску 1997р.

Автомобіль та напівпричіп, що передаються в оренду, будуть використовуватись орендарем для перевезення комбікорму. Використання автомобіля без напівпричепа без погодження орендодавця не дозволяється (п. 2.1 договору оренди-1).

Автомобіль передається орендареві протягом 2 діб з моменту підписання даного договору (п. 3.1 договору оренди-1).

Передача автомобіля в оренду здійснюється за актом прийому - передачі, що підписується повноважними представниками сторін (п.3.2 договору оренди 1).

Строк оренди становить з 01.03.2011р. по 28.02.2013р. (п. 4.1 договору оренди-1).

Відповідно до п. 5.1 договору оренди-1 вартість орендної плати визначається сторонами щомісячно та зазначається в щомісячних актах наданих послуг оренди, котрі є невід'ємною частиною даного договору, які підписуються сторонами не пізніше 5-го числа наступного за звітним.

Орендна плата сплачується на підставі рахунку орендаря, який виставляється не пізніше 5 числа місяця наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендаря та/або готівковими коштами в касу орендаря до 08 числа місяця наступного за звітним (п. 5.2 договору оренди-1).

Також 01.03.2011р. між Дочірнім підприємством ,,Золотоніський комбікормовий завод" (далі - орендодавець, позивач) та Приватним підприємством ,,Артбудінвест" (далі - орендар, відповідач) був укладений договір оренди транспортного засобу № 02-А (далі - договір оренди-2, а.с. 38 - 40).

Відповідно до п.п. 1.1 договору оренди-2 орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування автомобіль марки Сканіа, державний реєстраційний номер СА 6880 АК, рік випуску 2007р. та напівпричіп марки Ванхол, державний номер СА 0668 ХТ, рік випуску 1988р.

Автомобіль та напівпричіп (цистерна), що передаються в оренду, будуть використовуватись орендарем для перевезення комбікорму. Використання автомобіля без напівпричепа без погодження орендодавця не дозволяється (п. 2.1 договору оренди-2).

Автомобіль передається орендареві протягом 2 діб з моменту підписання даного договору (п. 3.1 договору оренди-2).

Передача автомобіля в оренду здійснюється за актом прийому - передачі, що підписується повноважними представниками сторін (п.3.2 договору оренди 2).

Строк оренди становить з 01.03.2011р. по 28.02.2013р. (п. 4.1 договору оренди-2).

Відповідно до п. 5.1 договору оренди-2 вартість орендної плати визначається сторонами щомісячно та зазначається в щомісячних актах наданих послуг оренди, котрі є невід'ємною частиною даного договору, які підписуються сторонами не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним.

Орендна плата сплачується на підставі рахунку орендаря, який виставляється не пізніше 5-го числа місяця наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендаря, та/або готівковими коштами в касу орендаря до 08 числа місяця наступного за звітним (п. 5.2 договору оренди-2).

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав умови зазначених договорів оренди та передав в оренду відповідачу транспортні засоби, а саме - автомобіль марки Сканіа, державний реєстраційний номер СА 6877 АК, рік випуску 2007 р., напівпричіп марки Фелдбіндер, державний номер СА 0667 ХТ, рік випуску 1997р. та автомобіль марки Сканіа, державний реєстраційний номер СА 6880 АК, рік випуску 2007р. та напівпричіп марки Ванхол, державний номер СА 0668 ХТ, рік випуску 1988р., про що свідчать акти прийому-передачі додані до вказаних договорів (а.с. 37, 41).

Як зазначає позивач, між сторонами договорів оренди були складені наступні акти надання послуг та видаткові накладні, за якими позивач надав відповідачу послуг по оренді транспортних засобів на суму 56 011,44 грн., а саме:

- № КК300185 від 31.08.2011р. на суму 13 008,00 грн.;

- № КК300188 від 30.09.2011р. на суму 10 710,00 грн.;

- №КК300190 від 31.10.2011р. на суму 10 764,48 грн.;

- №КК300191 від 30.11.2011р. на суму 10 764,48 грн.;

- № КК00192 від 30.12.2011р. на суму 10 764,48 грн.

В січні 2012р. відповідачем за оренду транспортних засобів фактично було сплачено на рахунок позивача кошти в сумі 32 293,44 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1719 від 05.01.2012р., № 1729 від 17.01.2012р., № 1736 від 19.01.2012р.

