ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р.Справа № 922/262/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом ТОВ Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології", м. Сєвєродонецьк
до Сєвєродонецької міської ради Луганської області, м. Сєвєродонецьк
провизнання недійсною додаткової угоди
за участю представників:

позивача - Сутковий А.М., довіреність № 30 від 28.08.14 р.,

Лях В.В., довіреність від 28.08.14 р.,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить визнати недійсною додаткову угоду від 12.07.11р. до договору оренди землі №75 від 12.05.09р., яку укладено з Сєвєродонецькою міською радою Луганської області.

Ухвалою суду від 15.01.15р. за позовною заявою було порушено провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

03.02.15р. на адресу суду надійшов поштою відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 17.02.15р., за клопотанням відповідача, визнано поважними причини неявки представника відповідача та можливість здійснення розгляду справи за відсутності представника відповідача.

17.02.15р. представник позивача надав письмові заперечення на відзив відповідача на позовну заяву (вх.№6386 від 17.02.15р.), в яких просить суд позовні вимоги позивача задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 11.03.15р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 11.03.15р. не з`явився.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

12 травня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково- дослідним і проектним інститутом "Водоочисні технології" та Сєвєродонецькою міською радою було укладено Договір оренди землі № 75 (надалі - Договір) строком на 25 років.

Даний Договір було зареєстровано в Сєвєродонецькому міському реєстраційному окрузі Луганської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" 20 травня 2009 року за № 75.

Цією ж датою - 20 травня 2009 року, було складено акт передачі-прийняття земельної ділянки в натурі.

29.03.2011 року двадцятою (черговою) сесією шостого скликання Сєвєродонецької міської ради було прийнято рішення № 431 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка", яким було затверджено нову нормативну грошову оцінку зазначених земель у складі текстового та графічних матеріалів, виконану станом на 01.01.2008 року Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст "Діпромісто".

12 липня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково- дослідним і проектним інститутом "Водоочисні технології" та Сєвєродонецькою міською радою було укладено додаткову угоду без номера до Договору оренди землі № 75 від 12 травня 2009 року.

Оскаржувану додаткову угоду, як вказується в її преамбулі, було укладено саме на виконання даного рішення.

Відповідно до пункту 3 Додаткової угоди сторони встановили, що "Ця угода є невідємною частиною договору і діє з 01.07.2011р."

01.04.2014 р. Ухвалою Вищого адміністративного суду України залишено в силі постанову Сєвєродонецького міського суду від Луганської області від 03 серпня 2012 року у адміністративній справі № 2а/1227/3807/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ЛІА" ЛТД до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення Сєвєродонецької міської ради № 431 від 29.03.11 р.

Вказаними судовими рішеннями касаційної та першої інстанцій одночасно скасовується нормативна грошова оцінка землі, яка стала підставою для грошової оцінки земельної ділянки Позивача у розмірі 4379386,48 грн. та зазначена в Додатковій угоді без номера від 12 липня 2011 року до Договору оренди землі № 75 від 12 травня 2009 року та відновлюється дія нормативної грошової оцінки землі, яка стала підставою для грошової оцінки земельної ділянки Позивача у розмірі 2699416,16 грн. та зазначена в первісній редакції Договору оренди землі № 75 від 12 травня 2009 року (з урахуванням індексації).

Так, у п. 5 Договору оренди землі № 75 від 12 травня 2009 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2549102,00 гривень.

У відповідності до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 03.09.2014 року за № 2490-с, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2699416,16 гривень.

У відповідності до листа Державного агентства земельних ресурсів України від 10.01.2014 № 12-28-0.22-95/2-14, коефіцієнти індексації за 2009-2013 року скали:

- 2009 рік - 1,059, 2010 рік -1,0, 2011 рік -1,0, 2012 рік -1,0, 2013 рік -1,0.

Розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 2014 рік:

2549102,00 гривень X 1,059 = 2699416,16 гривень.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Зазначені положення ст. 203 ЦК України узгоджуються з положеннями ч. 1 ст. 207 ГК України, відповідно до якої господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", у розгляді позовів про визнання недійсними правочинів, при вчиненні яких було застосовано нормативно-правові акти державних та інших органів, у подальшому скасовані (визнані нечинними або недійсними) згідно з судовими рішеннями, що набрали законної сили, господарським судам необхідно виходити з того, що сам лише факт такого скасування (визнання нечинним або недійсним) не може вважатися достатньою підставою для задоволення відповідних позовів без належного дослідження господарським судом обставин, пов'язаних з моментом вчинення правочину та з його можливою зміною сторонами з метою приведення у відповідність із законодавством.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. У разі коли після такого вчинення набрав чинності акт законодавства, норми якого інакше регулюють правовідносини, ніж ті, що діяли в момент вчинення правочину, то норми такого акта, якщо він не має зворотної сили, застосовуються до прав та обов'язків сторін, які виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, суд зазначає, що для надання оцінки відповідності спірної додаткової угоди вимогам законодавства на момент її вчинення, тобто на 12.07.11р., має бути з'ясовано питання щодо дійсності на вказаний момент рішення №431 від 29.03.11 - що, як уже зазначалося, було визнане протиправним та скасоване постановою суду в адміністративній справі, що набрала чинності 01.04.14р.

Як зазначено у п.10.2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.13 № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі", із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень, як способу захисту порушеного права позивача, застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту.

Враховуючи, що рішення №431 від 29.03.11р. адміністративним судом було визнано протиправним та скасовано, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість тверджень позивача про те, що зазначений акт суб'єкта владних повноважень не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття, тобто від 29.03.11р.

Висновок про те, що рішення №431 від 29.03.11 не породжує жодних правових наслідків з моменту прийняття, додатково підтверджується рішенням Сєвєродонецької міської ради №3980 від 12.06.14року "Про затвердження грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, селища Воєводівка", яке набрало чинності з 01.01.15 року. А саме, вказаним рішенням, рішення №1212 від 19.01.98р. визнано таким, що втратило чинність з 01.01.15 року.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Виходячи з вищевикладеного, оскільки надані заперечення відповідача не спростовують заявлений позов, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Витрати позивача зі сплати судового збору за подання позову, відповідно до ст.49 ГПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 16, 203, 207, 210, 215, 236, 256, 260, ч. 1, 5 статті 261 Цивільного кодексу України; ст.152 Земельного кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду без номера від 12 липня 2011 року до договору оренди землі № 75 від 12 травня 2009 року.

Стягнути з Сєвєродонецької міської ради Луганської області (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, буд. 32. Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідний і проектний інститут "Водоочисні технології" (93400, обл. Луганська, м. СєвєроДонецьк, вул. Гоголя, буд. 16. Код , р/р 8868 в АГ "ОТП Банк", МФО 300528) витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.03.2015 р.

Суддя Л.В. Шарко