ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Справа № 910/9421/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Самусенко С.С.

Татькова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну

скаргу Публічного акціонерного товариства "БМ Банк"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01 грудня 2014 року

у справі № 910/9421/14

господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства "БМ Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК"Антстрой"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні

відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансбуд-Сервіс"

про стягнення 1816728,00 грн.

та за зустрічним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СК"Антстрой"

до Публічного акціонерного товариства "БМ Банк"

про стягнення 638149,43 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог)

за участю представників

позивача Сердійчук О.Л.

відповідача Сапегін В.В., Ширко М.Р., Кочерга В.О.

третьої особи не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 15 вересня 2014 року (суддя Митрохіна А.В.) первісний позов Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СК "Антстрой", за участю третьої особи ТОВ "Трансбуд-Сервіс" про стягнення 1816728,00 грн. задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача збитки в сумі 1816728,00 грн. та судовий збір в сумі 36334,56 грн. У задоволенні зустрічного позову ТОВ "СК "Антстрой" до ПАТ "БМ Банк" про стягнення 638149,43 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог) відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01 грудня 2014 року (судді Рябуха В.І., Калатай Н.Ф., Ропій Л.М.) рішення господарського суду міста Києва від 15 вересня 2014 року у справі №910/9421/14 скасовано в частині задоволення позову ПАТ "БМ Банк" до ТОВ "СК "Антстрой" про стягнення 1816728,00 грн. збитків та прийняти нове рішення. Відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "БМ Банк". В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 15 вересня 2014 року у справі №910/9421/14 залишено без змін.

Не погоджуючись вищезазначеними рішенням та постановою Публічного акціонерного товариства "БМ Банк" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 01 грудня 2014 року скасувати та залишити в силі рішення господарського суду міста Києва від 15 вересня 2014 року у справі №910/9421/14.

В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У пунктах 1,2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Пунктом 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

08 лютого 2011 року державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Чернацьким О.В. під час примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек А.В. від 26 листопада 2010 року №4277 складено акт опису й арешту майна серія АА № 423686, згідно якого було описано та передано на відповідальне зберігання ПАТ "БМ Банк" рухоме майно, що належить на праві власності ТОВ "Трансбуд-Сервіс", та яке знаходиться в заставі ПАТ "БМ Банк", а саме, асфальтоукладач моделі Bomag BF691C, 2008 року випуску, заводський номер 96, двигун номер 10556858.

26 жовтня 2011 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Хомишиним Ю.Б. під час примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек А.В. від 26 листопада 2010 року №4284 складено акт опису й арешту майна, згідно якого було описано та передано на відповідальне зберігання ПАТ "БМ Банк" рухоме майно, що належить на праві власності ТОВ "Трансбуд-Сервіс", та яке знаходиться в заставі ПАТ "БМ Банк", а саме, бульдозер марки SHANTUI SD16, 2006 року випуску, заводський номер SD23AA105918, реєстраційний № 02264АС.

26 жовтня 2011 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Хомишиним Ю.Б. під час примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек А.В. від 26 листопада 2010 року № 4285 складено акт опису й арешту майна, згідно якого було описано та передано на відповідальне зберігання ПАТ "БМ Банк" рухоме майно, що належить на праві власності ТОВ "Трансбуд-Сервіс", та яке знаходиться в заставі ПАТ "БМ Банк", а саме, бульдозер марки SHANTUI SD23, 2007 року випуску, заводський № SD23AA100468, реєстраційний № 02288АС.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суб'єктом оціночної діяльності у виконавчому провадженні призначено ТОВ "Українська експертна група" в особі Антонова В.О.

Відповідно до висновків експертної оцінки, що були проведені оцінювачем в межах виконавчого провадження вартість асфальтоукладача моделі Bomag BF691C, 2008 року випуску, заводський номер 96, двигун номер 10556858 станом на 28 жовтня 2011 року без ПДВ становить 1800778,00 грн, вартість бульдозера марки SHANTUI SD16, 2006 року випуску, заводський номер SD23AA105918, реєстраційний №02264АС станом на 02 грудня 2011 року без ПДВ склала 439889,00 грн., бульдозера моделі SD23, 2007 року випуску, заводський №SD23AA100468, реєстраційний №02288АС станом на 02 грудня 2011 року без ПДВ - 550361,00 грн.

23 грудня 2011 року, з метою реалізації заставленого майна, що було передано на відповідальне зберігання позивачу, між ПАТ "БМ Банк" (банк) та потенційним покупцем ТОВ "СК "Антстрой" (покупець) було підписано протокол про наміри.

Згідно з п. 3 протоколу про наміри банк зобов'язався надати всю необхідну інформацію щодо реалізації заставленого майна та забезпечити участь покупця у прилюдних торгах, а покупець зобов'язався придбати заставлене майно на прилюдних торгах, які будуть проведені державною виконавчою службою у процесі виконавчого провадження, за ціною не нижчою за стартову ціну лотів.

Відповідач звернувся до позивача з листом від 27 січня 2012 року №04, в якому просив банк передати йому на зберігання зазначене майно, при цьому гарантуючи схоронність техніки, що буде передана йому на зберігання.

Стаття 936 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлює, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 942 ЦК України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов'язаний піклуватися про річ, як про свою власну.

02 лютого 2012 року між ПАТ "БМ БАНК" (поклажодавець) та ТОВ "СК "Антстрой" (зберігач) було укладено договір зберігання №02/12/01 (далі - договір зберігання), відповідно до п. 1.1 якого поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання транспортні засоби, зазначені в акті (актах) прийому-передачі, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору зберігання назва, кількість та стан майна, що передається поклажодавцем зберігачу на відповідальне зберігання зазначається у відповідному акті приймання-передачі, які є невід'ємною частиною даного договору (додаток № 1).

За умовами п. 3.2. договору зберігання зберігач, враховуючи специфіку майна, яке передається на зберігання, приймає майно на відповідальне зберігання на безоплатній основі та забезпечує умови для належного збереження, що виключають можливість погіршення стану.

Відповідно до п. 9.1 договору зберігання строк його дії встановлено сторонами до 01 лютого 2013 року.

Судом апеляційної інстанції з акту приймання-передачі №1 встановлено, що поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання майно, перелік якого наведений в акті, в тому числі:

бульдозер марки SHANTUI SD16, 2006 року випуску, заводський номер SD23AA105918, реєстраційний № 02264АС орієнтованою вартістю 307922,00 грн.;

бульдозер марки SHANTUI SD23, 2007 року випуску, заводський № SD23AA100468, реєстраційний № 02288АС орієнтованою вартістю 550361,00 грн.;

асфальтоукладач моделі Bomag BF691C, 2008 року випуску, заводський номер 96, двигун номер 10556858 орієнтованою вартістю 2452584,00 грн.

В акті зазначено, що під час прийому було виявлено наступні недоліки:

у асфальтоукладача моделі Bomag BF691C, 2008 року випуску, заводський номер 96, двигун номер 10556858 відсутність розширювача секцій та нівелірного лазерного обладнання;

бульдозер марки SHANTUI SD16, 2006 року випуску, заводський номер SD23AA105918, реєстраційний № 02264АС - необхідний капітальний ремонт двигуна та ходової частини, відсутність запчастин ходової частини;

бульдозер марки SHANTUI SD23, 2007 року випуску, заводський № SD23AA100468, реєстраційний № 02288АС - необхідний ремонт ходової з повною заміною комплектуючих деталей.

У пункті 4 акта №1 зазначено, що сторони підтверджують, що до зберігача переходять усі ризики, пов'язані зі зберіганням майна.

Судами встановлено, що відносно третьої особи ТОВ "Трансбуд-Сервіс" - власника арештованого майна, було порушено справу про банкрутство, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Ткачука Дмитра Володимировича.

З метою реалізації заставного майна була проведена незалежна оцінка майна, що знаходилось на зберіганні у ТОВ "СК "Антстрой".

Так, відповідно до висновку з експертної оцінки, що була проведена оцінювачем ТОВ "Оціночна компанія "Україна-Захід":

вартість бульдозера марки SHANTUI SD16, 2006 року випуску, заводський номер SD23AA105918, реєстраційний № 02264АС станом на 09 серпня 2012 року без ПДВ склала 129750,00 грн.;

вартість бульдозера марки SHANTUI SD23, 2007 року випуску, заводський №SD23AA100468, реєстраційний №02288АС станом на 08 травня 2012 року без ПДВ склала 325800,00 грн.;

вартість асфальтоукладача моделі Bomag BF691C, 2008 року випуску, заводський номер 96, двигун номер 10556858 станом на 30 листопада 2012 року без ПДВ склала 518750,00 грн.

28 серпня 2012 року, 28вересня 2012 року та 29березня 2013 року на прилюдних біржових торгах ТОВ "СК "Антстрой" придбало зазначену вище техніку, про що укладені договори купівлі-продажу майна підприємства-банкрута від 28 серпня 2012 року № 3, від 28 вересня 2012 року №4 та від 29 березня 2013 року.

Суд першої інстанції порівнявши вартість майна, визначеної на момент його передачі на зберігання (висновки станом на 28 жовтня 2011 року та станом на 02 грудня 2011 року), та вартість, визначеної на момент продажу з прилюдних біржових торгів (висновки станом на 08 травня 2012 року, на 09 серпня 2012 року та на 30 листопада 2012 року), його вартість зменшилась на 1816728,00 грн.

Пунктом 4.1 договору зберігання передбачено, що за невиконання (неналежне виконання) умов даного договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Сторони також відповідають за збитки, які виникли внаслідок неякісного виконання іншою стороною своїх договірних зобов'язань, у повному розмірі таких збитків.

