ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 рокуСправа № 912/450/15-г
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/450/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Десна", м. Кролевець, Сумська область

до відповідачів :

І - приватного акціонерного товариства "Креатив", м. Кіровоград

ІІ - приватного підприємства "Альфа-Плюс", с. Соколівське, Кіровоградський район, Кіровоградська область

про визнання недійсним договору поруки

Представники сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача І - Бойченко Л.В., довіреність № 7 від 06.01.15;

від відповідача ІІ - Єрьоменко В.П., довіреність № 10 від 23.02.15.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Десна" подано позовну заяву з вимогою визнати фіктивним та недійсним договір поруки від 20.11.2013 № П/С13-792, що укладений між приватним акціонерним товариством "Креатив" та приватним підприємством "Альфа-Плюс" (відповідачі).

В обґрунтування підстав позову позивач послався на те, що оспорюваний договір поруки укладений без наміру створення правових наслідків, передбаченого істотними умовами договору, а отже у відповідності до ст. 234 Цивільного кодексу України є фіктивним та недійсним.

Ухвалою господарського суду від 05.02.2015 порушено провадження у справі №912/450/15-г за поданим позовом.

Відповідачами позовні вимоги заперечено з підстав недоведеності позивачем ознак фіктивності договору поруки від 20.11.2013 № П/С13-792 (відзив ПрАТ "Креатив" від 26.02.2015 № 241-10, відзив ПП "Альфа-Плюс від 25.02.2015 № 5, а.с. 22-40).

В судовому засіданні 26.02.2015 господарський суд перейшов до розгляду справи по суті та заслухав представника позивача, яким підтримано позовні вимоги повністю, та представників відповідача, які заперечили проти задоволення позову згідно наведених у відзиві обставин.

В судовому засіданні 26.02.2015 розгляд справи відкладено до 12.03.2015.

В судове засідання 12.03.2015 представник позивача не з'явився, однак на адресу господарського суду надійшли додаткові пояснення, згідно яких позивач стверджує про фіктивність оспорюваного правочину.

Представники відповідачів в судовому засіданні 12.03.2015 просять відмовити у задоволенні позову повністю.

З огляду на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи та прийняття представником позивача участі в судовому засіданні 26.02.2015, господарський суд вважає можливим розглянути справу по суті в судовому засіданні 12.03.2015 за відсутності представника позивача та за наявними у справі доказами.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.11.2013 між ТОВ "Десна" (Продавець) та ПрАТ "Креатив" (Покупець") укладено договір поставки № С13-792, за умовами якого Продавець зобов'язувався поставити і передати у власність Покупця насіння соняшнику врожаю 2013 року (а.с. 8-9).

Вказаним договором поставки передбачено попередню оплату за товар та погоджено, що остаточний розрахунок між сторонами (доплата Покупцем або повернення передплати Продавцем) здійснюється протягом 10 банківських днів після фактичного отримання товару та документів, передбачених п.п. 3.8., 3.9. даного договору.

Договір поставки діє з моменту його підписання сторонами та до повного виконання всіх умов, передбачених даним договором (п. 9.1. договору).

В забезпечення виконання ТОВ "Десна" своїх зобов'язань за договором поставки № С13-792 від 20.11.2013, між приватним підприємством "Альфа-Плюс" (Поручитель) та ПрАТ "Креатив" (Кредитор) 20.11.2013 укладено договір поруки № П/С/13-792, відповідно до якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед Кредитором у випадку невиконання (порушення виконання) ТОВ "Десна" зобов'язань за договором поставки № С13-792 від 20.11.2013, укладеним між Кредитором і Боржником (а.с. 10).

Згідно пункту 2.1. договору поруки, у випадку невиконання (порушення виконання) Боржником зобов'язання по сплаті грошових коштів згідно договору поставки або неповернення грошових коштів відповідно до зобов'язань Боржника, Поручитель зобов'язується виконати за Боржника зобов'язання останнього шляхом сплати Кредитору за свій рахунок суми заборгованості.

Договір поруки № П/С/13-792 від 20.11.2013 підписаний Кредитором і Поручителем, та, згідно пункту 3.1. договору, набрав чинності і діє до 20 листопада 2015 року.

Оспорюючи названий договір поруки, позивач згідно поданого позову посилається на те, що договір поруки № П/С/13-792 від 20.11.2013 укладено без наміру створення правових наслідків, передбаченого умовами цього договору, а відтак вказаний договір є фіктивним відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу України.

В підтвердження доводів щодо фіктивності договору позивач посилається на те, що ПрАТ "Креатив" при розгляді господарським судом справи № 912/4723/14, порушеної за позовом ПрАТ "Креатив" про стягнення солідарно з ТОВ "Десна" і приватного підприємства "Альфа-Плюс" заборгованості, що виникла за договором поставки № С13-792 від 20.11.2013, відмовився від позовних вимог до приватного підприємства "Альфа-Плюс". Хоча чинне законодавство вимагає, щоб зобов'язання виконувались належним чином та не допускає односторонню відмову від зобов'язання. Позивач вказав про відсутність здійснення сторонами заходів по виконанню договору поруки, крім направленої ПрАТ "Креатив" вимоги та надання приватним підприємством "Альфа-Плюс" відповіді на неї. Повідомлено про не застосування ПрАТ "Креатив" відповідальності до приватного підприємства "Альфа-Плюс" за невиконання останнім умов договору поруки.

Крім того, в поясненнях до суду від 10.03.2015 № 10-03-15/8-юр позивач звернув увагу на порушення прав ТОВ "Десна" за оспорюваним договором поруки, оскільки за вказаним договором передано конфіденційну інформацію, наявну в договорі поставки № С13-792, та сам договір поставки, без згоди ТОВ "Десна".

Оцінивши наведені вище доводи, що покладені в обґрунтування недійсності договору поруки № П/С/13-792 від 20.11.2013, господарський суд не встановив обставин фіктивності оспорюваного правочину, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки, відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, господарський суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

У свою чергу частина 1 ст. 234 Цивільного кодексу України, на підставі якої позивачем заявлено позовні вимоги про визнання договору поруки недійсним, передбачає, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються ним. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до частини 5 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, фіктивний правочин не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зазначеним у частині 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Причому такі цілі можуть бути протизаконними або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин.

Отже, особа, яка вимагає визнання договору недійсним у відповідності до ст. 234 Цивільного кодексу України, повинна довести, що в учасників правочину в момент його вчинення не було наміру на створення юридичних наслідків. Відсутність наміру лише в однієї сторони не є доказом фіктивності договору. Тобто, фіктивним можна визнати правочин тільки за умови, що обидві сторони діяли без наміру створити цивільно-правові наслідки.

Водночас в матеріалах справи міститься письмова вимога ПрАТ "Креатив" від 12.06.2014 № 675-10 до приватного підприємства "Альфа-Плюс" про виконання, як Поручителем за договором поруки, забезпечених порукою зобов'язань ТОВ "Десна" (а.с. 11). Тобто, ПрАТ "Креатив" вчиняв дії, спрямовані на задоволення своїх вимог за договором поруки. Відмова від виконання таких зобов'язань зі сторони приватного підприємства "Альфа-Плюс", про що повідомлено ПрАТ "Креатив" у листі від 25.06.2014 № 25/06/2014-зв, не є достатнім свідченням того, що правочин укладено без наміру створення правових наслідків обома сторонами.

Більш того, ПрАТ "Креатив" звертався до господарського суду з позовною заявою, в якій просив стягнути борг, що виник внаслідок порушенням ТОВ "Десна" умов договору поставки №С13-792 від 20.11.2013, солідарно з обох боржників, у т.ч. з приватного підприємства "Альфа-Плюс", обґрунтовуючи свою вимогу до приватного підприємства "Альфа-Плюс" укладеним договором поруки № П/С/13-792 від 20.11.2013 (справа № 912/4723/14).

Подальша відмова ПрАТ "Креатив" від позовних вимог у справі № 912/4723/14 до приватного підприємства "Альфа-Плюс" є виключним процесуальним правом позивача та не впливає на обставини дійсності чи недійсності правочину.

Також господарський суд приймає до уваги, що згідно матеріалів справи, протоколом засідання Наглядової ради ПрАТ "Креатив" від 07.11.2011 № 10 прийнято рішення звернутися до приватного підприємства "Альфа-Плюс" з пропозицією укладення договору поруки у разі укладення з ТОВ "Десна" договору поставки та з метою забезпечення виконання останнього. На вказаних зборах схвалено проект договору поруки між ПрАТ "Креатив" і приватним підприємством "Альфа-Плюс" та направлено пропозицію щодо укладення такого договору (а.с. 25-30).

Вказана пропозиція була розглянута на загальних зборах учасників приватного підприємства "Альфа-Плюс", на яких вирішено надати згоду на укладення договору поруки між ПрАТ "Креатив" та ПП "Альфа-Плюс" з метою забезпечення зобов'язань ТОВ "Десна" за договором поставки (а.с. 38).

За результатами проведеного листування між ПрАТ "Креатив" та приватним підприємством "Альфа-Плюс" укладено відповідний договір поруки.

Наведене вище свідчить, що між відповідачами вживались попередні дії по укладенню оспорюваного договору та органами правління таких юридичних осіб приймались відповідні рішення. Слід відмітити, що за своєю правовою характеристикою договір поруки є таким правочином, за яким реальність настання правових наслідків поставлено в залежність від обставин виконання забезпеченого зобов'язання, а отже твердження позивача про відсутність у сторін наміру створення правових наслідків на момент укладення оспорюваного договору є безпідcтавним.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 43 названого кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено ознак фіктивності договору поруки № П/С/13-792 від 20.11.2013.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. У відповідності до ст. 2 названого кодексу господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств і організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, особа повинна використовувати належні способи захисту, зокрема, наведені ст. 16 Цивільного кодексу України: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право та ін.

Між тим, вимога позивача визнати правочин фіктивним не відповідає встановленим законодавством способам захисту порушеного права. Крім того, позовна заява не містить посилань на фактичне порушення прав позивача з боку відповідачів при укладенні договору внаслідок порушень, які покладено в обґрунтування підстав для визнання такого договору недійсним. При цьому, господарським судом враховано, що Цивільний кодекс України не встановлює обов'язкову участь або надання згоди при укладенні договору поруки зі сторони основного боржника.

У відповідності до наведеного господарський суд відмовляє в задоволенні позову ТОВ "Десна" про визнання фіктивним та визнання недійсним договору поруки № П/С13-792 від 20.11.2013, що укладений між приватним акціонерним товариством "Креатив" та приватним підприємством "Альфа-Плюс".

Судовий збір за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.03.2015.

Суддя В.В.Тимошевська