УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.03.2015Справа № 910/7099/15-г

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Приватного акціонерного товариства "ЄВРОШПОН-СМИГА"

до Товариства з обмеженою відповідадьністю "ЄКТОФЛЕКС"

про стягнення 6 339,60 грн. основного боргу, 252,56 грн., неустойки, 2002,80 грн. індексу інфляції

ВСТАНОВИВ:

23.03.2015 р. Господарським судом міста Києва одержано позовну заяву № 209 від 05.03.2015 р. Приватного акціонерного товариства "ЄВРОШПОН-СМИГА" до Товариства з обмеженою відповідадьністю "ЄКТОФЛЕКС" про стягнення 6339,60 грн. основного боргу, 252,56 грн., неустойки, 2002,80 грн. індексу інфляції.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № 209 від 05.03.2015 р. (вх. № 7099/15 від 23.03.2015 р.) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Додані до позовної заяви № 209 від 05.03.2015 р. фіскальний чек № 0017 від 04.03.2015 р. та опис вкладення у цінний лист від 04.03.2015 р. (на ім'я ТОВ "ЄКТОФЛЕКС") не можуть вважатися належними доказами на підтведження надіслання відповідачу копії поданої до суду позовної заяви № 209 від 05.03.2015 р. і доданих до неї документів, а рівно виконання позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, так як з наведеного опису вкладення вбачається, що відповідачу надіслано позовну заяву № 206 від 04.03.2015 р., а отже, іншу позовну заяву, ніж та, яка подана до Господарського суду міста Києва.

Крім того, з вищенаведеного опису вкладення у цінний лист від 04.03.2015 р. вбачається, що відповідний цінний лист направлено відповідачу за адресою: м. Київ, а/с 174, 01042 (надалі - адреса 1).

Натомість, у позовній заяві зазначено іншу, "юридичну" адресу відповідача, а саме: м. Київ, вул. Порика Василя, № 17-6, кв. 39 (надалі - адреса 2).

При цьому жодні докази (відповідні довідки з ЄДРПОУ, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців тощо) на підтвердження того, що адреса 1 чи адреса 2 є адресою місцезнаходження відповідача - до позовної заяви фактично не додані, у зв'язку з чим не можливо дійти висновку про направлення цінного листа згідно фіскального чеку № 0017 від 04.03.2015 р. та опису вкладення у цінний лист від 04.03.2015 р. саме на адресу місцезнаходження відповідача.

При цьому судом враховано, що згідно абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб"єкта господарювання.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, дані про місцезнаходження юридичної особи вносяться до єдиного державного реєстру.

Отже, місцезнаходження у позовній заяві повинно визначатися та вказуватися, а рівно враховуватися позивачем при виконанні приписів ч. 1 ст. 56 ГПК України, згідно з установчими документами юридичної особи, даними її державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Вищенаведені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що тягне за собою наслідки, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При цьому суд взяв до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Таким чином, позовна заява № 209 від 05.03.2015 р. не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, при можливому повторному зверненні до господарського суду з відповідною позовною заявою, слід врахувати приписи ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Наразі позовна заява № 209 від 05.03.2015 р. підписана директором Приватного акціонерного товариства "ЄВРОШПОН-СМИГА" А.С.Ковбасюк, тоді як документи, що посвідчують посадове становище останнього фактично до позовної заяви не додані.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В.Гумега