РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015№910/883/15-г

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/883/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи», м. Донецьк,

до публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії», м. Київ,

про розірвання третейських угод,

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - Новика Є.М. (довіреність від 10.12.2014 №457).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комп'ютерні автоматизовані системи» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (далі - Банк) про:

- розірвання третейської угоди, укладеної Товариством та Банком, викладеної у пункті 11.16 договору від 24.10.2013 № 26-Н/13/66/КЛ-КБ про відкриття кредитної лінії (далі - Договір від 24.10.2013), шляхом виключення пункту 11.16 з Договору від 24.10.2013;

- розірвання третейської угоди, укладеної сторонами, викладеної у пункті 9.5 договору застави від 24.10.2013 (далі - Договір застави), шляхом виключення пункту 9.5 з вказаного Договору.

Позов мотивовано тим, що змінилися обставини, які сторони враховували в укладенні Договору від 24.10.2013 і Договору застави, що зумовлено проведенням на території Луганської і Донецької областей антитерористичної операції; позивач не зможе захистити свої права в третейському суді в умовах інформаційної, транспортної, фінансової блокади, тобто третейське застереження обмежує право позивача на судовий захист.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.01.2015 порушено провадження у справі.

У жодне судове засідання представник позивача не з'явився.

Банком 10.03.2015 подано відзив на позов, в якому зазначено, що передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав; статтею 51 Регламенту Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» визначено порядок повідомлення третейським судом про час і місце розгляду справи не лише засобами поштового зв'язку, а й іншими засобами; позивач має право повідомити третейському суду свою фактичну адресу та засоби зв'язку; Товариство має можливість дізнаватися про дати судових засідань в даній справі, а тому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 10.03.2015 представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позов, поданому суду 10.03.2015 у письмовому вигляді, проти задоволення позовних вимог заперечив, подав суду для огляду оригінали документів, долучених до матеріалів справи. Суд встановив відповідність наявних в матеріалах справи копій поданим оригіналам та повернув оригінали представнику.

Позивач 19.01.2015 подав суду заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вказаної заяви.

Суд ухвалив відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У частині першій статті 1049 ЦК зазначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

24.10.2013 Товариством (позичальник) та Банком було укладено Договір від 24.10.2013, за умовами якого відповідач відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію в національній валюті України гривні (далі - Кредитна лінія) та на підставі додаткових угод до Договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредитні кошти (далі - Кредит) у порядку та на умовах, визначених Договором, а позичальник зобов'язується використовувати Кредит на цілі, зазначені в пункті 1.5 Договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати Банку проценти за користування Кредитом, а також повернути Банку Кредит у терміни, встановлені цим Договором та/або додатковими угодами до Договору та виконати інші умови Договору (пункт 1.1 Договору).

В забезпечення виконання зобов'язань за Договором від 24.10.2013 сторонами було укладено Договір застави, за яким Товариство виступило заставодавцем за зобов'язаннями, що випливають з Договору від 24.10.2013, в обсязі та умовах, визначених Договором застави.

Пункт 11.16 Договору від 24.10.2013 та пункт 9.5 Договору застави є тотожними та мають такий зміст:

- усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього Договору чи у зв'язку з ним, в тому числі ті, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання неукладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного Договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого Третейського суду 15.03.2013, видане Державною реєстраційною службою України), згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди, та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду. Спір розглядається одноособова суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті суду. При цьому, сторони Договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» є остаточними і обов'язковими з дати його винесення. Умови Договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього Договору.

Відтак, сторонами було визначено порядок вирішення спорів.

В обґрунтування позовних вимог про розірвання третейської угоди, укладеної сторонами, викладеної у пункті 11.16 Договору від 24.10.2013, шляхом виключення пункту 11.16 з вказаного договору та розірвання третейської угоди, укладеної сторонами, викладеної у пункті 9.5 Договору застави, шляхом виключення пункту 9.5 з вказаного Договору, позивач зазначає, зокрема таке:

- на час підписання Договору від 24.10.2013 та Договору застави позивач не знав й не міг передбачити, що з кінця квітня 2014 року у східному регіоні України розпочнеться широкомасштабна антитерористична операція із залученням Збройних сил України (Указ Президента України від 14.04.2014 № 405/2014);

- на даний час Донецька область охоплена бойовими діями, виникають збройні конфлікти, мають місто акти тероризму, введено комендантську годину з боку ДНР, заблоковано роботу органів влади, пошти, зв'язку, тривають випадки озброєних нападів на людей, транспорт, вантажі;

- з 27.11.2014 державне підприємство «Укрпошта» зупинило приймання і доставку поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою;

- рішенням Ради національної безпеки і оборони від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» запропоновано Національному банку України вжити у місячний строк заходів щодо припинення обслуговування банками рахунків, у тому числі карткових, відкритих суб'єктам господарювання всіх форм власності та населенню на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях. Зазначене рішення наразі виконується комерційними банками. На підставі постанови Національного банку України від 06.08.2014 № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» припинено діяльність всіх банків на територіях проведення антитерористичної операції;

- в умовах обставин, які склалися наразі на Донбасі, позивач втратив можливість забезпечити належний, професійний захист своїх інтересів; проте, законодавче забезпечення права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України, дає змогу бути впевненим, що прийняте рішення буду перевірено органами судової влади, що дає можливість розраховувати на справедливий суд, право на який гарантовано державою;

- третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції; з аналізу положень Закону України «Про третейські суди» (далі - Закон) випливає, що третейські суди є недержавними незалежними органами захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

- рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом; випадки, визначені законом, взагалі не пов'язані з оцінкою правомірності прийнятого рішення з точки зору матеріального права та процесуального права;

- отже, є визначені статтею 652 ЦК України підстави для розірвання третейських угод.

Відповідно до статті 1 Закону до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Третейський суд - це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. Третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (стаття 2 Закону).

Згідно зі статтею 5 Закону юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 12 Закону третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.01.2008 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Одним зі способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права та свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 51 Закону рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Обґрунтовуючи підстави позовних вимог, позивач зазначає про існування обставин, вказаних у статті 652 ЦК України, які передбачають право сторони на розірвання договору.

Відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Місцезнаходження позивача в зоні проведення антитерористичної операції та вірогідність у зв'язку з цим неналежного повідомлення третейським судом позивача про час та місце розгляду справи не може бути підставою для розірвання третейських угод, викладених у пункті 11.16 Договору від 24.10.2013 та пункті 9.5 Договору застави, оскільки у вимозі про розірвання таких угод відсутні всі умови, обов'язковість яких наведена в частині другій статті 652 ЦК України.

При цьому суд зазначає, що дійсно сторони в момент укладення вказаної третейської угоди не могли передбачити, що настануть ті обставини, про які зазначає позивач у позові; зміна обставин зумовлена причинами, які позивач не може усунути; із договорів та звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач.

Однак позивач безпідставно та необґрунтовано вважає, що виконання третейських угод може порушити співвідношення майнових інтересів сторін і позбавити позивача того, на що він розраховував при їх укладенні; останнім не доведено обов'язковості та невідворотності порушення процесуальних прав та інтересів сторін у випадку виконання третейських угод.

Так, відповідно до частини другої статті 1225 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, зокрема, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно з частиною першою статті 12210 ГПК України господарський суд відмовляє у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

У статті 56 Закону, яка визначає порядок видачі виконавчого документа, зазначено, що компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Отже, підставою для скасування рішення третейського суду та відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду є, зокрема, неповідомлення належним чином учасника судового процесу про призначене засідання третейського суду. Тобто Товариство не позбавлене можливості у разі неповідомлення його належним чином про розгляд справи третейським судом скористатися процесуальними можливостями, передбаченими названими статтями ГПК України.

Водночас згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» установлено, що проведення реєстраційних дій щодо зміни місцезнаходження юридичних осіб та місця проживання фізичних осіб - підприємців, місцезнаходженням/місцем проживання яких є територія проведення антитерористичної операції, здійснюється щодо юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців державними реєстраторами реєстраційних служб територіальних органів Міністерства юстиції України в областях та місті Києві.

З огляду на наведене позивач не позбавлений права здійснити зміну місцезнаходження юридичної особи.

Поряд з цим, господарський суд міста Києва вважає за можливе зазначити, що згідно зі статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.03.2015.

Суддя О. Марченко