РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2015Справа №910/286/15-г
За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської

міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс"

До Київського міського територіального відділення Антимонопольного

комітету України

3-тя особа яка не

заявляє

самостійних вимог

на предмет спору

на стороні

позивача Київська міська рада

про визнання недійсним рішення

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники сторін:

від позивача Башинський О.Д. - представник (дов. № 1-09 від 06.01.2015 р.)

Луценко В.П. - представник (дов. № 1-08 від 06.01.2015 р.)

від відповідача Якусевич А.М. - представник (дов. № 2 від 05.01.2015 р.)

від 3-ої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.09.2013 року № 54/01-П.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Даним Рішенням зобов'язано Київську міську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом скасування рішення Київської міської ради від 25.03.2010 р. № 435/3873 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів» та призначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м. Києві відповідно до чинного законодавства.

Позивач як особа, яку рішенням Київської міської ради від 25.03.2010 р. № 435/3873 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів» визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, вважає, що в діях Київської міської ради відсутній склад порушення конкурентного законодавства, у зв'язку з чим позивач вважає, що дане Рішення прийнято за відсутністю правових підстав, у зв'язку із чим повинно бути визнаним недійсним.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.01.2015 р. порушено провадження у справі № 910/286/15-г, призначено справу до розгляду на 02.02.2015 р., залучено в якості 3-ої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Київську міську раду.

31.01.2015 р. відділом діловодства суду отримано від представника позивача клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Окружним адміністративним судом міста Києва позовної заяви про зобов'язання вчинити дії. Відповідно до даного позову, КП «Київкомунсервіс», просить адміністративний суд зобов'язати Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України прийняти відповідне розпорядження, яким залучити КП «Київкомунсервіс» 3-ою особою у справі, у якій прийнято оскаржуване рішення.

Представник 3-ої особи в судове засідання 02.02.2015 р. не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

02.02.2015 р. відділом діловодства суду отримано від відповідача відзив на позов, відповідно до якого останній заперечує проти позову з підстав, зазначених у відзиві.

Представник позивача у судовому засіданні 02.02.2015 р. усно заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою подання додаткових документів на підтвердження викладеного у клопотанні про зупинення провадження у справі. Дане клопотання судом задоволено.

З огляду на наведене, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника 3-ої особи, відповідно до ст. 77 ГПК України, суд відклав розгляд справи на 06.02.2015 р., про що виніс відповідну ухвалу.

Представники позивача та 3-ої особи 3 в судове засідання 06.02.2015 р. не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на наведене, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання позивача та представника 3-ої особи, відповідно до ст. 77 ГПК України, суд відклав розгляд справи на 02.03.2015 р., про що виніс відповідну ухвалу.

Таким чином, розгляд клопотання позивача про зупинення провадження у справі відкладено до наступного судового засідання.

Представник 3-ої особи в судове засідання 02.03.2015 р. не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши у судовому засіданні 02.03.2015 р. клопотання позивача про зупинення провадження у справі, враховуючи додатково подані сторонами процесу документи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі до вирішення Окружним адміністративним судом міста Києва справи № 826/1515/15 про зобов'язання вчинити дії, оскільки позивачем, по-перше, не доведено, що спір у справі № 826/1515/15 є пов'язаним з предметом спору у даній справі, так як з поданої позивачем належним чином засвідченої копії ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі № 826/1515/15 не вбачається, які саме дії позивач просить суд зобов'язати відповідача вчинити. По-друге, відповідно, суд не вбачає, у чому полягає неможливість розгляду даної справи до вирішення справи № 826/1515/15 відповідно до приписів ч. 1 ст. 79 ГПК України, у зв'язку з чим, в задоволенні клопотання позивача судом відмовлено.

В судовому засіданні 02.03.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. А згідно з ч. 2 ст. 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до приписів статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду.

Отже, спір у цій справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами ГПК України.