На виконання умов п. 5.2 договорів оренди позивач склав та направив відповідачу рахунки на оплату за оренду автомобілів, які не були оплачені.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач порушив умови договорів оренди транспортного засобів № 01-А від 01.03.2011р. та № 02-А від 01.03.2011р. в частині здійснення платежів з орендної плати, внаслідок чого за ним рахується заборгованість в розмірі 23 718,00 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначав, що у нього заборгованість за вказаними договорами оренди транспортних засобів відсутня.

Колегія суддів, з огляду на встановлені у даній справі обставини та наявні у справі докази, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.

За правовою природою, укладений між сторонами договір є договором оренди, регулювання якого на законодавчому рівні визначено положеннями Цивільного кодексу України щодо відносин найму (оренди) - глава 58, параграфом 5 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частиною 6 ст. 283 ГК України встановлюється, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано в оренду відповідачу вантажні автомобілі за договорами оренди транспортних засобів №01-А, № 02-А від 01.03.2011р.

З наявних в матеріалах справи актів надання послуг № ККЗ00185 від 31.08.2011р., № ККЗ00188 від 30.09.2011р., видаткових накладних № ККЗ00190 від 31.10.2011р., №ККЗ00191 від 30.11.2011р., № ККЗ00192 від 30.12.2011р., підписаних представниками обох сторін та скріплених їх печатками, вбачається, що позивач надав відповідачу послуг по оренді транспортних засобів за період з серпня по грудень 2011р. на суму 56 011,44 грн., з яких сплачено лише 32 293,44 грн.

Таким чином, відповідач не виконав свого зобов'язання та у визначений сторонами строк не сплатив орендну плату за користування транспортними засобами за договорами оренди 1, 2 за період серпень-грудень 2011р. у сумі 23 718,00 грн.

З огляду на ті обставини, що відповідачем не надано доказів оплати даної заборгованості, позовні вимоги в частині стягнення 23 718,00 грн. основного боргу за договорами оренди 1, 2 за період з серпня 2011р. по грудень 2011р. підлягають задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач зазначає, що надані позивачем видаткові накладні та акти надання послуг, на підставі яких суд прийняв оскаржуване рішення, взагалі не стосуються ні договорів оренди транспортних засобів, ні самих транспортних засобів, які передавались в оренду, оскільки в них зазначено про виконання зовсім іншого договору ,,договору суборенди". На думку скаржника, надані в якості доказів первинні документи підтверджують господарську операцію по наданню в оренду вантажних автомобілів за договором суборенди, який не має жодного відношення до даної справи.

Колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника як необґрунтовані, з огляду на таке.

Законом України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначені правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні та у статті 1 наведено визначення термінів, за якою для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 вказаної норми передбачені обов'язкові реквізити первинних документів, а саме: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з наданих позивачем первинних документів, вони відповідають вимогам чинного законодавства щодо їх оформлення, та в графах ,,найменування робіт, послуг, товару" зазначено саме оренда вантажних автомобілів.

Крім того, доказів існування між сторонами договору суборенди вантажних автомобілів відповідачем не надано, а зазначення в первинних документах ,,договір суборенди" може свідчити у даному випадку про технічну описку, та не може бути підставою для звільнення від сплати орендної плати за спірними договорами оренди. Також колегія суддів зазначає, що первинні документи підписані представниками сторін та скріплені їх печатками, кошти за ними частково сплачені, тому вони обґрунтовано прийняті судом першої інстанції як належні та допустимі докази.

Крім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги та не зарахував в якості оплати платіжне доручення № 1370 від 12.10.2011р., яким відповідач перерахував позивачу в якості орендної плати 5 050,00 грн.

Як вбачається з платіжного доручення № 1370 від 12.10.2011р. на суму 5 050,00 грн., в призначенні платежу зазначено ,,за суборенду майнового комплексу зг.дог.01/02/2011-ККЗ від 01.02.2011р."

Таким чином, вказаний платіж не може бути зарахований в орендну плату за договорами оренди транспортних засобів 1, 2, оскільки має інше призначення.

Твердження відповідача, що він листом від 14.10.2011р., адресованому позивачу змінив призначення платежу на ,,за оренду автомобіля зг.дог.№ 02-А від 01.03.2011р." не може бути прийнято судом до уваги з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів отримання такого листа позивачем, як і доказів його направлення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, з підстав наведених вище, тому колегією суддів відхиляються.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що підстави для скасування або зміни рішення, які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні. Рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2015р. у справі № 910/18089/14 відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2015р. у справі № 910/18089/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства ,,Артбудінвест" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук

Повний текст складено та підписано 25.03.2015р.