ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015 року Справа № 10/63

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Науменка І.М.

секретар: Сусла Я.Б.

Учасники провадження у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області

на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 19.11.2014 року

у справі № 10/63

за заявою Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" від імені якого діє регіональний уповноважений представник Ліквідатора банку "Україна" в Кіровоградській області

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Панчеве", с. Панчеве Новомиргородського району Кіровоградської області

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 19.11.2014 року у справі № 10/63 (суддя - Деревінська Л.В.) відмовлено в задоволенні заяви (скарги) № 1448/06-37 від 01.09.2014 року УПФУ в Новомиргородському районі Кіровоградської області на дії арбітражного керуючого Христенка В.В. щодо невизнання грошових вимог за період з 01.11.2011 року по 31.08.2014 року в сумі 104 787,61 грн. витрат на оплату та доставку пільгових пенсій, нарахованої на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Не погодившись із винесеною ухвалою, Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 19.11.2014 року у даній справі, визнати поточні грошові вимоги Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Панчеве" заборгованості по відшкодуванню пільгових пенсій за списком № 1 та списком № 2, які виникли за період з 01.11.2011 року по 31.08.2014 року в сумі 104 787,61 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- судом не було враховано, що положення законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є спеціальними щодо норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" при визначенні порядку нарахування підприємством-боржником заборгованості з фактичних витрат органів Пенсійного фонду України на доставку та виплату пенсій, призначених на пільгових умовах.

- господарський суд не вірно застосував норми матеріального права, оскільки законодавством України про пенсійне страхування припинення нарахування заборгованості на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, не пов'язується з моментом відкриття ліквідаційної процедури щодо підприємства - боржника;

- органи Пенсійного фонду України вправі заявляти грошові вимоги про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в ході провадження у справі про банкрутство протягом ліквідаційної процедури боржника до моменту державної реєстрації припинення боржника як юридичної особи та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.03.2015 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.03.2015 року.

Учасники провадження у справі наданими їм процесуальними правами не скористалися та не забезпечили явку в судове засідання своїх повноважних представників, які про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка представників учасників провадження у справі не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи по суті у відсутності вказаних представників.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 16.04.2002 року за заявою Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" від імені якого діяв регіональний уповноважений представник ліквідатора АК АПБ "Україна" в Кіровоградській області було порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Панчеве" (т. 1, а. с. 1).

Постановою господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2003 року Товариство з обмеженою відповідальністю агрофірму "Панчеве" визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру строком до 01.12.2003 року. Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Волохова А.О., якого зобов'язано вчинити певні дії (т. 3, а. с. 159-161).

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 29.06.2010 року призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Христенка В.В.

Строк ліквідаційної процедури судом неодноразово продовжувався.

Так, ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 09.10.2014 року продовжено строк ліквідаційної процедури до 15.03.2015 року (т. 28, а. с. 21).

05.09.2014 року від Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області до господарського суду надійшла заява (скарга) про визнання поточних грошових вимог на суму 104 787,61 грн. (т. 27, а. с. 11-43).

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 30.10.2014 року розгляд заяви (скарги) № 1448/06-37 від 01.09.2014 року призначено на 19.11.2014 року. Зобов'язано кредитора - УПФ України в Новомиргородському районі Кіровоградської області подати до суду докази направлення заяви від 01.09.2014 року ліквідатору, обґрунтувати свою позицію з врахуванням постанови Верховного Суду України від 18.03.2014 року у справі № 6/108-09. Зобов'язано ліквідатора подати до суду згоду чи заперечення на доводи заявника (т. 28, а. с. 53).

14.11.2014 року від Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області до господарського суду надійшло письмове пояснення (т. 28, а. с. 84).

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 19.11.2014 року відмовлено в задоволенні заяви (скарги) № 1448/06-37 від 01.09.2014 року УПФУ в Новомиргородському районі Кіровоградської області на дії арбітражного керуючого Христенка В.В. щодо невизнання грошових вимог за період з 01.11.2011 року по 31.08.2014 року в сумі 104 787,61 грн. витрат на оплату та доставку пільгових пенсій, що нараховані на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та включення їх до реєстру вимог кредиторів (т. 28, а. с. 117-118).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість винесеної місцевим господарським судом ухвали від 19.11.2014 року, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно із пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень (Х розділ) Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) (в редакції, що діє з 19.01.2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Оскільки провадження у справі порушено 16.04.2002 року, а постанова про визнання боржника банкрутом прийнята судом 13.02.2003 року, то при розгляді даної справи застосовуються положення Закону в редакції, що діяла станом на 18.01.2013 року.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом .

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відмовляючи в задоволенні скарги Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області місцевий господарський суд посилався на ту обставину, що вимоги Управління не мають характеру поточних у розумінні статті 1 Закону, заявлені після введення ліквідаційної процедури, під час якої не виникає будь-яких нових зобов'язань, що можуть бути заявлені в порядку частини 1 статті 23 Закону.