У пункті 4 Інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005 р. № 3.2-2005 також зазначено: "Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів в порядку іншого судочинства (наприклад, стаття 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлює, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів АМК до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення)".

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Рішенням Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.09.2013 р. №54/01-П у справі № 91-01/07.13 «Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції» (далі - Рішення) визнано дії Київської міської ради щодо прийняття рішення від 25.03.2010 р. №435/3873 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів», порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50 та частиною першою статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які полягають у прийнятті рішення, що може призвести до недопущення конкуренції.

Пунктом 2 Рішення зобов'язано Київську міську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, шляхом скасування рішення Київської міської ради від 25.03.2010 р. №435/3873 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів» та призначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м. Києві відповідно до чинного законодавства.

Не погоджуючись з Рішенням Антимонопольного комітету України, позивач як особа, яку рішенням Київської міської ради від 25.03.2010 р. № 435/3873 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів» визначено виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, вважає, що в діях Київської міської ради відсутній склад порушення конкурентного законодавства, а відповідач керувався нормами, прийнятими значно пізніше, ніж оспорювань рішення. За таких обставин, позивач вважає, що дане Рішення прийнято за відсутності правових підстав, у зв'язку із чим повинно бути визнаним недійсним.

При цьому, з огляду на те, що ухвалою суду від 15.12.2014 р. у справі № 910/23011/14 про зобов'язання Київську міську раду виконати оспорюване Рішення від 19.09.2013 р. №54/01-П позивача було залучено в якості 3-ої особи, останній з цього моменту дізнався про порушення своїх прав, а отже строк позовної давності відповідно до Закону України «Про захист економічної конкуренції» слід обчислювати з дати отримання документів, в тому числі оспорюваного рішення, від Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України (18.12.2014 р.)

Відповідач проти позову заперечує з підстав того, що позивач не є особою, наділеною правом оскаржувати Рішення Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

3-тя особа в судові засідання не з'явилась, жодних пояснень по суті спору не надала .

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Отже, приписами вищевказаної норми передбачено чіткий перелік суб'єктів оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України, а саме заявник, відповідач, третя особа.

За змістом ст. 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особами, які беруть участь у справі, визнаються: сторони, треті особи, їх представники. Сторонами у справі є відповідач і заявник (у разі якщо справу розпочато за відповідною заявою). Заявником є особа, яка подала заяву, подання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Відповідачем є особа, щодо якої здійснюється розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Третьою особою є особа, залучена до участі у справі у зв'язку з тим, що рішення може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані цим Законом. Про визнання третьою особою органами Антимонопольного комітету України приймається розпорядження, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване Рішення було прийняте лише стосовно Київської міської ради, оскільки, як встановлено судом, Рішенням визнано дії Київської міської ради щодо прийняття рішення від 25.03.2010 р. №435/3873 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів», порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50 та частиною першою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які полягають у прийнятті рішення, що може призвести до недопущення конкуренції, а також зобов'язано Київську міську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, шляхом скасування рішення Київської міської ради від 25.03.2010 р. №435/3873 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів» та призначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м. Києві відповідно до чинного законодавства .

При цьому сторонами процесу не надано суду жодних доказів про залучення в порядку ст. 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції» Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" до участі у справі № 91-01/07.13 (відповідне розпорядження Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України).

Натомість судом встановлено, що позивача було залучено до участі у судовій справі № 910/23011/14 в якості 3-ої особи без самостійних вимог на стороні відповідача (Київської міської ради).

Разом з тим, суд зазначає, що залучення суб'єкта господарювання до участі у розгляді судової справи стосовно рішення органу Антимонопольного комітету України в якості 3-ої особи без самостійних вимог не передбачає автоматичного надання такому суб'єкту статусу 3-ої особи у справі органу Антимонопольного комітету України.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати про набуття позивачем прав для звернення в порядку ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» з позовом про оскарження рішення Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення

складено 10.03.2015 р.

Судді Ю.В. Картавцева