РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/3941/15-г

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради

про стягнення 4 962, 27 грн.

за участю представників:

від позивача:Хлівнюк М.М.- представник за довіреністю № 155/1/03-28/8 від 06.01.2015 р.
від відповідача:Самусь Т.М.- представник за довіреністю № 069-4 від 16.03.2015 р.
від третьої особи:Круть В.О.- представник за довіреністю № 062/02/07-875 від 29.01.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" з позовом до Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Служби у справах дітей ВО КМР) про стягнення 4 962, 27 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач порушив умови договору № 1719 від 11.09.2014 р. про передачу в оренду майна територіальної громади міста Києва в частині здійснення платежів з орендної плати, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 4 962, 27 грн.

У позові КП "Київжитлоексплуатація" просить суд стягнути з відповідача заборгованість із вказаних виплат в сумі 4 962, 27 грн., яка складається з 2,40 грн. - заборгованості по орендній платі за 2014 р. - 2015 р., 4 137,38 грн. - заборгованості з компенсації витрат підприємства, 25,53 грн. - заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 236,96 грн. - пені, 533, 86 грн. - інфляційної складової боргу та 3 % річних - 26,14 грн.

Провадження за вказаними вимогами було порушено ухвалою господарського суду міста Києва від 20.02.2015 р. та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, зазначив, що заборгованість ним сплачена у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи вважав, що позов підлягає задоволенню з підстав, заявлених позивачем.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 11.09.2014 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавцем) та Службою у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендарем), а також КП "Київжитлоспецексплуатація" (підприємством) був укладений договір № 1719 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - договір оренди).

Відповідно до вказаного договору орендарю передані в оренду нежилі приміщення загальною площею 256,80 кв.м., в т.ч. на напівпідвал - 8,70 кв.м., 1 поверх - 16,90 кв.м., 2 поверх - 231,20 кв.м. в будинку № 3 літера А по вул. Дегтярівській у м. Києві.

Згідно з п. 2.4 договору № 1719 об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і знаходиться на балансі КП "Київжитлоспецексплуатація".

Згідно з п.п. 3.1, 3.3, 3.6 договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує на рахунок КП "Київжитлоспецексплуатація" з подальшим коригуванням індексу інфляції:

- орендну плату, розмір якої згідно з Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, затвердженою рішенням Київради від 22 вересня 2011 року № 34/6250 встановлено 1 грн. на рік;

- компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, яка за квітень 2014 р. становить 4,56 грн.;

- та компенсацію витрат підприємства, яка за квітень 2014 р. становить 738,82 грн.,

починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.

Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання орендарем та орендодавцем акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди позивачу.

Відповідно до п. 3.7 вказаного договору відповідач зобов'язаний сплачувати незалежно від наслідків господарської діяльності своєчасно та у повному обсязі орендну плату, компенсацію витрат підприємства та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою (щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця).

Відповідно до п. 9.1 договору оренди строк дії договору встановлено з 11.09.2014 р. по 09.09.2017 року.

У подальшому до договору оренди були внесені зміни щодо передачі КП "Київжитлоспецексплуатація" прав та обов'язків орендодавця.

З матеріалів справи вбачається, що позивач умови договору виконав та передав в оренду нежилі приміщення загальною площею 256,80 кв.м., в т.ч. на напівпідвал - 8,70 кв.м., 1 поверх - 16,90 кв.м., 2 поверх - 231,20 кв.м. в будинку № 3 літера А по вул. Дегтярівській у м. Києві, про що свідчить акт приймання-передачі нерухомого майна від 11.09.2014 р.

Відповідач зі свого боку зобов'язання за договором оренди виконав неналежним чином, орендну плату у сумі 1,20 грн., послуги з утримання орендованого майна у сумі 4 137,38 грн. та компенсацію земельного податку у сумі 25,53 грн. за період з вересня 2014 р. по січень 2015 р. не сплатив, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями представників сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Оскільки майно, передане в оренду є комунальною власністю, до вказаних правовідносин, окрім норм Цивільного кодексу України також застосовуються норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також, враховуючи особливості передачі в оренду майна територіальної громади міста Києва, ще й Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затверджене рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250 (далі - Положення).

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з пунктом 6.5 вищевказаного Положення, крім орендної плати, орендар сплачує:

- податки та збори у розмірах та порядку, визначених чинним законодавством України;

- компенсацію витрат підприємств за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, та плату за комунальні послуги відповідно до договору, який укладається між орендарем та зазначеним підприємством або відповідними особами, що надають такі послуги; послуги страховика.

Крім того, Наказом Фонду державного майна України "Про затвердження договорів оренди" від 23.08.2000 р. № 1774 затверджено Типовий договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності.