Зміст прав і обов'язків ліквідатора визначено статтею 25 Закону.

Зокрема, частиною 1 статті 25 Закону передбачено, що ліквідатор заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, є неоплаченими і заявлені кредитором у межах строку ліквідаційної процедури, передбаченого частиною 2 статті 22 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.02.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області зверталось до ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Панчеве" арбітражного керуючого Христенка В.В. із заявою про визнання поточних грошових вимог за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року на суму 63 712,34 грн. (т. 27, а. с. 41).

12.03.2014 року арбітражний керуючий - ліквідатор Христенко В.В. повідомив Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області про результати розгляду заяви Управління про визнання поточних грошових вимог до боржника (т. 27, а. с. 39).

У своєму повідомленні арбітражний керуючий Христенко В.В. пояснив, що вимоги кредитора - УПФУ в Новомиргородському районі Кіровоградської області на суму 63 712,34 грн. не підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у зв'язку з тим, що заборгованість із сплати фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій виникла після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, зазначені вимоги не є поточними, оскільки під час ліквідаційної процедури нові зобов'язання не можуть виникати.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури.

05.09.2014 року від Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області до господарського суду надійшла заява про визнання поточних грошових вимог на суму 104 787,61 грн. (т. 27, а. с. 11-43). Заява кредитора мотивована тим, що боржник має заборгованість перед Управлінням по відшкодуванню пільгових пенсій за період з 01.01.2011 року по 31.08.2014 року на загальну суму 104 787,61 грн.10.02.2014 року Управління зверталось до арбітражного керуючого Христенка В.В. із заявою про визнання поточних грошових вимог до боржника за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року на суму 63 712,34 грн., у визнанні яких в березні 2014 року ліквідатором було відмовлено.

Як встановлено судом першої інстанції, грошові вимоги УПФУ в Новомиргородському районі Кіровоградської області до боржника за період з 01.01.2011 року по 31.08.2014 року в сумі 104 787,61 грн. становлять заборгованість по відшкодуванню витрат на доставку пільгових пенсій.

При цьому, нарахування скаржником спірних кредиторських вимог на загальну суму 104 787,61 грн., у визнанні яких в якості поточних йому було відмовлено, здійснено в період після визнання боржника банкрутом, тобто після 13.02.2003 року.

Необхідно враховувати, що з моменту порушення справи про банкрутство боржник знаходиться в особливому правовому режимі і Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", як спеціальний закон регулює правовідносини, пов'язані із банкрутством суб'єктів підприємницької діяльності.

Так, положеннями статті 23 вказаного Закону передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури закінчується технологічний цикл із виготовлення продукції, і підприємницька діяльність банкрута завершується. Строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. Припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися лише в межах ліквідаційної процедури.

Згідно з вимогами статей 1 та 23 Закону, поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора.

Із змісту заяви Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області вбачається, що заборгованість по відшкодуванню витрат на доставку пільгових пенсій за період з 01.01.2011 року по 31.08.2014 року в розмірі 104 787,61 грн. виникла після визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора постановою господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2003 року.

Таким чином, вимоги Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області за період з 01.01.2011 року по 31.08.2014 року в розмірі 104 787,61 грн. не мають характеру поточних у розумінні статті 1 Закону, заявлені після введення ліквідаційної процедури, під час якої не виникає будь-яких нових зобов'язань, що можуть бути заявлені в порядку частини 1 статті 23 Закону.

Слід звернути увагу, що виходячи з встановленого в пункті 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" порядку формування джерел (коштів, призначених на оплату праці), з яких підприємства та організації здійснюють внесення до Пенсійного фонду України, що покривають фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, та враховуючи, що відповідно до норм пункту 1 статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня визнання підприємства банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури працівники цього підприємства повідомляються про звільнення в установленому законом порядку, кошти на оплату праці не перераховуються, виплата заробітної плати припиняється, а фонд оплати праці саме з метою оплати праці працівників з вказаного часу припиняє своє формування.

З урахуванням викладеного, в ліквідаційній процедурі у банкрута не можуть виникати зобов'язання зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), в тому числі передбачених пенсійним законодавством.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України у справі № 6/108-09 від 18.03.2014 року та від 08.04.2014 року, Вищого господарського суду України у справах № 5021/321/12 від 11.12.2013 року, № 5023/4049/12 від 03.07.2014 року, № 920/725/13 від 03.07.2014 року.

За наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відмову в задоволенні заяви № 1448/06-37 від 01.09.2014 року Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області на дії ліквідатора стосовно невизнання грошових вимог в сумі 104 787,61 грн. витрат на оплату і доставку пільгових пенсій.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Кіровоградської області від 19.11.2014 року має бути залишена без змін.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новомиргородському районі Кіровоградської області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 19.11.2014 року у справі № 10/63 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.М. Науменко