Згідно з ч.1 ст.950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем, зокрема, у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

Суд першої інстанції, зважаючи на пункт 3.2 договору зберігання, відзначив, що оскільки у період з 02 лютого 2012 року до моменту проведення прилюдних біржових торгів зазначене вище майно знаходилось на зберіганні у ТОВ "СК "Антстрой", то зменшення вартості майна, сталось з вини зберігача - відповідача внаслідок неналежного зберігання майна. Тому суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог банку до відповідача про стягнення 1816728,00 грн. збитків.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції зазначив, що зазначене вище майно (техніка) під час його огляду 28 жовтня 2011 року та 02 грудня 2011 року оцінювачем ТОВ "Українська експертна група" перебувало у попереднього зберігача - ТОВ "Укрскан", за місцем його зберігання - на будівельному майданчику в м. Буча Київської області, а договір зберігання №02/12/01 між банком та ТОВ "СК "Антстрой" укладено тільки 02 лютого 2012 року, і на момент передачі майна скаржнику на зберігання будь-якої експертної оцінки не проводилось, а в акті приймання-передачі №1 (додаток до договору зберігання) зазначена орієнтовна вартість переданого на зберігання майна.

Колегія суддів Вищого господарського суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та вважає передчасними висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доводиться кредитором (ч.1,2 ст.623 ЦК України).

Згідно зі ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, понесені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення:

протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи;

шкідливий результат такої поведінки (збитки);

причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками;

вина правопорушника.

Відшкодування збитків є мірою відповідальності, що застосовується за наявності збитків, протиправності дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки. Обов'язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків.

Позивач не надав суду доказів щодо наявності повного складу цивільного правопорушення, як необхідної умови для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

У разі завдання поклажодавцеві збитків у вигляді знецінення речі доведенню потребують обставини завдання об'єкту зберігання пошкодження зі сторони поклажодавця.

Крім того, при вирішенні питання відшкодування завданої шкоди, доведення потерпілою стороною факту завдання їй збитків іншою стороною не має вирішального значення для застосування механізму відновлення її майнового стану за відсутності доведення вини у діях чи бездіяльності сторони, котра завдала шкоду.

Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність позивачем наявності обставин, з якими законодавство пов'язує можливість відшкодування збитків.

Насамперед не зазначено причини знецінення об'єктів зберігання за період перебування їх на зберіганні у відповідача, не наведено в чому саме полягає невиконання відповідачем договірних зобов'язань та не вбачається за можливе встановити фактичне використання речі або завдання їй певних пошкоджень, з огляду на відсутність будь-яких документів фіксування стану об'єктів зберігання на момент їх реалізації через прилюдні торги з метою здійснення детального порівняння зі станом об'єктів зберігання на момент їх прийняття на зберігання за актом від 01 березня 2012 року № 1 та виявлення певних пошкоджень, на яких наполягає позивач за первісним позовом.

Крім того, відсутня визначальна складова, за якої неможливо притягнути суб'єкта господарських відносин до відповідальності, а саме протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

До того ж, слід відзначити, що сам факт наявності певного знецінення об'єктів зберігання носить лише характер припущення щодо виникнення даних обставин з вини зберігача, потребує підтвердження певною доказовою базою, яка, як свідчать матеріали справи, у позивача за первісним позовом відсутня.

Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Позивачем не доведені обставини заподіяння збитків, наявності протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між діями відповідача та понесеними збитками, а також не надано доказів на підтвердження неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором зберігання.

Крім того, відповідно до звітів про незалежну оцінку майна від 20 червня 2012 року, від 10 серпня 2012 року та від 20 грудня 2012 року спірні бульдозери та асфальтоукладач на момент проведення оцінки мали недоліки та потребували ремонту.

Позивачем не доведено вчинення відповідачем будь-яких протиправних дій, які б могли погіршити технічний стан майна і вплинути на їх вартість.

Відповідач зазначає, що після щомісячних оглядів банк не звертався до відповідача з претензіями щодо неналежної схоронності чи пошкодження майна, що зберігалось.

Фактично позовні вимоги банку про відшкодування збитків ґрунтуються на звітах про оцінку майна, при порівнянні яких було встановлено різницю у вартості майна, однак вимоги про відшкодування збитків не можуть ґрунтуватись лише на даних звітів про оцінку майна, повинен бути доведений повний склад правопорушення (4 умови).

З огляду на викладене колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції та вважає, що позовні вимоги по первісному позову є необґрунтованими та в задоволенні позову ПАТ "БМ Банк" до ТОВ "СК "Антстрой" за участю третьої особи ТОВ "Трансбуд-Сервіс" про стягнення 1816728,00 грн збитків правомірно відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції стосовно зустрічних позовних вимог не оскаржується, тому судом касаційної інстанції не переглядається.

Згідно з статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Колегія суддів Вищого господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Таким чином, доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного вище і керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну Публічного акціонерного товариства "БМ Банк"" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 01 грудня 2014 року зі справи № 910/9421/14 залишити без змін.

Головуючий суддя І. А. Плюшко

Судді С.С. Самусенко

В. І. Татьков