номер провадження справи 8/182/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 Справа № 908/5455/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м.Київ, вул.. Жилянська, 43)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбас-Анко" (83007, м.Донецьк, просп. Київський, 68)

про розірвання договору фінансового лізингу № 286-L від 29.09.2011 р., стягнення 348284 грн. 94 коп. заборгованості за лізинговими платежами, 7728 грн. 30 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 3104 грн. 94 коп. річних процентів, 24221 грн. 06 коп. пені, повернення предмета лізингу

Суддя Попова І.А.

Представники:

Позивача: Бордюг О.В., дов. від 03.12.2014 р.

Відповідача: Балева Є.О., дов. від 09.02.2015 р.

Заявлено позовні вимоги про розірвання договору фінансового лізингу № 286-L від 29.09.2011 р., стягнення 348284 грн. 94 коп. заборгованості за лізинговими платежами, 7728 грн. 30 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 3104 грн. 94 коп. річних процентів, 24221 грн. 06 коп. пені, повернення предмета лізингу.

Ухвалою господарського суду від 03.12.2014 р. порушено провадження по справі № 908/5455/14. Розгляд справи, призначений на 22.012.015 р., відкладався до 10.02.2015 р., в судовому засіданні оголошувалися перерви до 24.02.2015 р., до 05.03.2015 р. За клопотанням відповідача суд надав сторонам можливість врегулювання спору в добровільному порядку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в засіданні 05.03.2015 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених у позові, відповідно до ст.. 174, 179, 193 ГК України, ст. ст. 525, 526, 530, 554, 610, 625, 629 ЦК України. В обґрунтування вимог вказує, що 29.09.2011 р. позивачем та відповідачем укладено договір фінансового лізингу № 286-L, за яким згідно акту приймання-передачі від 10.11.2011 р. позивач передав у користування відповідачу предмет лізингу - три напівпричіп-цистерни типу О.МЕ.Р.S. СМ35, номери шасі ZА9S35А46ВАН02485, ZА9S35А46ВАН02486, ZА9S35А46ВАН02484. Відповідач зобов'язання щодо внесення лізингових платежів не виконував в строки, передбачені договором, внаслідок чого за ним склалася заборгованість в сумі 348284 грн. 94 коп. з прострочених лізингових платежів згідно графіку за період 26.04.2014 р. по 21.10.2014 р., яку позивач просить стягнути з товариства «Донбас-Анко». За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань до стягнення заявлено 24221 грн. 06 коп. пені, нарахованої за період з 26.04.2014 р. по 21.10.2014 р. Крім того, у відповідності до ст.. 625 ЦК України просить стягнути 3104 грн. 94 коп. річних процентів, нарахованих за період з 26.04.2014 р. по 21.10.2014 р., та 7728 грн. 30 коп. втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з 26.04.2014 р. по 31.08.2014 р. Також, позивачем заявлено про розірвання договору фінансового лізингу № 286-L від 29.09.2011 р. внаслідок систематичного невиконання відповідачем зобов'язань за договором та про повернення предмета лізингу.

Відповідач письмовий відзив на позов суду не надав. В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги визнав в частині заборгованості зі сплати лізингових платежів. Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій, розірвання договору та повернення предмету лізингу заперечив. В обґрунтування заперечень вказує на наявність форс-мажорних обставин, які підтверджуються висновком Донецької торгово-промислової палати.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 29.09.2011 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (позивач у справі, лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Донбас-Анко» (відповідач у справі, лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 286-L, за умовами якого лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу зобов'язується набути у власність та передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, наведене у специфікації (додаток № 1 до договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору. Пунктом 1.2 договору передбачено, що строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу згідно з Графіком сплати лізингових платежів (Додаток 2 до договору) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу, за формою встановленою лізингодавцем. Згідно п. 5.3 договору складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені у графіку згідно з Додатком 2 до договору, який є його невід'ємною частиною. Додатковою угодою № 1 від 21.11.2011 р. та додатковою угодою № 2 від 22.11.2011 р. сторонами вносилися зміни до Додатку 2 до договору та викладено його в редакції, згідно з додатком № 1 до цієї додаткової угоди.

