ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" березня 2015 р. Справа № 916/4413/14
За позовом: державного підприємства "Одеська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Одеська дирекція залізничних перевезень"

до відповідача: державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД"

про стягнення 7 347,84 грн.

Головуючий суддя Цісельський О.В.

судді Никифорчук М.І.

Зайцев Ю.О.

Представники сторін:

Від позивача: Агєєва О.М., довіреність №183 від 02.01.2015р.

Від відповідача: Скворцова О.В., довіреність №3063 від 18.09.2014р.

Від третьої особи: Батинський Д.М., довіреність від 06.01.2015р.

Відповідно до ст.77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва зх 04.12.2014р. до 09 год 40 хв. 11.12.2014р., з 11.12.2014р. до 12 год. 20 хв. 22.12.2014р., з 15.01.2015р. до 16 год. 00 хв. 26.02.2015р., з 26.02.2015р. до 09 год 40 хв. 12.03.2015р.

СУТЬ СПОРУ: позивач, державне підприємство "Одеська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Одеська дирекція залізничних перевезень", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 7 374,84 грн. плати за користування вагонами.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.11.2014р. позовну заяву (вх.№4533/14) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно №916/4413/14 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи (вх.№32756/14 від 11.12.2014р.) судом задоволено.

Письмове клопотання позивача про продовження строку розгляду справи (вх.№2-6026/14 від 23.12.2014р.) судом задоволено, у зв'язку з чим строк розгляду справи було продовжено до 18.01.2015р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.12.2014р. товариство з обмеженою відповідальністю „БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД" було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.01.2015р. справу №916/4413/14 було призначено до колегіального розгляду.

Розпорядженням керівника апарату суду №49 від 15.01.2015р. було призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/4413/14 та визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Никифорчук М.І., Зайцев Ю.О.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.01.2015р. колегія суддів у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Никифорчук М.І., Зайцев Ю.О. прийняла дану справу до свого провадження.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача заявлені позивачем позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у запереченнях (вх.№33822/14 від 22.12.2014р.).

Представник третьої особи заявлені позивачем позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні, з підстав викладених у письмових поясненнях (вх.№4120/15 від 12.02.2015р.)

В процесі розгляду справи учасниками процесу були надані додаткові докази, які оглянуті судом та залучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

29 квітня 2009р. між державним підприємством "Одеська залізниця" та державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" було укладено Договір про обробку вагонів з вантажами" з додатковими угодами до нього.

Пунктом 6.6. Договору передбачено, що порожні вагони вважаються поданими з моменту постановки їх на фронт навантаження відповідно до змінно-добового плану та заявки Порту, а навантажені - з моменту постановки їх до місць вивантаження та здачі порту. Пам'ятка про подавання/забирання вагонів обов'язково підписується обома сторонами.

У відповідності до п.6.9. Договору час подачі вагонів і час готовності до забирання їх проставляється у Відомості плати за користування вагонами на підставі Пам'ятки про подавання/забирання вагонів і Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами.

Згідно п.7.1. Договору плата, за користування вагонами Портом заховується за час з моменту їхньої передачі Порту по фронту одночасної подачі до моменту прийому Залізницею від Порту. Облік часу користування вагонами, поданими в Порт, провадиться за пам'ятками про подавання/забирання вагонів і відомостями плати за листування вагонами за їх номерами. Відомості плати за користування вагонами складаються станцією в трьох примірниках і підписуються представниками Станції та Порту. У відомості плати за користування вагонами у графі Примітка проставляються інші відомості.

В червні місяці 2013р. між державним підприємством "Одеська залізниця" (Залізниця), державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" (Порт) та державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація) було укладено угоду про заміну сторони у зобов'язанні за договором від 01.05.2009р. про обробку вагонів з вантажами.

Так, згідно п.1.1. Угоди за згодою Залізниці Порт передає, а Адміністрація приймає виконання обов'язків і реалізацію прав Порту за договором.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що на адресу державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на станцію Іллічівськ у порожньому стані прибули платформи №94639283, №94707049, №94746765, №94792645.

Зі змісту залізничних накладних вбачається, що відправником платформ є ДП "УДЦТС "Ліски", а одержувачем є Іллічівськп філія державного підприємства "Адміністрація морських портів України" для ТОВ "Блек Сі Шіппінг Сервіс ЛТД" та для СМТ ЛТД.

Як зазначає позивач, що після розкредитування документів та повідомлення про прибуття (електронне повідомлення), платформи були подані на 85 колію порту згідно змінно-добового плану на 17.05.2014р. під навантаження для ТОВ "Блек Сі Шіппінг", в результаті чого була складена пам'ятка на подавання вагонів №5802, яка не була надана на підписання відповідачу, проте була надана позивачем на підписання уповноваженій особі товариства з обмеженою відповідальністю „БС ШІППІНГ СЕРВІС ЛТД", але представник третьої особи не підписав вищевказану пам'ятку, в результаті чого станцією Іллічівськ було складено акт загальної форми №600073 від 17.05.2014р.

Так, відповідно до повідомлення до відомості (пам'ятка на забирання вагонів) №6658 вагони були навантажені та передані позивачу 21.05.2014р.

В повідомленні до відомості №6658, складеного представником відповідача зазначено, що вагони були подані лише 21.05.2014р. о 10 год. 50 хв.

Відповідно до Правил користування вагонами, п.п.2, 3, 4, за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності далі вносять плату.

Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів загальної форми ГУ-23.

Згідно складеної пам'ятки про забирання вагонів №6658 час фактичного забирання позивачем зазначено 16 год 30 хв. 21.05.2014р.

Надалі, станцією було складено відомість плати за користування вагонами форми ГУ-46 №23050003 в якій на ТОВ "БС Шіппінг Сервіс ЛТД" покладено відповідальність відповідно до пам'яток на подачу/забирання вагонів у розмірі 6 123,20 грн. без урахування ПДВ, яку представник підприємства ТОВ "БС Шіппінг Сервіс ЛТД" не підписав, та зробив застереження "...с настоящим расходом не согласен, списывание с нашей справки в ТехПД не подтверждаем, так как простой возник не по вине компании БС "Шіпінг Сервіс...".

З врахуванням вищенаведеного, позивачем відповідачу було нараховано до сплати 7 347,84 грн. плати за користування вагонами, однак державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" відмовилось від здійснення оплати вартості користування вагонами, що і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання. Управнена сторона має право не приймати виконання зобов'язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов'язання. Зобов'язана сторона має право виконати зобов'язання достроково, якщо інше не передбачено законом, іншим нормативно-правовим актом або договором, або не випливає із змісту зобов'язання. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 119 Статуту Залізниць визначає, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. а час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Вантажовласники, порти відшкодовують залізницям плату за користування вагонами інших держав від часу прийому цих вагонів від залізниці до повернення їх після виконання вантажних операцій у порядку, визначеному Укрзалізницею відповідно до міжнародних договорів України з цих питань.

Якщо подання вантажовідправнику на його замовлення порожніх спеціальних вагонів затримується з вини вантажовідправника, з нього стягується плати за весь час затримки вагонів на станції навантаження.

Якщо вантажовідправник заявить про відмову від цих вагонів, плата нараховується до моменту одержання відмови.

У разі відмови від раніше замовлених спеціальних вагонів, з вантажовідправника стягується плата за пробіг цих вагонів від станції, з якої вони були відправлені, до станції навантаження, але не більш як за 300 кілометрів. Зазначена плата не стягується, якщо ці вагони були використані на станції навантаження іншим вантажовідправником протягом доби з моменту їх прибуття.

Порядок розрахунків та перелік операцій з вагонами (контейнерами), за час виконання яких не стягується плата, встановлюється Правилами.

У розрахунках затримка до 30 хвилин не враховується, затримка 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Так, Пункт 2 Правил користування вагонами і контейнерами встановлює, що за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

У відповідності до п.3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6). За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Так, судом встановлено, що відповідно до повідомлення до відомості №6658 про закінчення навантаження на 85й колії 12 складу (складено на три платформи (без платф. №94707049), час подання 10-50 21.05.2014, час закінчення навантаження 11-30 21.05.2014, повідомлення отримано ст. вантажником ст. Іллічівськ о 16-10 21.05.2014), та пам'ятки про забирання вагонів (форма ГУ-45) №6658, відповідно до якої зазначено час забирання платформ 21.05.2014 о 16:10, позивачем було складено спірну Відомість.

Відповідно до зазначеної відомості, плата за користування платформами нарахована за час з 10:40 17.05.2014 (час подавання вагонів відп. до пам'ятки №5802) по 16:10 21.05.2014 (час забирання вагонів залізницею відп. до пам'ятки №6658), загальний час користування вагонами 406:00 хв., всього нараховано 6123,20 грн. (без ПДВ).

Слід відмітити, що в графі "код і найменування платника" Відомості зазначено "1174017 ТОВ "БС Шіппінг сервіс ЛТД", Відомість надана Позивачем на підписання з боку вантажовласника ТОВ "БС Шіппінг сервіс ЛТД", який відомість підписав із зазначенням: "с настояним расходом не согласны, списывание с нашей справки в ТЕХ ПД не подтверждаем так как простой возник не по вине компании БС Шіппінг Сервіс", зазначене застереження датоване 02.06.2014, містить підпис і штамп ТОВ "БС Шіппінг Сервіс ЛТД"

Відповідно до п.4 Правил користування вагонами і контейнерами (ст. 119-126 Статуту залізниць України), затв. Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 р. (далі - Правила), відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватись представником станції і вантажовласником щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюється начальником залізниці.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями. При цьому відповідно до п.2 Правил, плату за користування вагонами вносять вантажовласники.

Проте, відповідач, до якого позивачем пред'явлені позовні вимоги, спірна відомість для підпису не пропонувалась, у відомості відсутній як підпис уповноваженого представника відповідача, так і будь-які його зауваження.

Відомість містить лише зауваження третьої особи, якій вона і надавалась позивачем для підпису і яка зазначена у відомості як платник.

