ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2015 р.Справа № 922/1200/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"м. Київ
до ФОП ОСОБА_2, м. Красний Луч
простягнення 548498,25 грн.
за участю представників:

позивача - Гладкіх Т.А., довіреність № 1771-Н від 26.12.13 р.

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором №235/11-33/12 від 05.02.2007 в сумі - 548498,25 грн., де: заборгованість по тілу Кредиту - 475439,44 грн.; заборгованість за відсотками - 57761,90 грн.; пеня - 10296,91 грн.; штраф за ненадання фінансової звітності 5000,00 грн. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 18.03.15р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 18.03.15р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом опублікування на сайті Судова влада України ухвали суду про порушення провадження по справі від 02.03.15р.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до розпорядження Вищого господарського суду України № 28-р від 02.09.2014, у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції, на підставі подання Державної судової адміністрації України від 26.08.2014 № 8-4166/14 та від 29.08.2014 № 8-4211/14, керуючись статтею 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", статтею 34 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено, що розгляд господарських справ, підсудним господарським судам, розташованим в районі антитерористичної операції, здійснюються такими судами: господарських справ, підсудних господарському суду Луганської області - господарським судом Харківської області.

Справа розглядається в порядку ст.75 ГПК України, за наявними матеріалами в справі.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (надалі - Позивач, Кредитор, Банк) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (далі - Відповідач, Позичальник) 05.02.2007 року був укладений Кредитний договір №235/11-33/12 (далі Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_2 кредит в сумі 1 000 000,00 грн. (кошти отримані Відповідачем згідно меморіального ордеру) з кінцевим терміном повернення - 04.02.2017 року, а Позичальник зобов'язався здійснювати погашення Кредиту відповідно до Графіку та щомісячно сплачувати проценти за користування Кредитом в розмірі 18% річних.

Відповідно до Розділу 1.4 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються на основі Фіксованої процентної ставки, з розрахунку Річної бази нарахування процентів.

Проценти нараховуються у день сплати процентів, але не пізніше дати, визначеної у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів, кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день повернення, та сплачуються Позичальником відповідно до умов ст. 1.5 цього Договору.

Додатковою угодою №1 від 30.07.2008 до Кредитного договору внесено зміни в частині збільшення відсоткової ставки за кредитом до 19% річних.

Відповідачем зобов'язання з погашення кредитної заборгованості та заборгованості по нарахованим процентам у встановлені Кредитним договором терміни не були виконані, що і стало підставою для звернення позивача з відповідною позовною заявою до суду.

Згідно пункту 4.1 Кредитного договору за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань за цим Договором Позичальник несе відповідальність в порядку ті на умовах, визначених в цьому Договорі, а саме:

Пунктом 4.1.1 Кредитного договору зазначено, що за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього Договору.

Згідно з пунктом 4.1.4 Кредитного договору у разі невиконання умов, передбачених п. 2.3.5-2.3.15 Позичальник сплачує Кредитору неустойку в розмірі 0,5% від суми Кредиту за кожне порушення обов'язку (але не менше 500,00 грн.). Сплата неустойки не звільняє Позичальника від виконання порушеного (невиконаного) обов'язку ( Розділ 4 Кредитного договору доповнений пунктом 4.1.4 Додатковою угодою №3 від 31.08.2012р.).

В наслідок невиконання грошових зобов'язань за Кредитним договором у Позичальника виникла заборгованість перед Банком, яка станом на 22.01.2015р. складає: 548 498,25 грн., де: заборгованість по тілу Кредиту - 475 439,44 грн. (в тому числі прострочена заборгованість - 84 587,62 грн.); заборгованість за відсотками - 57761,90 грн. (в тому числі прострочена заборгованість за відсотками -43902,51 грн.); пеня - 10296,91 грн.; штраф за ненадання фінансової звітності 5000,00 грн.

Відповідно до Розділу 1.9 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим Договором. При цьому, виконання Боргових зобов'язань повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної вимоги.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Відповідно до статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив заборгованість та не надав суду доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по тілу Кредиту - 475439,44 грн.; заборгованості за відсотками - 57761,90 грн.; пені - 10296,91 грн.; штрафу за ненадання фінансової звітності 5000,00 грн., є правомірними та обґрунтованими, такими, що не спростовані відповідачем, тому підлягаючими задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 192, 526, 530, 555, 610-612, 623-625, 629, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України; ст.193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (94501, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 304007) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, рахунок 290955437, МФО 300335, ОКПО 14305909, отримувач: "АТ Райффайзен Банк Аваль") основну заборгованість по кредиту в розмірі 475439,44грн.; заборгованість за відсотками в сумі 57761,90 грн.; пеню в розмірі 10296,91 грн.; штраф за ненадання фінансової звітності в сумі 5000,00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 10970,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.03.2015 р.

Суддя Л.В. Шарко