Як свідчать вивчені матеріали, за актом приймання-передачі від 10.11.2011 відповідач прийняв у користування на умовах фінансового лізингу техніку - три напівпричіпи-цистерни типу О.МЕ.Р.S. СМ35, номер шасі ZА9S35А46ВАН02485 вартістю 692616,90 грн., номер шасі ZА9S35А46ВАН02486 вартістю 692616,90 грн., номер шасі ZА9S35А46ВАН02484 вартістю 714857,10 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено: відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" на лізингоодержувача покладено обов'язок своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Як вказує позивач, лізингові платежі, за узгодженим графіком товариство «Донбас-Анко» не здійснювало в повному обсязі, а саме лізингові платежі строком на дату платежу 25.04.2014 р., 25.05.2014 р., 25.06.2014 р., 25.07.2014 р., 25.08.2014 р., 25.09.2014 р. відповідачем сплачено частково в розмірі 13708 грн. 10 коп. Згідно представленого позивачем розрахунку за відповідачем склалася заборгованість в розмірі 348284 грн. 94 коп. по лізинговим платежам строком на вказані дати платежів.

Таким чином, оскільки відповідач не надав доказів щодо виконання ним зобов'язань, суд вважає обґрунтованими, підтвердженими розрахунками та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 348284 грн. 94 коп. строком на дати платежу 25.04.2014 р., 25.05.2014 р., 25.06.2014 р., 25.07.2014 р., 25.08.2014 р., 25.09.2014 р. згідно графіку (додаток № 1 до додаткової угоди № 2 від 22.11.2011 р.). Останній платіж має бути здійснений 25.10.2014 р.

Відповідач вказує на наявність форс-мажорних обставин, які підтверджуються висновком Донецької торгово-промислової палати, та вважає, що відповідно до п. 9.1 договору має бути звільнений від відповідальності за затримку виконання своїх зобов'язань за договором, оскільки вказані затримки виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Згідно з частиною першою статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з частиною другою статті 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини четвертої статті 219 Господарського кодексу України сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Отже, підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності, на відміну від цивільно-правової, є обставина, яка характеризується одночасно як ознакою надзвичайності, так і ознакою невідворотності.

Розділом 9 договору № 286-L фінансового лізингу сторонами узгоджено умови застосування наслідків обставин форс-мажору. Пунктом 9.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання своїх зобов'язань за договором, якщо вказані затримки виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Сторони зобов'язані письмово, не пізніше 10 днів з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню цього договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України або іншим компетентним органом (п. 9.2 договору). Настання обставин форс-мажору підтверджується рішенням Президента про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, пожежі та інших видів стихійного лиха, Торгово-промисловою палатою України, висновками інших суб'єктів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати обставини форс-мажору (п. 8.3). Сторони зобов'язані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом 14 днів з моменту їх виникнення надати відповідні підтверджуючі документи (п. 8.4).

Відповідач надав суду висновок Донецької торгово-промислової палати від 26.06.2014 р., яким підтверджено настання суттєвих змін обставин за договором фінансового лізингу № 286-L від 29.09.2011 р., що пов'язано з проведенням на території Донецької та Луганської областей антитерористичної операції, ведення бойових дій, реально існуючої загрози життю та здоров'ю людини, втрати матеріальних цінностей, рухомого та нерухомого майна.

Висновок Донецької регіональної Торгово-промислової палати від 26.09.2014 р. про настання обставин непереборної сили суд не вважає належним та допустимим доказом форс- мажорних обставин в розумінні ст. 34 ГПК України, оскільки в силу ст. 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" (станом на дату складання висновку) регіональні торгово-промислові палати не наділені повноваженнями щодо засвідчення обставин форс-мажору у даному виді правовідносин. Рішення Президії Торгово-промислової палати України про надання регіональним ТПП повноважень щодо засвідчення форс-мажорних обставин датоване 21.10.2014 р. Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" (в редакції, яка набрала чинності 15.10.2014 р.) передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності. Також, статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення анти терористичної операції» встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Вимоги про стягнення пені в розмірі 24221 грн. 08 коп., нарахованої за період з 26.04.2014 р. по 21.10.2014 р., позивач обґрунтовує п. 8.2.1 договору № 286-L, яким передбачено, що за порушення обов'язку зі своєчасної сплати лізингових та інших платежів, передбачених договором, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період такого порушення зобов'язань лізингоодержувачем за договором, нарахованої на суму непогашеної заборгованості за кожен день прострочення та відшкодовує всі збитки, завдані лізингоодержувачем лізингодавцеві понад вказану пеню.

