ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 березня 2015 року Справа № 910/7163/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГубенко Н.М.,
суддів:Кочерової Н.О.,
Мележик Н.І.,
Самусеко С.С.,
Черкащенка М.М.,
розглянувши заявуПриватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 10.12.2014
у справі№ 910/7163/14
за позовомПриватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега"
доПриватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"
третя особа ОСОБА_6
простягнення страхового відшкодування у розмірі 20 560,19 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.07.2014 у справі №910/7163/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2014, позов задоволено: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" страхове відшкодування у розмірі 20 560,19 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.12.2014 у справі №910/7163/14 постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 залишено без змін.

Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 10.12.2014 у справі №910/7163/14, у якій просить скасувати зазначену постанову в частині стягнення 7 372,41 грн. суми страхового відшкодування, прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відповідача 7 372,41 грн. суми страхового відшкодування.

Заяву, з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 16.07.2014 у справі №910/25055/13, мотивовано неоднаковим застосуванням судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, подану у межах строку, передбаченого статтею 11117 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України, враховуючи таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

У постанові від 10.12.2014 у справі №910/7163/14, про перегляд якої просить заявник, суд касаційної інстанції визнав обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, виходячи з того, що страховик має право на відшкодування за рахунок винної особи тієї суми страхового відшкодування, яка фактично виплачена страховиком страхувальнику, тобто в межах суми фактичних витрат страхувальника за мінусом франшизи. При цьому суд касаційної інстанції, застосовуючи до спірних правовідносин положення статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зазначив, що при виплаті суми страхового відшкодування не враховується коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, оскільки, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, тоді як реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжний документ про здійснення такої виплати.

Водночас у постанові Вищого господарського суду України від 16.07.2014 у справі №910/25055/13, на яку посилається заявник, суд касаційної інстанції, за подібних обставин справи та однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, дійшов іншого висновку, а саме, погодився з висновками апеляційного суду стосовно того, що розрахунок страхового відшкодування повинен здійснюватись згідно визначеної відповідно до звіту вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. При цьому суд касаційної інстанції, застосовуючи положення статей 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зазначив, що при виплаті суми страхового відшкодування враховується коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу.

З огляду на викладене колегія суддів визнає, що зі змісту вказаних судових рішень Вищого господарського суду України вбачаються ознаки неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалені різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах, що є підставою для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11114- 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Допустити справу №910/7163/14 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя Н. Губенко
Судді Н. Кочерова
Н. Мележик
С. Самусенко
М. Черкащенко