РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/1951/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

про відшкодування шкоди в порядку регресу 15 319,88 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

31.01.2015 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу 15 319,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 178/13-Т/К/01 від 26.02.2013 р. внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Porsche Cayenne», реєстраційний номер АА 0932 СА, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «KIA Sportage», реєстраційний номер АА 3701 ОС, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/8556583), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2015 р. порушено провадження у справі № 910/1951/15-г та призначено розгляд справи на 16.02.2015 р. об 11:50 год.

16.02.2015 р. через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/4341 від 12.02.2015 р. з інформацією про страхове покриття за полісом № АС/8556583.

16.02.2015 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні, яке відбудеться 16.02.2015 р., оскільки представник повинен бути присутнім в іншому судовому засіданні, яке також призначене на 16.02.2015 р. та відбудеться у Приморському районному суді міста Одеси. На підтвердження зазначеного у клопотанні відповідач надав суду копію ухвали Приморського районного суду Одеси від 28.01.2015 р. у справі № 522/452/15-ц.

16.02.2015 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого просив суд розглядати справу без участі представника позивача на підставі наявних в ній доказів. Зазначеним клопотанням позивач також просив суд долучити до матеріалів справи власне письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору; копію витягів з ЄДРПОУ стосовно позивача та відповідача; копію договору № 178/13-Т/К/01 від 26.02.2013 р.

В судове засідання, призначене на 16.02.2015 р., представник позивача не з'явився, але подав клопотання 16.02.2015 р. через відділ діловодства суду про розгляд справи за відсутності преставника на підставі наявних в ній доказів.

В судове засідання, призначене на 16.02.2015 р., представник відповідача не з'явився, але повідомив суд про причини неявки в судове засідання, подавши 16.02.2015 р. через відділ діловодства суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю бути присутнім в судовому засіданні, яке відбудеться 16.02.2015 р., оскільки повинен бути присутнім в іншому судовому засіданні, яке також призначене на 16.02.2015 р. та відбудеться у Приморському районному суді міста Одеси.

В судовому засіданні, призначеному на 16.02.2015 р., судом розглянуте клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні, яке відбудеться 16.02.2015 р., оскільки представник повинен бути присутнім в іншому судовому засіданні, яке також призначене на 16.02.2015 р. та відбудеться у Приморському районному суді міста Одеси.

Клопотання судом задоволене.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи у разі нез'явлення предстаників сторін в судове засідання та неподання витребуваних доказів.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 16.02.2015 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 р. відкладено розгляд справи на 16.03.2015 р. об 11:40 год.

27.02.2015 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, відповідно до якого просив суд розглянути справу № 910/1951/15-г без участі представника позивача, у зв'язку із неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні, призначеному на 16.03.2015 р. об 11:40 год., через значний об'єм справ в судах різних інстанцій. Зазначеним клопотанням позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві № 4/1/к від 27.01.2015 р., в повному обсязі та просив суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 15 319,88 грн. Та судові витрати в розмірі 1 827,00 грн.

16.03.2015 р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив, відповідно до якого відповідач зазначив, що сума страхового відшкодування, заявлена позивачем, у розмірі 15 319,88 грн. повинна бути зменшена на суму податку на додану вартість у розмірі 2 553,31 грн. В основу заперечень відповідача, викладених у відзиві, покладено твердження про те, що позивач неправомірно включив до заявленої суми розмір податку на додану вартість, який складає 2 553,31 грн.

Представник позивача в судове засідання 16.03.2015 р. не з'явився, але повідомив суд про поважні причини неявки, подавши 27.02.2015 р. через відділ діловодства суду клопотання про розгляд справи № 910/1951/15-г без участі представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 16.03.2015 р., не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 16.03.2015 р. без участі представників позивача та відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 16.03.2015 р. у відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.02.2013 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та Товмасяном Сергієм (страхувальник) було укладено договір № 178/13-Т/К/01 добровільного страхування наземного транспорту (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Porsche Cayenne», реєстраційний номер АА 0932 СА. Строк дії договору страхування визначений з 26.02.2013 р. до 25.02.2014 р.

07.02.2014 р. в місті Києві на проспекті Героїв Сталінграду сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Porsche Cayenne», реєстраційний номер АА 0932 СА, під керуванням Дужак Марини Володимирівни та автомобіля «KIA Sportage», реєстраційний номер АА 3701 ОС, яким керував Александровський Борис Петрович. Наведене підтверджується довідкою № 9347276 про дорожньо-транспортну пригоду Управління ДАІ ГУ МВС України в місті Києві.

ДТП сталася в результаті порушення Александровським Борисем Петровичем п. 10.4 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Оболонського районного суду міста Києва від 06.03.2014 р. у справі № 3/756/1327/14, відповідно до якої Александровського Бориса Петровича визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Porsche Cayenne», реєстраційний номер АА 0932 СА, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку-фактури Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосиметрія» № АС-00000406 від 11.02.2014 р. становить 15 319,88 грн. (надалі - рахунок-фактура № АС-00000406 від 11.02.2014 р.).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 178/13-Т/К/01-3-1 від 13.02.2014 р. по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 15 319,88 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № 3182 від 17.02.2014 р.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 07.02.2014 р.) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У відповідності до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент скоєння ДТП) виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані у даному випадку збитки, згідно з положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є саме відповідач.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, у відповідності до чинного законодавства та умов договору страхування, здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 15 319,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3182 від 17.02.2014 року.

Отже, зі змісту вказаних приписів Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» вбачається, що обов'язок з визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків, завданих майну потерпілої особи, покладається на страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, тобто на відповідача.

У свою чергу, відсутність вказаних дій з боку відповідача не позбавляє позивача права на отримання відшкодування в межах понесених ним витрат у вигляді виплаченого страхового відшкодування.

Також з врахуванням приписів ст. ст. 993, 1191 ЦК України слід зазначити, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Тобто визначальним моментом для звернення з такою вимогою є сам факт виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Оцінивши всі зібрані докази в сукупності, суд встановив, що висновок авто товарознавчої експертизи не може вважатися єдиним належним доказом, який би підтверджував розмір заподіяної шкоди.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідач на вимогу ухвал Господарського суду міста Києва від 03.02.2015 р. та від 16.02.2015 р. не надав копію полісу № АС/8556583 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду.

Відповідно до полісу № АС/8556583 встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено Александровського Бориса Петровича, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 26.10.2013 р. до 25.10.2014 р.

По матеріалам справи судом встановлено, що Александровський Борис Петрович керував автомобілем «KIA Sportage», реєстраційний номер АА 3701 ОС, на законних підставах.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За встановлених обставин, до виплати зі страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 15 319,88 грн., оскільки франшиза за полісом № АС/8556583 дорівнює 0,00 грн.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Матеріалами справи, зокрема, копією претензії № /н від 10.04.2014 р. на суму 15 319,88 грн. підтверджено, що позивач звертався з претензією до відповідача, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (копії претензії та повідомлення про вручення поштового відправлення наявні в матеріалах справи).

Матеріали справи містять відзив відповідача, поданий 16.03.2015 р. через відділ діловодства суду. В основу заперечень відповідача, викладених у відзиві, покладено твердження про те, що позивач неправомірно включив до заявленої суми розмір податку на додану вартість, який складає 2 553,31 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що доводи відповідача про необхідність зменшення страхового відшкодування на суму ПДВ є безпідставними. Пункт 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 07.02.2014 р.), передбачає, що у разі, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Судом встановлено, що платіжним дорученням № 3182 від 17.02.2014 р. позивач перерахував ТОВ «Автосиметрія» 15 319,88 грн. В якості призначення платежу зазначено наступне: страхове відшкодування Товмасяну Сергію відповідно до рахунку № АС-00000406 від 11.02.2014 р., в т.ч. ПДВ 2 553,31 грн.

Рахунок-фактура № АС-00000406 від 11.02.2014 р. містить відомості про те, що ТОВ «Автосиметрія» є платником податку на загальних підставах. В зазначеному рахунку виставлена сума без ПДВ - 12 766,57 грн., ПДВ - 2 553,31 грн. та всього з ПДВ - 15 319,88 грн.

Враховуючи вищезазначене, до виплати зі страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, була належна сума в розмірі 15 319,88 (сума матеріального збитку підтверджена рахунком-фактурою № АС-00000406 від 11.02.2014 р., страховим актом № 178/13-Т-К/01-3-1 від 13.02.2014 р. по договору страхування та платіжним дорученням № 3182 від 17.02.2014 р.).

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в сумі 15 319,88 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 15 319,88 грн. страхового відшкодування підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню повністю в сумі 15 319,88 грн.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1827,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77; ідентифікаційний код 22945712) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154; ідентифікаційний код 33908322) 15 319,88 грн. (п'ятнадцять тисяч триста дев'ятнадцять гривень 88 коп.) страхового відшкодування в порядку регресу, 1 827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.03.2015 р.

Суддя Гумега О. В.