РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14542/14 17.03.15 р.

За позовом Державної адміністрації залізничного транспорту України

до Антимонопольного комітету України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) Державна інспекція сільського господарства України;

2) Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське

підприємство "Нібулон";

3) Міністерство доходів і зборів України;

про визнання недійсним рішення

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Пархоменко Ю.Л.,

за участю учасників судового процесу:

від позивача Астрюхін К.А. за довіреністю № 71 від 21.08.2014 р.;

від відповідача: Харченко С.В. за довіреністю № 300-122/01-1676 від 28.02.2014 р.;

Швець І.В. за довіреністю № 300-122/09-11297 від 16.12.2014 р.;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: Васильєв А.О. за довіреністю № 325 від 01.10.2014 р.;

від третьої особи-3: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна адміністрація залізничного транспорту України звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України у справі №136-26.13/386-12 від 03.06.2014 р. №321-р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне рішення відповідача являється необґрунтованим та безпідставним, оскільки позивач не наділений правом встановлювати ціни на перевезення вантажів залізничним транспортом, при цьому, які і всі інші суб'єкти, які здійснюють перевезення вантажів залізничним транспортом, зобов'язаний застосовувати передбачені законом фіксовані ціни. Крім того, висновок відповідача про те, що зерно, яке переміщується залізничним транспортом між окремими відокремленими підрозділами ТОВ СП "Нібулон" не перетинає митний кордон України, власник зерна не змінюється, а тому відсутні підстави вважати такі перевезення експортними та, відповідно, для застосовування тарифів як для експортних вантажів є невірним та необґрунтованим.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.09.2014 р. позов задоволено, визнано недійсним рішення Антимонопольного комітету України у справі №136-26.13/386-12 від 03.06.2014 р. №321-р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 р. рішення господарського суду міста Києва залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.01.2015 р. рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Розпорядженням № 04-23/109 від 05.02.2015 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу передано для розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.02.2015 р. справу прийнято до провадження суддею Зеленіною Н.І., розгляд справи призначено на 19.02.2015 р.

17.02.2015 р. через відділ діловодства від третьої особи-2 надійшли додаткові пояснення по справі.

У судовому засіданні 19.02.2015 р. представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Представники відповідача не заперечили проти задоволення вказаних клопотань та подали письмові пояснення по справі.

Представники третіх осіб -2 та -3 не заперечили проти задоволення вказаних клопотань.

Представник третьої особи-1 у судове засідання 19.02.2015 р. не з'явився, проте 16.02.2015 р. через відділ діловодства суду від Державної інспекції сільського господарства України надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Ухвалою від 19.02.2015 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, розгляд справи відкладено на 17.03.2015 р.

17.03.2015 р. від позивача надійшли пояснення по справі.

Представник позивача у судовому засіданні 17.03.2015 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи-2 проти задоволення позову заперечили.

Представники третіх осіб -1, -3 у судове засідання не з'явились.

У судовому засіданні 17.03.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи-2, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

22.05.2012 року ТОВ «СП «Нібулон» до Антимонопольного комітету України було подано заяву №5387/12-27 від 16.05.2012 року про зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку Державною адміністрацією залізничного транспорту України з проханням порушити справу про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Вказану заяву третя особа-2 обґрунтувала тим, що узгодженими в АС МЕСПЛАН планами перевезень на лютий 2012 року передбачалося внутрішнє перевезення зернових вантажів між окремими структурними підрозділами третьої особи2 без перетину кордону, що було підставою для застосування коефіцієнту для зернових вантажів при внутрішніх перевезеннях. Однак, позивач, вважаючи відправлення зернових на станцію Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці експортом, повідомив третю особу про те, що в планах та перевізних документах замість станції призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці (код 415297) повинна бути зазначена станція Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці (код 415691 "Експорт") у зв'язку з чим виник недобір тарифу, який буде стягнуто з третьої особи по накопичувальним картам.

Рішенням Антимонопольного комітету України №576-р від 16.07.2013 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» визнано, що Державна адміністрація залізничного транспорту України разом з іншими залізницями, об'єднаннями, підприємствами, установами й організаціями залізничного транспорту за результатами діяльності протягом 2012 року займала монопольне (домінуюче) становище на загальнодержавному ринку перевезень вантажів транспортом загального користування; визнано дії Державної адміністрації залізничного транспорту України, які полягають у зобов'язанні залізниць (Південної, Південно-Західної та Одеської залізниць) зазначати у перевізних документах - перевезення зернових вантажів ТОВ «СП «Нібулон» до станції Миколаїв-Вантажний як перевезення зернових вантажів на експорт (тобто з перетином державного кордону) та донарахуванні і стягненні відповідної частки тарифу без належних обґрунтувань, порушенням, передбаченим частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (ТОВ «СП «Нібулон»), які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. За порушення, вказане в пункті 2 цього рішення, накладено на Державну адміністрацію залізничного транспорту України штраф у розмірі 100 000 000 (сто мільйонів) гривень. Зобов'язано Державну адміністрацію залізничного транспорту України розробити та затвердити механізм контролю за правильністю визначення вантажовласниками (вантажовідправниками тощо) призначення (найменування) вантажу (експорт або внутрішнє сполучення).

У вказаному рішенні встановлено, що Укрзалізницею (Південною та Південно-Західною залізницями) не надано будь-якої підтвердної інформації та відповідних фактичних даних, які можуть свідчити про відправлення ТОВ «СП «Нібулон» зернових вантажів, що перевозились вагонами Укрзалізниці (залізниць України) до станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці саме на експорт, в тому числі даних щодо подальшого перетину вказаними вантажами митного кордону України.

Враховуючи викладене, за відсутності відповідних фактичних даних та інформації, які б свідчили про відправлення ТОВ «СП «Нібулон» всіх зернових вантажів, які перевозились вагонами Укрзалізниці (залізниць України) за планами перевезень у лютому 2012 року, на експорт та перетину перевезених партій зернових вантажів кордону України, відповідач у рішенні №576-р від 16.07.2013 року дійшов висновку, що в Укрзалізниці не було підстав вважати зазначені перевезення вантажів ТОВ «СП «Нібулон» перевезеннями на експорт та відповідно застосовувати до них тарифи як для перевезення експортних вантажів.

За таких обставин, відповідач дійшов висновку, що дії Державної адміністрації залізничного транспорту України, які полягають у зобов'язанні залізниць (Південної, Південно-Західної та Одеської залізниць) зазначати у перевізних документах - перевезення зернових вантажів ТОВ «СП «Нібулон» до станції Миколаїв-Вантажний як перевезення зернових вантажів на експорт (тобто з перетином державного кордону України) та донарахувати і стягувати відповідну частку тарифу без належних обґрунтувань, що призвели до необґрунтованого збільшення вартості цих перевезень, є порушенням, передбаченим частиною 1 статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на загальнодержавному ринку перевезення вантажів транспортом загального користування, що призвело до ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (ТОВ «СП «Нібулон»), які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

З матеріалів справи вбачається, що 05.08.2013 року позивачем було подано до відповідача заяву №11-1/711 про перегляд рішення Антимонопольного комітету України по справі №136-26.13/386-12 від 16.07.2013 року №576-р, в якій позивач посилається на те, що встановлення тарифу «експорт» у даному випадку є цілком обґрунтованим, оскільки договори перевезення зерна були укладені із експортером товару, а факт перетину кордону зерном або продаж його іноземним суб'єктам без перетину кордону може бути встановлений виключно на підставі перевірки фінансово-господарської діяльності ТОВ «СП «Нібулон».

На підставі викладеного, позивач просив скасувати рішення Антимонопольного комітету України по справі №136-26.13/386-12 від 16.07.2013 року за №576-р.

Розпорядженням Голови Комітету №685-р від 16.08.2013 року прийнято до розгляду заяву позивача від 05.08.2013 року №ц-1/711 про перегляд рішення від 16.07.2013 року №576-р у справі №136-26.13/386-12.

29.04.2014 року було виготовлено подання №8-01/7197/84-зв від 29.04.2014 року про попередні висновки про перегляд рішення Комітету від 16.07.2013 року №576-р.

У вказаному поданні було зазначено, що в ході перегляду рішення 16.07.2013 року №576-р Укрзалізницею не надано будь-якої підтвердженої інформації та відповідних фактичних даних, які можуть свідчити про відправлення ТОВ «СП «Нібулон» зернових вантажів, що перевозились вагонами Укрзалізниці (залізниць України) у лютому 2012 року до станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці саме на експорт, в тому числі даних щодо подальшого перетину вказаними вантажами митного кордону України.

У відповідь на подання №8-01/7197/84-зв від 29.04.2014 року про попередні висновки, позивачем було подано лист відповідачеві №ЦЗМ-12/825 від 19.05.2014 року, в якому повідомлялося відповідача, що за інформацією Міністерства доходів та зборів України (лист від 06.09.2013 року №11718/1599-99-24-01-08-15) за 2012 рік через пункт пропуску через державний кодон України на території перевантажувального терміналу ТОВ «СП «Нібулон» було вивезено 4 млн. тонн зернових вантажів, з яких 3 млн. тонн - безпосередньо ТОВ «СП «Нібулон». Тому позивачем направлено листи на адресу Міндоходів, Держсільгоспінспекції, ТОВ «СП «Нібулон» про надання інформації щодо здійснення у 2012-2013 роках на експорт зернових вантажів через пункт пропуску через державний кордон України на території перевантажувального терміналу ТОВ «СП «Нібулон».

Рішенням Антимонопольного комітету України від 03.06.2014 року №321-р «Про перегляд рішення Комітету від 16.07.2013 року №576-р» рішення Антимонопольного комітету України від 16.07.2013 року №576-р у справі №136-26.13/386-12 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» залишено без змін.

Спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що, на думку позивача, відповідачем під час прийняття спірного рішення не були враховані докази позивача, які спростовують посилання ТОВ «СП «Нібулон» на те, що ним не здійснювалось перевезення зерна із зазначенням тарифу експорт, а дослідження, проведене відповідачем, відбулося без урахування фактів, які свідчать про те, що перевезення замовлялось експортером зерна для подальшого вивезення зерна закордон морським транспортом. При цьому, позивач наголошує на тому, що твердження відповідача стосовно того, що ТОВ «СП «Нібулон» використовує термінал в м. Миколаєві тільки для внутрішньогосподарських переміщень, не відповідає дійсності та базується тільки на листах ТОВ «СП «Нібулон».

Згідно з пунктом 47 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (надалі - Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 року №5, заява особи про перегляд рішення (надалі - заява про перегляд), прийнятого адміністративною колегією територіального відділення Комітету, подається до відповідного відділення. Заява про перегляд рішень інших органів Комітету подається до Комітету.

Заява про перегляд подається в письмовій формі й повинна містити вимоги заявника, у тому числі очікувані ним рішення за результатами перегляду, які передбачені частиною третьою статті 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначення підстав для перегляду рішення, передбачених частиною першою статті 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції", та доказів на їх підтвердження.

Пунктом 49 Правил розгляду справ, передбачено, що, якщо заява про перегляд відповідає вимогам, установленим в пункті 47 цих Правил, державний уповноважений, голова територіального відділення Комітету приймають розпорядження про прийняття заяви до розгляду, про що протягом трьох робочих днів письмово повідомляються особи, які брали участь у справі.

Як вбачається зі змісту Розпорядження Антимонопольного комітету України №685-р від 16.08.2013 року, «відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 58 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України за заявами осіб можуть переглянути рішення, прийняті ними у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, у разі: якщо істотні обставини не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення.

Укрзалізниця надала відповідачу копії таких документів: пам'ятна записка офіційної зустрічі керівників Укрзалізниці від 25.01.2012 року, протокол наради щодо організації в експериментальному порядку перевезення зерна маршрутами на експорт через зерновий термінал Миколаїв-Вантажний (експорт) від 26.01.2012 року, пам'ятна записка зустрічі керівників Укрзалізниці від 31.01.2012 року.

Позивач зазначає, що такі документи можуть підтверджувати правомірність дій Укрзалізниці щодо подальшого видання телеграфних розпоряджень, якими передбачалося з метою підвищення ефективності використання рухомого складу експериментально у лютому 2012 року на певних умовах здійснити перевезення зерна відправницькими маршрутами по 54 вагони щодо кожного із семи елеваторів ТОВ «СП «Нібулон» призначенням станція Миколаїв на адресу ТОВ «СП «Нібулон» та вважати такі відправлення саме експортними перевезеннями, оскільки під час зазначених нарад, зокрема, обговорювалися саме умови перевезення експортних вантажів ТОВ «СП «Нібулон» на станцію Миколаїв-Вантажний (експорт) Одеської залізниці.

Згідно з пунктом 52 Правил розгляду справ під час провадження з перегляду рішення органи Комітету, службовці Комітету, відділення проводять дії, передбачені частиною другою статті 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та пунктом 23 цих Правил.

Статтею 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

У відповідності до пункту 23 Правил розгляду справ службовцями Комітету, відділення, яким доручено збирання та аналіз доказів, проводяться дії, направлені на всебічне, повне і об'єктивне з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін.

Зокрема у справах можуть проводитися такі дії: дослідження регіонального або загальнодержавного ринку; одержання від сторін, третіх осіб, інших осіб письмових та усних пояснень, які можуть фіксуватися в протоколі; вилучення письмових та речових доказів, зокрема документів, предметів чи інших носіїв інформації, що можуть бути доказами чи джерелами доказів у справі; накладення арешту на предмети, документи, інші носії інформації, що можуть бути доказами чи джерелами доказів у справі.

За результатами збирання та аналізу доказів у справі складається подання з попередніми висновками, яке вноситься на розгляд органів Комітету, яким підвідомча справа.

В силу положень ч. 1 ст. 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції", органи Антимонопольного комітету України з власної ініціативи чи за заявами осіб можуть переглянути рішення, прийняті ними у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та у заявах, справах про узгоджені дії, концентрацію, зокрема, у разі якщо істотні обставини не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України, що призвело до прийняття незаконного або необґрунтованого рішення.

При цьому, при вирішенні питання щодо скасування рішення Антимонопольного комітету України про перегляд рішення, належить встановити, чи являються заявлені підстави для перегляду рішення, а саме, чи існували вказані обставини під час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі органам Антимонопольного комітету України та чи є вказані обставини істотними, тобто такими, що можуть вплинути на законність та обґрунтованість рішення Антимонопольного комітету України.

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд відзначає наступне.

У якості доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві про перегляд рішення Антимонопольного комітету України №576-р від 16.07.2013 року, Залізницею подано документи, які вже існували на час винесення такого рішення, а саме, пам'ятна записка офіційної зустрічі керівників Укрзалізниці від 25.01.2012 року, протокол наради щодо організації в експериментальному порядку перевезення зерна маршрутами на експорт через зерновий термінал Миколаїв-Вантажний (експорт) від 26.01.2012 року, пам'ятна записка зустрічі керівників Укрзалізниці від 31.01.2012 року.

Таким чином, вказані обставини існували та могли бути відомі Антимонопольному комітету України при прийнятті рішення №576-р від 16.07.2013 року.

У той же час, зазначені документи не являються належними та достатніми доказами на підтвердження здійснення ТОВ «СП «Нібулон» саме експортних перевезень, відтак, вказані обставини не є істотними, тобто такими, що можуть вплинути на законність та обґрунтованість рішення Антимонопольного комітету України.

При цьому, судом враховано те, що під час розгляду господарським судом міста Києва справи №910/14542/14, ухвалою господарського суду міста Києва від 28.07.2014 року було зобов'язано Державну інспекцію сільського господарства України надати суду інформацію щодо типів сертифікатів якості (за формою згідно додатків 1-4), виданих ТОВ «СП «Нібулон» за період з 2012 року по 2014 рік.

З наданої Державною інспекцією сільського господарства України інформації вбачається, що за період лютого 2012 року ТОВ «СП «Нібулон» було видано 72 сертифікати за формою згідно додатку №1 (експорт зерна) на партії зерна загальною кількістю 248 709, 685 тон, та зазначено порт (станцію) «Перевантажувальний термінал ТОВ «СП «Нібулон» (м. Миколаїв)».

В свою чергу, спільним наказом Державної митної служби України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства аграрної політики України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, Міністерства культури і туризму України від 15.06.2009 року №551/439/425/413/695/308/28 визначено перелік пунктів пропуску через державний кордон, у яких здійснюється санітарний, ветеринарний, фіто санітарний, радіологічний, екологічний контроль, контроль Служби міжнародних автомобільних перевезень та контроль за переміщенням культурних цінностей, зокрема у вказаному переліку наявний і пункт пропуску термінал ТОВ «СП «Нібулон» (морський, міжнародний).

Судом встановлений факт отримання ТОВ «СП «Нібулон» 72 сертифікати за формою згідно додатку №1 (експорт зерна) на партії зерна загальною кількістю 248 709, 685 тон, що підтверджує твердження позивача про те, що ТОВ «СП «Нібулон» проводився експорт зерна протягом лютого 2012 року через державний кордон України.

Таким чином, матеріали справи містять докази здійснення ТОВ «СП «Нібулон» експорту зернових вантажів.

Проте, вказані обставини встановлені вже під час судового розгляду справи № 910/14542/14, та у жодному разі не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення Антимонопольного комітету України про перегляд рішення № 576-р від 16.07.2013 року.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений права звернутись у встановленому законом порядку до Антимонопольного комітету України із заявою про перегляд рішення № 576-р від 16.07.2013 року з інших підстав.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Державної адміністрації залізничного транспорту України до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 03.06.2014 р. № 321-р. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 23.03.2015 р.

Суддя Н.І. Зеленіна