ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 березня 2015 року Справа № 26/244

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 13.02.2015 р. (головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.)
за скаргоюПриватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"
до Державної виконавчої служби України,
стягувач Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області,
на дії відділу державної виконавчої служби
у справі№ 26/244 Господарського суду міста Києва
за позовомКомерційного банку "Українська фінансова група" - товариство з обмеженою відповідальністю
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-будівельна група", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська фінансова група", 3. Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"
простягнення 17.696.571, 43 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 р. (суддя Пінчук В.І.) скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на дії Державної виконавчої служби України задоволено частково, зобов'язано виконавчу службу закінчити виконавче провадження ВП № 34947865, в іншій частині скарги відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2015 р. у справі №26/244 у задоволенні клопотання Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області про поновлення строку на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 р. у даній справі відмовлено, апеляційну скаргу з доданими до неї документами повернуто скаржнику без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та передати справу на розгляд апеляційного господарського суду для прийняття рішення про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши касаційну скаргу та додані до неї документи, встановила наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Скаржником до касаційної скарги в якості доказу надіслання її копії відповідачу-1 у справі додано фіскальний чек від 02.03.2015 р., з якого вбачається, що лист надсилався за адресою:"04353, м. Київ" та опис вкладення до цінного листа з відміткою поштового штемпеля від 02.03.2015 р. на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-будівельна група" на адресу: 04053, м. Київ, вул. Артема, 10.

Водночас скаржник у касаційній скарзі зазначає цю ж адресу відповідача-1.

Однак відповідно до наявних у матеріалах справи документів, зокрема, витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 08.09.2010 р. за №6955780) адресою відповідача-1 значиться: "88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. М.Грушевського, 25". В той же час скаржником до касаційної скарги не надано доказів зміни відповідачем-1 адреси. А отже, поданий скаржником фіскальний чек із вказаним у ньому індексом "04053" та опис вкладення в цінний лист про надіслання скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційно-будівельна група", за адресою, що відрізняється від наявних у справі відомостей, не можуть вважатися належним доказом направлення копії касаційної скарги на адресу відповідача-1 у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Крім того, згідно з пунктом 4 частини першої статті 111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Тобто, в касаційній скарзі має бути чітко викладено зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчими актами та вказуватися конкретні їх пункти та статті.

Скаржник стверджує про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Як вбачається з касаційної скарги, заявник не вказує конкретних норм матеріального чи процесуального права, які були порушені судом апеляційної інстанції, та не зазначає суті порушення або неправильного застосування таких норм при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Судова колегія відзначає, що касаційна інстанція в силу наданих їй повноважень не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у судових актах господарських судів чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

За таких обставин подана касаційна скарга та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 3, 6 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Повернути Головному управлінню Національного банку України по м. Києву і Київській області касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2015 р. у справі № 26/244 та додані до неї документи без розгляду.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова