КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2015 р. Справа№ 911/4728/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Новікова М.М.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

за участю представників

від позивача: Цвід О.І. - дов. №3/02-09 від 05.01.2015

від відповідача: Бачинська О.І. - дов. №13/15 від 01.01.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області

на рішення господарського суду Київської області

від 25.12.2014 (суддя Бабкіна В.М.)

у справі №911/4728/14

за позовом Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області

до Публічного акціонерного товариства „Вімм-Білль-Данн Україна"

про спонукання до укладення договору про пайову участь

У судовому засіданні 03.03.2015 оголошувалась перерва до 17.03.2015, у зв'язку із чим постанова приймається вказаною датою.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Київської області були передані позовні вимоги Виконавчого комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (надалі - позивач, виконком) до Публічного акціонерного товариства „Вімм-Білль-Данн Україна" (надалі - відповідач, ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна") про спонукання до укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Вишневе.

Рішенням господарського суду Київської області від 25.12.2014 у справі №911/4728/14 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 25.12.2014 у справі №911/4728/14 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт акцентує увагу на тому, що укладення договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишневе є обов'язком відповідача в силу положень частини 2 статті 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності", однак в порушення вказаної норми ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна" не виконав вимоги позивача про укладення зазначеного договору. При цьому, позивач обґрунтовує доцільність виконання вимоги про пайову участь з огляду на те, що об'єкт будівництва призначений для потреб комерційної діяльності публічного акціонерного товариства.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна" у 2012 році було проведено розширення (реконструкцію) належної товариству холодильної станції, що підтверджується, зокрема, Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 20.07.2012 року.

Положеннями частин 1-3 ст. стаття 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" визначено обов'язок замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Частиною 4 вищевказаної статті встановлено, що до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва: 1) об'єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів; 2) будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; 3) будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; 4) індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках; 5) об'єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів; 6) об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури; 7) об'єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру; 8) об'єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів; 9) об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу); 10) об'єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач повідомляв позивача про початок будівельних робіт листом, який містить відмітку про отримання зазначеного листа виконавчим комітетом Вишневої міської ради 01.02.2012 р. (вх. № 3/01-260).

За твердженням позивача, листом №340 від 16.08.2013 ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна" повідомляло Виконавчий комітет Вишневої міської ради про готовність об'єкта (розширення холодильної станції) до експлуатації.

Натомість відповідач, на спростування посилання виконавчого комітету про отримання від ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна" повідомлення про введення в експлуатацію спірного об'єкта у серпні 2013 року, надано до матеріалів справи копію повідомлення про введення в експлуатацію №226 від 15.08.2013, яке містить відмітку про отримання виконавчим комітетом вказаного повідомлення 15.08.2012 р. за вх. № 3/01-2252.

09.09.2013 позивач надіслав на адресу ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна" лист №3/02-1662, яким просив відповідача укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Вишневе у зв'язку з розширенням (реконструкцією) холодильної станції, однак від ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна" відповідь на вказаний лист до Виконавчого комітету Вишневої міської ради не надходила.

В подальшому, позивач направив відповідачеві лист №3/02-1759 з двома примірниками договору від 05.09.2014 про пайову участь (внесок) ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна" у створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишневе за розширення (реконструкцію) холодильної станції та додатку №1 до договору з розрахунком величини пайової участі.

У свою чергу відповідач своїм листом №371 від 25.09.2014 відмовив Виконавчому комітету Вишневої міської ради в укладенні зазначеного договору.

За таких обставин Виконавчий комітет Вишневої міської ради звернувся до суду з позовом у даній справі та просив суд зобов'язати ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна" підписати з виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Вишневе за розширення (реконструкцію) холодильної станції за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 7, в редакції, запропонованій Виконавчим комітетом Вишневої міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським є зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати згосподарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із частиною 7 статті 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Положеннями ч. 2 ст. 180 ГК України визначено, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Статтею 181 Господарського кодексу України встановлено загальний порядок укладання господарських.

У свою чергу, примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 ГК України та ст. 649 Цивільного кодексу, виходячи зі змісту яких і принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна зі сторін ухиляється від його укладення, та на спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов.

При цьому, місцевий господарський суд правильно зазначив, що можливість розгляду судом цих спорів обумовлюється обов'язковістю договору (за державним замовленням, на підставі правового акту органу державної влади чи місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом). Отже, необхідною підставою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідного переддоговірного спору між сторонами.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідний переддоговірний спір між сторонами виник у вересні 2013 року, коли позивач відповідно до вимог ст. 181 ГК України направив відповідачеві проект договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, звернення позивача до відповідача з листами, в яких вказувалося на необхідність укласти договір пайової участі відбулося вже після завершенням будівництва та прийняття об'єкту в експлуатацію (лист №3/02-1662 від 09.09.2013 та лист №3/02-1759 від 05.09.2014), тоді як декларація про готовність об'єкту до експлуатації була зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області ще 20.07.2012 року. При цьому, в обох листах позивач посилався на положення ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності".

При цьому, стаття 40 Закону „Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює обов'язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту виключно замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті.

Разом з цим, частина 9 ст. 40 вказаного Закону встановлює, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

У свою чергу, замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву (п. 4 ст. 1 Закону).

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що враховуючи приписи ч. 9 ст. 40 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності", укладення спірного договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Вишневе, в редакції, запропонованій позивачем, після введення об'єкта будівництва в експлуатацію суперечить вимогам названого закону, оскільки відносини щодо реконструкції належного відповідачу об'єкту нерухомості завершились 20.07.2012 року.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається відсутність обов'язку відповідача укладати договір пайової участі у встановленому законом порядку, оскільки на момент виникнення спору він не був замовником в розумінні п. 4 ст. 1 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності", так як будівництво об'єкту є завершеним та об'єкт прийнятий в експлуатацію відповідно до вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Вищого господарського суду України від 19.11.2012 у справі №5010/240/2012-22/9, від 17.07.2013 у справі №5010/1650/2012-6/31, від 03.12.2014 у справі №909/790/14, від 02.12.2014 у справі №925/1305/14.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність у відповідача обов'язку щодо укладення спірного договору та погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що прийняття або неприйняття пропозиції позивача щодо укладення договору про пайову участь у даному випадку не є обов'язком відповідача, а відтак відмова останнього від підписання договору пайової участі після завершення відповідного будівництва не суперечить нормам чинного законодавства.

З огляду на вищезазначене, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Київської області від 25.12.2014 у справі №911/4728/14 має бути залишене без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 25.12.2014 у справі №911/4728/14 залишити без змін.

Матеріали справи №911/4728/14 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя М.М. Новіков

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк