ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Справа № 908/3982/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача - Гільбурд Р.Ю. (дов. №68 від 27.11.2014 р.)

відповідача - Паперник С.В. (дов. №234/ЮРО-26 від 23.01.2015 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№459З/1-8) на рішення господарського суду Запорізької області від 15 грудня 2014 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш", м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення 59570176,48 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ТОВ "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА", звернувся до господарського суду Запорізькій області з позовом про стягнення з ПАТ "Азовзагальмаш" 59570176,48 грн. основного боргу за поставлений товар згідно договору №У461/2010 від 27.12.2010 р.; судові витрати просив покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.12.2014 р. у справі №908/3982/14 (суддя Серкіз В.Г.) позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Азовзагальмаш" на користь ТОВ "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" 59358337,75 грн. основного боргу за поставлений товар та 72816,91 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Розпорядженням голови ВГСУ №28-р від 02.09.2014 р. визначено, що розгляд господарських справ, які підлягають перегляду в апеляційному порядку Донецьким апеляційним господарським судом здійснюється Харківським апеляційним господарським судом

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції в частині задоволення позову не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи. Просить рішення господарського суду в частині стягнення заборгованості в сумі 59358337,75 грн. скасувати та прийняти нове, яким в позові в цій частині відмовити; судові витрати за подання апеляційної скарги просить покласти на позивача.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що позивачем надані до суду первинні документи на підтвердження поставки товару в рамках суми заборгованості. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши в судовому засіданні уповноважених представників сторін, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, 27.12.2010 р. між ТОВ "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" (продавець) та ПАТ "Азовзагальмаш" (покупець) був укладений договір №У461/2010, згідно п. 1.1 якого протягом 2011 року продавець зобов'язався передати у власність, а покупець прийняти та оплатити колеса цільнокатані в кількості 99000 шт. Найменування, асортимент, кількість, ціна Товару вказуються у Додатках, сформованих в порядку, встановленим цим Договором та є його невід'ємними частинами (т.1 а. с. 10-14).

Згідно із п. 2.1 договору його сума визначається вартістю товару, що поставляється в рамках даного договору.

Покупець проводить розрахунок за поставлений за даним договором товар в національній валюті України шляхом перерахунку грошових коштів у розмірі вартості партії товару на рахунок продавця протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки партії товару (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору, продавець передає покупцю наступні товаросупровідні документи: рахунок-фактуру; товарно-транспортну накладну; сертифікат якості заводу виготовлення; податкову накладну.

На виконання умов договору продавцем було поставлено покупцю товар на загальну суму 61054819,92 грн., що підтверджується рахунками-фактурами, податковими накладними та товарно-транспортними накладними.

Покупець в порушення умов договору оплату поставленого та отриманого товару своєчасно та повному обсязі не здійснив, сплативши лише 1696482,17 грн., в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед продавцем в сумі 59358337,75 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" до господарського суду Запорізькій області з позовом про стягнення з ПАТ "Азовзагальмаш" 59570176,48 грн.

Господарський суд, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 59358337,75 грн. основної заборгованості за поставлений товар за договором № У461/2010 від 27.12.2010 р., визнав їх обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи. Відмовивши в стягненні 211838,73 грн. суд першої інстанції зазначив, що дана вимога позивача не обумовлена договором № У461/2010 від 27.12.2010 р. та не визначена будь-якими документами.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду з огляду на таке.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вже зазначалось вище, відповідач товар отримав, повну оплату за нього до моменту звернення ТОВ "ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА" з позовом до суду не здійснив.

Поставка товару за договором відбулась у відповідності до умов договору, не заперечується сторонами та підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: рахунками-фактурами, податковими накладними та товарно-транспортними накладними.

В матеріалах справи містяться докази на підтвердження факту часткової оплати покупцем отриманого товару в сумі 1696482,17 грн.

Як вірно встановив господарський суд, сума заборгованості за договором №У461/2010 від 27.12.2010 р. становила 59358337,75 грн.

Існування та визнання вказаної суми заборгованості відповідачем підтверджується підписаним з боку ПАТ "Азовзагальмаш" генеральним директором та головним бухгалтером актом звірки взаєморозрахунків по спірному договору за період з 01.01.2011 р. по 28.11.2004 р. (т. 2 а.с. 66-88).

Враховуючи наведене, а також відсутність в матеріалах справи доказів повної оплати поставленого товару, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність порушення покупцем зобов'язання за договором № У461/2010 від 27.12.2010 р. та правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в розмірі 59358337,75 грн.

Колегія суддів також погоджується з висновком господарського суду щодо неправомірності заявлених позовних вимог про стягнення 211838,73 грн., який встановив, що дана сума виставлена позивачем за простій вагонів на залізниці. Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, дана вимога не передбачена договором № У461/2010 від 27.12.2010 р., в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження заявленої до стягнення суми заборгованості в розмірі 211 838,73 грн.

Колегія суддів вважає правомірним висновок господарського суду Запорізької області про відмову в задоволенні заяви відповідача про відстрочку та розстрочку виконання рішення через невідповідність поданої заяви вимогам п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України та невідповідність суми боргу, зазначеної в заяві, сумі, задоволеної судом до стягнення.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Апеляційні вимоги не підтверджені належними доказами, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для їх задоволення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Запорізької області від 15.12.2014 р. у справі №908/3982/14 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні, в зв'язку з чим, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

ПАТ "Азовзагальмаш" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду (вх. №4487) з заявою про розстрочку виконання рішення. Колегія суддів розглянула заяву і дійшла висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає:

- дохід ПАТ "Азовзагальмаш" від реалізації продукції в 2014 році зменшився майже в 10 разів в порівнянні з попереднім періодом;

- за повної відсутності прибутку звіт про фінансові результати відповідача показує закінчення 2014 року з чистим збитком 295083 тис. грн..;

- баланс відповідача за 2014 рік демонструє зростання дебіторської заборгованості внаслідок несприятливих змін в економіці;

- кардинальні зміни в соціально-політичному середовищі, негативними наслідками яких є: падіння виробництва, недоотримання запланованих прибутків, зростання вартості долару США по відношенню до гривні, пряма агресія в регіоні з боку Російської Федерації;

- події, пов'язані зі зміною в органах державної влади, спробою захоплення та припиненням роботи державних органів в м. Маріуполь, що відбувалось протягом весни 2014 року, проведення антитерористичної операції в регіоні, яка на даний момент триває;

- заборгованість державного бюджету перед відповідачем за судовими рішеннями, які не виконані;

- недостатність власного майна та недоотримання прибутку;

- ускладнення ведення господарської діяльності підприємства відповідача через зростання споживчих цін майже на третину тощо.

Виконання рішення суду відповідач просить розстрочити на 34 місяці по зазначеному в заяві графіку.

На підтвердження заявлених вимог відповідачем надані копії: постанови Донецького адміністративного окружного суду від 04.06.2014 р. у справі №805/2877/14; постанови Донецького адміністративного окружного суду від 02.07.2014 р. у справі №805/6261/14; балансу на 31.12.2014 р.; звіту про фінансові результати за 2014 рік.

Проаналізувавши надані відповідачем докази, колегія суддів дійшла висновку, що скрутний матеріальний стан боржника виник не з його вини, а з об'єктивних причин.

При цьому, такий скрутний матеріальний стан свідчить про відсутність у боржника достатніх коштів для сплати заборгованості перед позивачем.

До того ж, вказані обставини є винятковими, оскільки всі вони в сукупності носять не систематичний характер, а є виключенням у даному випадку.

Таким чином, вищезазначені обставини свідчать про неможливість виконання рішення, а тому, колегія суддів вважає, що наявні достатні правові підстави для надання боржнику розстрочки виконання рішення суду в частині стягнення суми боргу в розмірі 59358337,75 грн. на 12 місяців з 01.04.2015 р. по 31.03.2016 р. щомісячно рівними частинами в розмірі 4946528 грн. 14 коп.

Керуючись статтями 22, 83, 85, 91, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 15.12.2014 р. у справі №908/3982/14 залишити без змін.

Заяву відповідача про розстрочку виконання рішення задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.12.2014 р. у справі №908/3982/14 в частині стягнення суми боргу в розмірі 59358337,75 грн. на 12 місяців з 01.04.2015 р. по 31.03.2016 р. щомісячно рівними частинами в розмірі 4946528 грн. 14 коп.

Повна постанова складена 24.03.2015 р.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Камишева Л.М.