За приписами частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини першої статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Частиною шостою статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Суд знаходить представлений розрахунок обґрунтованим, вимоги не суперечними ст. 232 ГК України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки встановлено, що відповідач прострочив внесення лізингових платежів, вимоги про стягнення 3104 грн. 94 коп. річних процентів, нарахованих за період з 26.04.2014 р. по 21.10.2014 р., суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розрахунку втрат від інфляції грошових коштів в розмірі 7728 грн. 30 коп. за період з 26.04.2014 р. по 31.08.2014 р., суд зазначає, що відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальністю за порушення грошових зобов'язань» розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць, у якому мала місце інфляція. Судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строку внесення лізингових платежів. Позивачем при здійсненні розрахунку втрат від інфляції грошових коштів не враховано, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому в даному випадку втрати від інфляції грошових коштів слід розраховувати за період з травня 2014 р. по серпень 2014 р. з урахуванням суми заборгованості, яка існувала на останній день місяця, в якому мав бути здійснений платіж. Крім того, при розрахунку судом враховано рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених в листі Верховного суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р.

Судом здійснено розрахунок, відповідно до якого розмір втрат від інфляції грошових коштів складає 6419 грн. 27 коп. Суд вважає вимоги про стягнення втрат від інфляції грошових коштів в розмірі 7728 грн. 30 коп. такими, що підлягають задоволенню частково в сумі 6419 грн. 27 коп. за період з травня 2014 р. по серпень 2014 р.

Приписами ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пункт 6.1 договору № 286-L містить перелік подій, які вважаються істотним порушенням договору, зокрема, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або в повному обсязі) за договором та прострочення сплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу згідно з договором. Пунктом 6.2 договору передбачено, що у випадку виникнення події невиконання зобов'язань, передбачених п. 6.1.1 - 6.1.9 лізингодавець має право на свій власний розсуд розірвати договір та вимагати погашення всієї заборгованості за будь-якими платежами за договором та повернення предмета лізингу.

Відповідач заперечує проти вимог про розірвання договору та повернення предмету лізингу за умов існування форс-мажорних обставин.

Як встановлено, пунктом 9.3 договору фінансового лізингу № 286-L передбачено, що якщо обставини, вказані в п. 9.1 цього договору (війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, дії чи бездіяльність органів влади та/ або управління України чи інших країни, які впливають на виконання сторонами своїх зобов'язань за договором) продовжують діяти впродовж 60 днів з часу їх виникнення, то лізингодавець може прийняти рішення про розірвання договору, а лізингоодержувач зобов'язаний повернути предмет лізингу лізингодавцю протягом 10 робочих днів з дати повідомлення лізингоодержувача. При цьому, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю всі платежі, належні до сплати за договором на дату повернення предмета лізингу, та усі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають.

Судом встановлено, що відповідач, не виконуючи умови спірного договору в частині сплати лізингових платежів, істотно порушував умови договору. Вимоги позивача в частині розірвання договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про повернення предмету лізингу, суд зазначає, що така вимога є похідною та також підлягає задоволенню, виходячи з приписів ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" та ст. ст. 651, 653 Цивільного кодексу України, якими передбачено право вимагати повернення предмета лізингу в разі невиконання (прострочення виконання) грошових зобов'язань лізингоодержувачем за договором лізингу. Подальше користування майном без сплати лізингових платежів тягне порушення балансу інтересів лізингодавця та лізингоодержувача.

Позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, ст. 193, 292 ГК України, ст. 526, 625, 806 ЦК України, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати договір фінансового лізингу № 286-L, укладений 29.09.2011 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донбас-Анко".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбас-Анко" (83007, м.Донецьк, просп. Київський, 68, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м.Київ, вул.. Жилянська, 43, ) 348284 (триста сорок вісім тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 94 коп. заборгованості за лізинговими платежами, 7728 (сім тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 30 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 3104 (три тисячі сто чотири) грн. 94 коп. річних процентів, 24221 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять одна) грн. 06 коп. пені, 16223 (шістнадцять тисяч двісті двадцять три) грн.. 55 коп. судового збору. Видати наказ.

Повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м.Київ, вул.. Жилянська, 43, ) предмет лізингу - три напівпричіпи-цистерни типу О.МЕ.Р.S. СМ35, номер шасі ZА9S35А46ВАН02485 вартістю 692616,90 грн., номер шасі ZА9S35А46ВАН02486 вартістю 692616,90 грн., номер шасі ZА9S35А46ВАН02484 вартістю 714857,10 грн., який знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбас-Анко" (83007, м.Донецьк, просп. Київський, 68, ). Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 12 березня 2015 року.

Суддя І.А. Попова