Правовідносини позивача і відповідача регулюються договором №1/50 від 01.05.2009 р. (№6341 від 29.04.2009) про обробку вагонів з вантажами, відповідно до п.2.1 якого, Залізниця здає/приймає експортні, транзитні, імпортні вантажі, що перевозяться за участю морського, залізничного транспорту, а також господарські вантажі для Порту або його контрагентів.

При цьому, позивач зазначає, що подавання платформ на колії відповідача 17.05.2014р. проводилось ним відповідно до добового плану-заявки на добу 16.05.2014, що одержана станцією Іллічівськ 15.05.2014р.

Як зазначає позивач, що 16.05.2014р. платформи не могли бути поставлені на заплановані добовою планом-заявкою колії відповідача у зв'язку із тим, що відповідні колії весь час до 17.05.2014р. нібито були зайняті під обробкою інших вагонів, на підтвердження чого позивачем надавались копії довідок на подачу та забирання вагонів по ст. Іллічівськ в період з 14.05.14р. по 17.05.14р. про проведення навантажувально-розвантажувальних операцій з іншими вагонами.

Крім того, суд зазначає, що надані позивачем копії довідок про подачу та забирання вагонів у зазначені дати підтверджують лише факт проведення операцій з іншими вагонами на коліях відповідача, проте ніяким чином не свідчить про повну зайнятість 85-86 колії протягом всієї доби 16.05.2014 року, що унеможливлювало би постановку платформ у добу 16.05.2014 (колії Контейнерного терміналу, на які відповідно до плану-заявки на 16.05.2014 року було заплановано подачу 15 порожніх платформ).

При цьому, про відсутність зайнятості колій, щодо яких стверджує позивач (що вважалось би причиною, що залежить від вантажовласника), свідчить відсутність акту загальної форми, який мав би складатися Залізницею в такому випадку.

Так, відповідно до п.8 Правил, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника.

В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку і закінчення затримки вагонів та їх номери.

В той же час, з витягу із книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження (форма ГУ-2) за 17.05.2014р. вбачається, що повідомлення про подачу платформ надійшло від станції тільки 17.05.2014р..

Отже, зазначене свідчить про відсутність доведення позивачем факту щодо зайнятості колій відповідача, на які він посилається;

Відповідно до п.6.2 Договору, при надходженні вагонів, які відсутні у змінно-добовому плані та при наявності вільних фронтів навантаження, вагони подаються на ці фронти в оперативному порядку по узгодженню з Портом.

Оскільки на добу 17.05.2014р. відповідач не замовляв порожніх платформ під навантаження контейнерів, що з підстав відсутності контейнерів під навантаження, про що також свідчить відсутність відповідних вагонів в розділі "Імпорт" плану-заявки на подачу вагонів під навантаження та навантажених вагонів під вивантаження в Іллічівській морський порт на добу 17.05.2014р., у зв'язку з чим, у позивач без узгодження із відповідачем були відсутні підстави для подачі платформ на колії відповідача, та відповідно, були відсутні підстави для відкриття Пам'ятки про подавання вагонів №5802, яка правомірно не містить підпису уповноваженого представника відповідача.

Відповідно до п.7.1 Договору, плата за користування вагонами Портом нараховується за час з моменту їхньої передачі Порту по фронту одночасної подачі до моменту прийому Залізницею від Порту. Облік часу користування вагонами, поданими в Порт, провадиться за пам'ятками про подавання/забирання вагонів і відомостями плати за користування вагонами за їх номерами.

Відповідно до п.4 Правил користування вагонами і контейнерами, відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Таким чином, відомість, складена позивачем на підставі Пам'ятки про подавання вагонів №5082 (про що зазначено у графі 12 Відомості), оформленої позивачем без відповідних правових підстав та із порушенням встановленого Договором порядку, є такою, що не відповідає вимогам Договору та законодавству.

А отже, вимога щодо стягнення з відповідача плати за користування вагонами на підставі зазначеної відомості, що є предметом позову по справі, на думку суду є не законною та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, з наданих позивачем документів, зокрема Відомості, вбачається, що користувачем вагонів та платником наданих послуг є ТОВ "БС Шіппінг Сервіс ЛТД".

Стаття 1 Закону України "Про морські порти України", відповідно до якої адміністрація морських портів це державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об'єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії.

Таким чином, правомірність нарахування позивачем плати за користування вагонами протягом терміну 17.05.2014р.- 21.05.2014р. на підставі спірної Відомості, за який позивачем проводиться нарахування, що є предметом позову, не доведена позивачем належним чином та спростовується поданими доказами та наявними матеріалами справи, у зв'язку з чим, що позов ДП "Одеська залізниця" до ДП "АМПУ" в особі Іллічівської філії про стягнення плати за користування вагонами у сумі 7 347,84 грн. задоволенню судом не підлягає.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пунктом 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р., №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом, то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд відмовляє державному підприємству "Одеська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Одеська дирекція залізничних перевезень" у задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові державного підприємства "Одеська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Одеська дирекція залізничних перевезень" - відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено 17 березня 2015 р.

Головуючий суддя О.В. Цісельський

Суддя Ю.О. Зайцев

Суддя М.І. Никифорчук