ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.03.15р. Справа № 904/286/15

За позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (м. Дніпропетровськ)

до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за перетікання реактивної електроенергії та спожиту активну електроенергію згідно договору № ПР/Е05-6014/НЮ-1700дч на постачання електричної енергії від 29.03.2005 у розмірі 620 201 грн. 22 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: Передерій Д.В. - юрисконсульт (довіреність № 62 від 01.01.2015)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" (далі-позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (далі-відповідач) заборгованості згідно договору № ПР/Е05-6014/НЮ-1700дч на постачання електричної енергії від 29.03.2005 у розмірі 620 201 грн. 22 коп.

Ціна позову складається з суми основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором №ПР/Е05-6014/НЮ-1700дч на постачання електричної енергії від 29.03.2005 в частині повного та своєчасного розрахунку за надані послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії та спожиту активну електроенергію протягом жовтня 2014 року - грудня 2014 року у встановлений договором строк, наявністю боргу на загальну суму 620 201 грн. 22 коп.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2015 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 05.02.2015.

Представник позивача у судове засіданні 05.02.2015 з'явився, але вимоги вище вказаної ухвали суду у повному обсязі не виконав.

Відповідачем вимоги ухвали також виконані не були, крім того, від відповідача 05.02.2015 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Так, ухвалою суду від 05.02.2015 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 19.03.2015, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування документів по справі. Вказане свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду, подання заперечень та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Від позивача 16.02.2015 надійшли додаткові пояснення, в яких позивач додатково обґрунтовує позовні вимоги та просить суд задовольнити їх у повному обсязі, долучаючи до справи додаткові докази - акти приймання-передачі товарної продукції.

Від відповідача 19.02.2015 надійшов відзив на позов, в якому він зазначає, що не заперечує проти позовних вимог позивача в сумі 620 201 грн. 22 коп., при цьому, заперечує проти твердження позивача щодо умисного ухиляння відповідача від виконання своїх зобов'язань за договором, посилаючись на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 затверджено порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу. Так, відповідач посилається на те, що вказані нормативи відрахувань унеможливлюють здійснення своєчасної оплати за надані послуги з постачання електроенергії у терміни, передбачені договором.

Крім того, відповідач посилається на те, що ним було направлено позивачу лист про зобов'язання оплачувати заборгованість щодобово у розмірі 50 000 грн. 00 коп., а отже відповідачем здійснюються всі можливі заходи, з метою недопущення збільшення заборгованості перед позивачем.

При цьому, суд зауважив, що вказані проплати відповідач здійснював за надання послуг у січні 2015 року, які не входять до спірного періоду у даній справі.

Так, у вказаному клопотанні відповідач просив суд відкласти розгляд справи з метою надання часу для вирішення питання щодо погашення заборгованості.

У відповідності до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 19.02.2015 оголошувалась перерва по 17.03.2015.

У судовому засіданні 17.03.2015 представник позивача зазначив, що відповідачем на теперішній час не було здійснено жодних проплат за спірний період, а отже позовні вимоги він вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, при цьому про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить протокол судового засідання від 19.02.2015. Крім того, позивачем наявність заборгованості у сумі 620 201 грн. 22 коп. визнана.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача,

В С Т А Н О В И В:

Згідно частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Згідно статті 1 Закону України "Про електроенергетику" споживачі енергії це - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 затверджено Правила користування електричною енергією (далі - Правила).

Ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії).

Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Відповідно до пункту 5.1. Правил договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

При цьому, Статутом позивача передбачено, що позивач - Державне підприємство "Придніпровська залізниця" - створене відповідно до законів України "Про транспорт", "Про залізничний транспорт", Цивільного та Господарського кодексів України державне унітарне підприємство і діє як державне комерційне підприємство, засноване на державній власності, яке входить до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України і підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України "Укрзалізниця".

Відповідно до пункту 1.3 Статуту залізниці, до складу залізниці входять служби, відособлені структурні підрозділи та інші підрозділи які не мають права юридичної особи. Свою діяльність вони здійснюють на підставі Положень затверджених начальником залізниці відповідно до вимог Господарського кодексу України.

Положенням про відокремлений структурний підрозділ "Енергозбут" Державного підприємства "Придніпровська залізниця" передбачено, що метою діяльності відокремленого структурного підрозділу "Енергозбут" Державного підприємства "Придніпровська залізниця" є організація підприємницької діяльності залізниці та укладання відповідних договорів з передачі електричної енергії власними мережами залізниці та постачання електричної енергії залізничним і стороннім залізничному транспорту субабонентам.

Так, 29.03.2005 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" в особі Відособленого структурного підрозділу "Енергозбут Придніпровської залізниці" (далі - енергопостачальник, позивач) та Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (далі - споживач, відповідач) був укладений договір № ПР/Е05-6014/НЮ-1700дч на постачання електричної енергії (далі - договір), відповідно до умов якого енергопостачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач своєчасно оплачує енергопостачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами (розділ 1 договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2005. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов (пункти 9.8. та 9.9. договору).

Доказів розірвання вказаного договору сторонами до матеріалів справи не долучено, крім того, матеріалами справи та представниками позивача та відповідача підтверджується, що вказаний договір на теперішній час діє та виконується сторонами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, який підпадає під правове регулювання норм § 5 глави 54 Цивільного кодексу України та § 3 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частинами 1 і 2 статті 275 та частиною 6 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Відповідно до частини 2 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

На виконання умов договору позивачем у період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року були надані послуги з енергопостачання на загальну суму 697 201 грн. 22 коп., що підтверджується наступними актами приймання-передачі товарної продукції:

- за жовтень 2014 року на суму 100 359 грн. 79 коп. (а.с.44);

- за листопад 2014 року на суму 292 847 грн. 15 коп. (а.с.43);

- за грудень 2014 року на суму 303 994 грн. 28 коп. (а.с.42).

Так, вказані акти підписані позивачем та відповідачем та скріплені їх печатками без будь-яких зауважень та претензій щодо якості та обсягів наданих послуг зі сторони відповідача (в актах зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають).

У відповідності до вказаних актів позивачем були виставлені відповідачу наступні рахунки на оплату:

- рахунок № 006019/Р від 31.10.2014 за перетікання реактивної електричної енергії в жовтні 2014 року на загальну суму 3 477 грн. 74 коп. (а.с. 22);

- рахунок № 006019/Р від 30.11.2014 за перетікання реактивної електричної енергії в листопаді 2014 року на загальну суму 7 347 грн. 65 коп. (а.с. 23);

- рахунок № 006019/Р від 31.12.2014 за перетікання реактивної електричної енергії в грудні 2014 року на загальну суму 7 692 грн. 70 коп. (а.с. 21);

- рахунок № 006019 від 31.10.2014 за спожиту активну електричну енергію в жовтні 2014 року на загальну суму 96 882 грн. 05 коп. (а.с. 25);

- рахунок № 006019 від 30.11.2014 за спожиту активну електричну енергію в листопаді 2014 року на загальну суму 285 499 грн. 50 коп. (а.с. 24);

- рахунок № 006019 від 31.12.2014 за спожиту активну електричну енергію в грудні 2014 року на загальну суму 296 301 грн. 58 коп. (а.с. 26).

Так, про належне виконання позивачем своїх договірних зобов'язань свідчить також відсутність скарг або заперечень з боку відповідача.

У відповідності до норм частини 6 та частини 7 статті 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до абзацу 3 пункту 6.1.1. Правил рахунок на оплату електричної енергії, спожитої впродовж звітного розрахункового періоду (остаточний розрахунок), та рахунок на оплату заявленого обсягу споживання електричної енергії на найближчий наступний розрахунковий або планові період (авансовий платіж або попередня оплата) у разі, коли договором про постачання електричної енергії передбачено виставлення рахунків на авансовий платіж або попередню оплату, надаються постачальником електричної енергії одночасно у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії.

Так, умовами договору про постачання електричної енергії № ПР/Е05-6014/НЮ-1700дч на постачання електричної енергії від 29.03.2005 передбачено, що споживач зобов'язаний:

- оплачувати енергопостачальнику вартість спожитої у розрахунковий період електричної енергії згідно з умовами додатку № 5 "Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів", додатка № 7 "Звіт про обсяги використаної електричної енергії в мережі споживача", додатка № 4 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу" (пункт 2.2.4. договору.);

- здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею енергопостачальника та електроустановками споживача, згідно з додатком № 9 "Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії", додатком № 5 "Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів", додатка № 7 "Звіт про обсяги використаної електричної енергії в мережі споживача".

Згідно з пунктом 7.1. договору облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж енергопостачальника (додаток № 3 "Перелік об'єктів споживача "), здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

Розрахунки споживача за спожиту електричну енергію з постачальником здійснюються за діючими тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ. Підтвердження фактичного обсягу спожитої споживачем електроенергії за звітний місяць здійснюється сторонами за формою звіту про спожиту електроенергію, що відображена у додатку № 7 до договору, протягом одної доби після завершення розрахункового періоду. Розрахунковим вважається період з 1 числа попереднього місяця до 1 числа поточного місяця. Споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії, заявленого на розрахунковий період, у такому порядку:

- до 20 числа розрахункового місяця 50% обсягу електричної енергії, заявленого на розрахунковий період;

- остаточний розрахунок за фактично спожиту електроенергію у розрахунковому періоді та плата за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії здійснюється споживачем на підставі рахунку, наданого енергопостачальником протягом 5 днів з моменту його отримання;

- з 7 по 12 число кожного місяця, наступного за звітним, споживач самостійно одержує платіжний документ для оплати спожитої електроенергії та інші платіжні документи (плата за перевищення договірних величин електроенергії, потужності та ін.) за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Транспортна, 44 (пункти 1, 7, 9, 10 додатку № 5 "Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів" до договору).

При цьому, в порушення вимог пункту 10 додатку № 5 "Порядок розрахунків за спожиту електроенергію та здійснення інших платежів" до договору, у визначений ним термін вказані рахунки оплачені у повному обсязі не були. Відповідачем оплата була здійснена частково в сумі 77 000 грн. 00 коп., наступним чином:

- 30.10.2014 в сумі 38 000 грн. 00 коп.;

- 31.10.2014 в сумі 39 000 грн. 00 коп.

Так, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором №ПР/Е05-6014/НЮ-1700дч на постачання електричної енергії від 29.03.2005 в частині повного та своєчасного розрахунку за перетікання реактивної електроенергії та спожиту активну електроенергію протягом жовтня-грудня 2014 року у встановлений договором строк, а також наявність боргу в сумі 620 201 грн. 22 коп., що і є причиною спору.

Приймаючи рішення суд виходить із наступного.

Згідно пункту 1.2. "Правил користування електричною енергією", затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 (далі - ПКЕЕ), електрична енергія (активна) - енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару.

Пунктом 6.1. ПКЕЕ передбачено, що розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору.

Відповідно до пункту 6.11. ПКЕЕ, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору (пункт 10.2. ПКЕЕ).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить також з наступного.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу положень статей 525 та 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В силу вимог статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом.

Так, матеріалами справи підтверджується належне виконання своїх зобов'язань за спірним договором позивачем, в свою чергу відповідачем вони були порушені, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість з оплати спожитої активної електроенергії та за надані послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії за період з жовтня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 620 201 грн. 22 коп.

Крім того, наявність вказаного боргу не заперечується відповідачем.

З приводу посилань відповідача на неможливість вчасного виконання зобов'язання щодо оплати заборгованості в сумі 620 201 грн. 22 коп. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

На підставі укладеного договору між сторонами виникли господарські відносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Так, статтею 1 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач є юридичною особою, а відповідно до статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Між тим, ані приписи Господарського кодексу України, ані норми Цивільного кодексу України не допускають привілейованого становища суб'єктів господарювання, щодо яких встановлені нормативи перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних і теплогенеруючих організацій.

Обов'язок відповідача сплатити суму боргу, додатково обґрунтовується тим, що відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, а також встановлених нормативів перерахування коштів на спеціальні рахунки.

При цьому, суд відзначає, що відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

За статтею 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком, внаслідок якого боржник може бути звільнений від відповідальності. Тому відсутність коштів у відповідача не може бути підставою для звільнення його від відповідальності. Ці положення повністю кореспондуються з положеннями частини 2 статті 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, посилання відповідача на Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01.01.2015 № 211 є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а отже не можуть братися до уваги при визначенні судом настання моменту оплати.

За частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Доказів погашення вказаного боргу сторонами суду не надано.

Враховуючи визначені контрагентами порядок та строки оплати, господарський суд встановив, що строк оплати за переліченими вище рахунками є таким, що настав, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення основного боргу в сумі 620 210 грн. 22 коп. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1; ідентифікаційний код 00130850) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця", (49000, м.Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108; ідентифікаційний код 01073828) - 620 201 грн. 22 коп. основного боргу, 12 404 грн. 02 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Ю.В. Фещенко