Пунктом 5.13 Типового договору оренди встановлено обов'язок орендаря здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Отже, вищевказані норми чинного законодавства та Типовий договір оренди передбачають відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Що стосується компенсації суми земельного податку суд зазначає, що згідно з п. 287.7 Податкового кодексу України у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що у період з вересня 2014 р. по січень 2015 р. у відповідача виник обов'язок по сплаті наданих позивачем орендних послуг, послуг з утримання орендованого майна та компенсації земельного податку.

У судовому засіданні встановлено, що під час розгляду справи по суті відповідач сплатив орендну плату у сумі 2 333,13 грн., послуги з утримання орендованого майна у сумі 3 250,80 грн. та компенсацію земельного податку у сумі 20,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 46 від 05.03.2015 р., актом звірки взаєморозрахунків та поясненнями представників сторін.

Таким чином, сплативши заборгованість у зазначених сумах відповідач припинив у такий спосіб відповідні грошові зобов'язання основної заборгованості у вказаних сумах, у зв'язку з чим провадження в цій частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що у Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради залишилась несплаченою заборгованість з компенсації витрат підприємства у сумі 886,58 грн. та з компенсації земельного податку у сумі 5,47 грн., а заборгованість з орендної плати у сумі 2,40 грн. відсутня.

Крім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача за договором пеню у сумі 236,96 грн. за період з 01.09.2014 р. по 21.01.2015 р. нараховану на заборгованість за послуги з утримання орендованого майна та з компенсації земельного податку.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з умов договору, відповідно до п. 6.2 договору за несвоєчасну сплату орендної плати, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених платежів за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Разом з тим, суд зазначає, що заявлений позивачем період нарахування пені встановлений невірно, оскільки компенсацію витрат підприємства та компенсацію земельного податку орендодавець сплачує щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця (п. 3.7 договору).

Провівши власний розрахунок заявленої позивачем суми пені відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України та вимог ст. 232 ГК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за несвоєчасне погашення заборгованості пеню у сумі 125,84 грн. за період з 06.10.2014 р. по 21.01.2015 р., тобто у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем.

У судовому засіданні встановлено, що під час розгляду справи по суті відповідач сплатив також пеню у сумі 1 408,42 грн., тобто у більшому розмірі, ніж підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, сплативши пеню у сумі 1 408,42 грн. відповідач припинив у такий спосіб відповідне грошове зобов'язання по сплаті встановленої судом суми пені в розмірі 125,84 грн., у зв'язку з чим провадження в цій частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Також позивач просить стягнути з відповідача 533,86 грн. - інфляційної складової боргу та 3 % річних - 26,14 грн. за період з вересня 2014 р. по січень 2015 р.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, вимоги про стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно, проте, період нарахування заявлено невірно - без урахування п. 3.7 договору.

Провівши власний розрахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 215,29 грн. та 3 % річних в сумі 13,72 грн. за період з 06.10.2014 р. по 21.01.2015 р., тобто у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем.

Як вбачається з акту звіряння розрахунків від 27.02.2015 р. та платіжного доручення № 46 від 05.03.2015 р., наданих відповідачем, під час розгляду справи по суті відповідач сплатив інфляційну складову боргу у сумі 283,91 грн. та 3 % річних в сумі 247,02 грн., тобто у більшому розмірі, ніж підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, сплативши матеріальні втрати у вказаних сумах відповідач припинив у такий спосіб відповідні грошові зобов'язання по сплаті інфляційної складової боргу у сумі 215,29 грн. та 3 % річних у сумі 13,72 грн., у зв'язку з чим провадження в цій частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження за позовом Комунального підприємства "Київжитлоексплуатація" до Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департаменту комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації про стягнення 4 962, 27 грн. в частині стягнення з Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) основної заборгованості в сумі 3 628, 11 грн. припинити.

Позовні вимоги Комунального підприємство "Київжитлоексплуатація" до Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департаменту комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації про стягнення 1 334,16 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, 3, ідентифікаційний код 20062138) на користь Комунального підприємства "Київжитлоексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ідентифікаційний код 03366500) заборгованість з компенсації витрат підприємства у сумі 886 (вісімсот вісімдесят шість) грн. 58 коп., заборгованість з компенсації земельного податку у сумі 5 (п'ять) грн. 47 коп.

У решті позову - відмовити.

Стягнути з Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, 3, ідентифікаційний код 20062138) на користь Комунального підприємства "Київжитлоексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ідентифікаційний код 03366500) судовий збір у сумі 1 221 (одну тисячу двісті двадцять одну) грн. 57 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 16 березня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 18 березня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна