ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2015 р. Справа № 921/1394/14-г/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

Матущака О.І.

при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Приватно-орендного підприємства «Урманське» за вих. № 12/02/02-ю від 12.02.2015 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.01.2015 року

у справі № 921/1394/14-г/17

за позовом: Приватно-орендного підприємства «Урманське», с.Урмань Бережанського району Тернопільскої області

до відповідача: Бережанського районного управління юстиції Тернопільскої області, м. Бережани Тернопільскої області, в особі Реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції, м.Бережани Тернопільської області

про визнання права власності,

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області: не з'явився;

Реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватно-орендне підприємство «Урманське» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Бережанського районного управління юстиції Тернопільскої області в особі Реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції про визнання права власності на нежитлову будівлю - ангар для техніки, літера "А", загальною площею 456,2 кв.м., розташованого за адресою: с.Урмань Бережанського району Тернопільської області, вул.Зелена, 95-М.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/1394/14-г/17 (суддя Андрусик Н.О.) в позові Приватно-орендного підприємства «Урманське» відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням Приватно-орендне підприємство «Урманське» подало апеляційну скаргу за вих. № 12/02/02-ю від 12.02.2015 року, в якій просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.01.2015 року скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що він є власником спірного майна, адже підприємством викуплено у власників майнових паїв (фізичних осіб) майнові паї селянської спілки «Урманська», що підтверджується протоколом зборів орендодавців (власників майнових паїв) ПОП «Урманське» від 19.10.2012р., відомостями про виплату грошей та свідоцтвом на право власності на майновий пай.

Відповідачем не подано відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2002 р. позивач уклав договір оренди з громадянами України, фізичними особами, співвласниками майна КСП СС «Урманська», в особі уповноваженої Якимів Г.Д., яка діяла на підставі договору від 01.11.2002 р. про спільне володіння, користування і розпорядження майном, про прийняття в оренду на 15 років основних засобів, визначених в додатках №№ 1 і 2 до цього договору.

Колективне сільськогосподарське підприємство Селянська спілка «Урманська» ліквідовано 30.06.2004р. (інформація головного управління статистики у Тернопільській області від 22.01.2015р. за вих.№05.1/1-9/107).

12 жовтня 2012 року рішенням зборів орендодавців (власників майнових паїв) ПОП «Урманське» вирішено затвердити комісію з врегулювання майнових паїв з метою проведення інвентаризації майна, уточнення вартості пайового фонду.

На підставі проведеної інвентаризації 16.10.2012 року Співвласники передали ПОП «Урманське» майно вказане в переліку, зокрема і будівлю - ангар для техніки, літера "А".

19 жовтня 2012 року відбулися збори орендодавців (власників майнових паїв) ПОП «Урманське», на яких було вирішено здійснити продаж своїх часток в майні Приватно-орендному підприємству «Урманське», а останньому виплатити впродовж 2012 - 2013 років власникам майнових паїв кошти в сумі, визначені згідно свідоцтв про право власності на майновий пай, як його вартість. Також затверджено перелік майна, що підлягає викупу, в тому числі нежитлову будівлю - ангар для техніки 1980 року забудови, балансовою вартістю 15553,00грн.

Згідно наявних у справі копій відомостей на виплату грошей за майнові паї позивачем виплачено у 2012 році власникам майнових паїв кошти на вартість спірного майна.

З урахуванням проведеної оплати вартості майнових паїв, Урманською сільською радою 28.12.2012р. видано Приватно-орендному підприємству «Урманське» свідоцтво серії ТР-ХV №000001 на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), відповідно до якого підтверджено право підприємства на пайовий фонд майна Колективного сільськогосподарського підприємства Селянської спілки «Урманська» з часткою - ангар для техніки, вартістю 15553,00грн, що становить 1,05% від усього пайового фонду.

В подальшому, у 2014 році позивачем у справі було виготовлено технічний паспорт на згадану нежитлову будівлю - ангар для техніки, що розташоване за адресою: с.Урмань Бережанського району Тернопільської області, вул.Зелена, 95-М та 15.11.2014р. та подано заяву до Реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Проте, органом реєстрації відмовлено в проведенні державної реєстрації права власності.

Рішення про відмову у державній реєстрації №17235859 від 15.11.2014 року мотивовано тим, що подані заявником документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Зокрема, у свідоцтві про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства відсутня відмітка про виділення майна в натурі, що здійснюється у відповідності до Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України №62 від 14.03.2001р., та не подано акту приймання-передачі майна, яке виділено в натурі. Зазначене рішення у судовому порядку не оскаржувалось.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції просить визнати право власності на нежитлову будівлю - ангар для техніки, літера "А", загальною площею 456,2 кв.м., розташованого за адресою: с.Урмань Бережанського району Тернопільської області, вул.Зелена, 95-М.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання.

При зверненні з позовом до суду позивач повинен довести належними та допустимими в розумінні ст. 34 ГПК України, доказами наявність у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належність обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 328 цього ж кодексу визначено, що право власності набувається в порядку та на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, як вірно відзначив місцевий господарський суд, цивільне законодавство визначає, що позов про визнання права власності може пред'являтися у випадках, коли належне певній особі право або набуття цією особою права не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй такого права.

Як вбачається з матеріалів справи, а зокрема з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації №17235859 від 15.11.2014 року Реєстраційна служба Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області не оспорює право власності на майно, щодо якого заявлено позов, а лише відмовляється проводити реєстрацію з підстав, що документи подані заявником на підтвердження права власності є недостатніми.

Статтею 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 4 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно ст. 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводить орган державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 зазначеного Закону підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації, є, зокрема випадок, коли подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 52 - 56 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Таким чином, позивачем не підтверджено доводи про порушення чи оспорювання відповідачем - Реєстраційною службою прав власності ПОП «Урманське» на нежитлову будівлю - ангар для техніки, літера "А", загальною площею 456,2 кв.м., розташованого за адресою: с.Урмань Бережанського району Тернопільської області, вул.Зелена, 95-М. Адже, відмова реєстраційної служби у державній реєстрації прав у зв'язку з ненаданням необхідних документів для реєстрації такого права не є оспорюванням чи невизнанням права власності на об'єкт нерухомості.

Така ж правова позиція викладена і у постановах Верховного суду України від 20.06.2011 у справі № 3-54гс11, від 20.06.2011 у справі № 3-61гс11, тощо.

У зв'язку із викладеним, Львівський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.01.2015р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Тернопільської області від 29.01.2015 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складено і підписано 20.03.2015 року

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Матущак О.І.