КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р. Справа№ 911/5497/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Самсіна Р.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання Котовський С.О.

за участю представників:

від позивача: не з`явились;

від відповідача-1: не з`явились;

від відповідача-2: Гордієнко І.С. - за належним чином оформленою довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса"

на рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2015 року

у справі № 911/5497/14 (суддя Ейвазова А.Р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса"

до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства "Альба Україна";

до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь";

про визнання недійсним договору.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Альба Україна" про визнання недійсним договору № 70440-20/14-7 від 05.06.2014 року, укладений між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь".

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі № 911/5497/14 (суддя Ейвазова А.Р.) відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним та необґрунтованим, та таким що прийняте з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду та порушенням або неправильним застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд не дослідив, що зміст договору № 918 від 17.11.2011 року суперечить чинному законодавству України та укладений з порушенням прав та законних інтересів позивача, а саме без надання згоди Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса" на його укладення; не містить всіх істотних умов господарського договору; без підтвердження суми, що відступається належними первинними документами та договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Апелянт вважає, що за умовами Договору купівлі-продажу оплата за товар сплачується покупцем саме продавцю на його поточний рахунок та ніяких інших домовленостей між сторонами не було, тобто єдиним правомочним отримувачем коштів за товар, у разі його постачання, є продавець, а заміна кредитора в Договорі купівлі-продажу відбулася без згоди позивача і без його повідомлення про це, що є порушенням як умов Договору купівлі-продажу, так і норм чинного законодавства. Жодних письмових пропозицій щодо зміни сторони постачальника від первісного кредитора відповідачу не надходило, і їх не було отримано.

Судом першої інстанції не досліджено факту недоведеності права сторін укладати Договір без підтвердження належним чином безспірності суми заборгованості між позивачем та Приватним акціонерним товариством "Альба Україна".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді - Самсін Р.І., Скрипка І.М., апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.03.2015 року.

Позивач, згідно з поданим до суду клопотання про перенесення розгляду справи № 17 від 05.03.2015 року, просить відкласти судове засідання на іншу дату у зв'язку з участю в судовому засіданні в іншому місці.

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи підлягає залишенню без задоволення з огляду на те, що за висновками суду, його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ст. 28 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем-2, згідно з поданим до суду відзивом від 11.03.2015 року, проти доводыв апеляцыйноъ скарги заперечив та просить апеляційний суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач та відповідач-1 до судового засідання, що відбулось 11.03.2015 року, не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників позивача та відповідача-1 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності позивача та відповідача-1 є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

05.06.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" укладено договір відступлення права вимоги № 70440-20/14-7.

Згідно п. 1.1 договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває (купує) за 794751,02 грн. у порядку та на умовах, визначених вказаним договором, право вимоги за зобов'язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса" на 794751,02 грн., відповідно договору купівлі-продажу № 918 від 17.11.2011 року, укладеного між боржником та первісним кредитором, що являє собою - основне зобов'язання.

Відповідно п. 1.2 право вимоги первісного кредитора за зобов'язаннями боржника на суму зазначену у п. 1.1 вказаного договору, яка випливає з договору купівлі-продажу, підтверджується випискою з балансового рахунку боржника.

Пунктом 1.1.3 договору первісний кредитор підтверджує, що документи складені ним або за його участю, надані новому кредитору для виконання та/або у зв'язку з умовами вказаного договору та є повними, виключно правдивими і підтверджують дійсність права вимоги, що відступається за цим договором; договір купівлі-продажу наданий з усіма його невід'ємними частинами, додатками/додатковими угодами до нього та відповідно не містить заборони/обмеження на відступлення права вимоги новому кредитору з боку боржника

Згідно п. 2.1 договору, новий кредитор зобов'язаний сплати ціну за відступлення права вимоги, в порядку визначеному договором, яка вказана у п. 1.1 у повному обсязі на користь первісного кредитора не пізніше наступного дня настання будь-якого з перелічених випадків: після зарахування (перерахування) в повному обсязі всіх грошових коштів боржником за договором купівлі-продажу, право вимоги за яким відступлено новому кредитору на рахунок нового кредитора; після передачі новому кредитору підписаних та належним чином оформлених та завірених, у формі, яка задовольняє нового кредитора: оригіналу акту звірки взаєморозрахунків за договором купівлі-продажу між боржником та первісним кредитором, що підтверджує наявність заборгованості боржника за договором купівлі-продажу на всю суму, права вимоги на яку відступаються за цим договором; оригіналів видаткових накладних, специфікацій, інших документів, що підтверджують наявність заборгованості боржника за договором купівлі-продажу на всю суму, права вимоги на яку здійснюється відступлення прав за договором; після зарахування частини грошових коштів боржником за договором купівлі-продажу на рахунок нового кредитора та передачі підписаних та належним чином оформлених та завірених у формі, яка задовольняє нового кредитора: оригіналу акту звірки взаєморозрахунків за договором купівлі-продажу; оригіналів видаткових накладних, специфікацій, інших документів за договором купівлі-продажу, що будуть підтверджувати наявність боргу боржника в сумі, що дорівнюватиме сумі залишку, яка підлягає подальшій сплаті боржником.

Пунктом 3.1 договору новий кредитор набуває (купує) права вимоги, що відступається (продається) за цим договором після підписання сторонами договору.

Відповідно п. 3.2 договору виконання грошових зобов'язань за вказаним договором може здійснюватись в грошових коштах або шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог (за вибором нового кредитора).

Згідно п. 4.1.1 договору до обов'язків нового кредитора віднесено сплата ціни права вимоги шляхом перерахування коштів на рахунок первісного кредитора або шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог.

Нормами п. п. 4.2.1, 4.2.2 договору до обов'язків первісного кредитора, зокрема, віднесені такі умови: передача в день укладення вказаного договору новому кредитору за актом приймання передачі договору купівлі-продажу із всіма його невід'ємними частинами /додатками/ додатковими угодами; передача у строк до 01.07.2014 року новому кредитору: акту звірки взаєморозрахунків між боржником та первісним кредитором; видаткових накладних, специфікацій, інших документів, що підтверджують наявність заборгованості боржника за договором купівлі-продажу на всю суму, права вимоги на яку здійснюється відступлення прав за цим договором.

Відповідно п. 6.1 договору чинності набуває Договір з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Згідно п. 7.2 договору крім права вимоги, новий кредитор набуває право на стягнення з боржника неустойки/штрафних санкцій і збитків, заподіяних невиконанням або неналежним виконанням ним зобов'язань за договором купівлі-продажу.

На виконання умов вказаного договору, Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" складено довідку № 2003а від 05.06.2014 року за якою підтверджено наявність у власності Приватного акціонерного товариства "Альба Україна" станом на 05.06.2014 року майнових вимог, зокрема за договором № 918 від 17.11.2011 року у сумі 794751,02 грн.

Акт приймання передачі від 05.06.2014 року складений Між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь", відповідно до якого первісний кредитор зняв з балансу, а новий кредитор взяв на баланс дебіторську заборгованість 794751,02 грн.

25.06.2014 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса" направлено повідомлення про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу № 918 від 17.11.2011 року на 794751,02 грн., що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є визнання недійсним договору №70440-20/14-7 від 05.06.2014 року, який укладений між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь".

Позовні вимоги вмотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса" посилається на спірний договір, який суперечить чинному законодавству та укладений з порушенням прав і законних інтересів позивача, оскільки зміна сторони за договором не погоджена, а виконання має бути здійснено на користь Приватного акціонерного товариства "Альба Україна", як визначено умовами договору купівлі-продажу № 918 від 17.11.2011 року. Окрім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса" вважає, що спірний договір не направлений на реальне настання наслідків, визначених ним.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Договір про відступлення права вимоги як і будь-який інший правочин має відповідати встановленим вимогам.

Зокрема, в силу ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Недотримання зазначеної вимоги, за змістом ст. 215 Цивільного кодексу України, є підставою недійсності правочину.

Вважаючи відповідний договір недійсним, скаржник посилається на те, що він суперечить ст. 512 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 516 Цивільного кодексу України регламентовано порядок заміни кредитора у зобов'язанні, передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Судова колегія зазначає, що вказана норма встановлює загальне правило, в силу якого на заміну кредитора у зобов'язанні згода боржника не потрібна. Однак, є виключення з відповідного правила - відповідна заміна неможлива без згоди кредитора у випадках, встановлених законом. Крім того, відповідна норма дозволяє зробити висновок, що загальне правило, визначене, щодо заміни кредитора без згоди боржника, може бути змінено за волевиявленням сторін, оскільки вона визначає, що інше правило може бути встановлено у договорі, зокрема, такому, в силу якого виникає зобов'язання у якому здійснюється заміна. Це відповідає загальним принципам цивільного та господарського законодавства.

Колегія суддів спростовує довод апелянта стосовно того, що місцевий господарський суд не дослідив, що зміст договору № 918 від 17.11.2011 року суперечить чинному законодавству України та укладений з порушенням прав та законних інтересів позивача. Ні умови договору, ні закон не містять заборони на зміну кредитора у зобов'язаннях, які виникають за умовами договору купівлі-продажу № 918 від 17.11.2011 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса", право вимоги виконання зобов'язання за яким передано Публічному акціонерному товариству "Банк "Київська Русь".

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Суд першої інстанції вірно встановив, що договір укладено у письмовій формі як і основний договір, а отже посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса" на недотримання форми договору необґрунтовані.

Колегія суддів зауважує, що доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса" стосовно повідомлення про зміну кредитора у зобов'язанні формою внесення змін до договору, зазначає, що таке повідомлення не замінює угоду про заміну кредитора у зобов'язанні, більш того, укладення відповідної угоди передує направленню повідомлення, а не навпаки; направлення повідомлення є похідним від факту укладення відповідної угоди.

Згідно ст. 517 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Виходячи зі змісту ст. 518 Цивільного кодексу України визначено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Однак, не надання документів, які засвідчують право або наявність заперечень боржника щодо вимог кредитора не є підставою вважати спірний договір недійсним; більш того, не подання таких документів кредитором нового кредитору ніяк не порушує прав позивача, який згідно ч. 2 ст. 517 Цивільного кодексу України, має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, а, відповідно до ст. 518 Цивільного кодексу України, має право висувати проти вимог кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора.

Судова колегія вбачає за необхідне зазначити, що доводи скаржника стосовно того, що договір не спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених ним, спростовується зібраними у справі доказами.

Зокрема, актом прийому-передачі права, договором № 7 від 05.06.2014 року про зарахування зустрічних однорідних вимог 794751,02 грн., укладеним між Приватним акціонерним товариством "Альба Україна" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь".

Відповідно ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Доводи апелянта, спростовуються колегією суддів, що сторони дійшли згоди про зарахування взаємних зустрічних однорідних вимог за оспорюваним договором та кредитним договором № 99117-20/13-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 06.11.2013 року та сторонами вчинялись дії на виконання умов відповідного договору, у тому числі оплати права, переданого за таким договором Приватному акціонерному товариству "Альба Україна", передачі відповідного права.

З огляду на викладене позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса" є необґрунтованими та такими, в яких вірно відмовлено судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставин справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі № 911/5497/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса" на рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі № 911/5497/14 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека низьких цін Одеса" на рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі № 911/5497/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 03.02.2015 року у справі № 911/5497/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/5497/14 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Р.І. Самсін

І.М. Скрипка