ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Справа № 924/205/13-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Самусенко С.С.,

Татькова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну

скаргу Відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21 березня 2014 року

на дії Відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції

у справі № 924/205/13-г

господарського суду Хмельницької області

за позовом Комунального підприємства Нетішинської міської ради "Торговий центр"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 847 793,32грн, з яких 223 814,10 грн - штрафу за прострочення повернення об'єкта оренди, 447 628,82грн - неустойки за користування річчю за час прострочення, 176350,40грн - штрафу за невиконання зобов'язання щодо страхування об'єкта оренди на користь позивача за 2010 та 2011 роки відповідно до умов Договору №01.11.04-002 оренди індивідуального визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Нетішина від 01.11.2004

за участю представників

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_5

ВДВС - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2013 року фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з вимогою визнати неправомірними дії відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції та визнати недійсною постанову від 10 жовтня 2013 року, винесену начальником відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції про стягнення з Підприємця виконавчого збору в розмірі 24 077,03 грн.

Вимоги Підприємця обґрунтовано наступним, 26 червня 2013 року господарським судом Хмельницької області видано наказ про примусове виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 2 квітня 2013 року та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 5 червня 2013 року якими стягнуто з Підприємця 864 749,19 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 8 серпня 2013 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 5 червня 2013 року скасовано в частині стягнення 623 978,91 грн. У цій частині у позові відмовлено. В частині стягнення 240 770,28 грн постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 5 червня 2013 року залишено без змін.

9 вересня 2013 року господарським судом Хмельницької області видано наказ на підставі постанови Вищого господарського суду України від 8 серпня 2013 року.

26 вересня 2013 року відділом державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання наказу від 9 вересня 2013 року про стягнення 223 814,41 грн. неустойки та 16 955,87 грн. судового збору, всього - 240 770,28 грн.

10 жовтня 2013 року відділом державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції винесено постанову про стягнення з Підприємця 24077,03 грн. виконавчого збору.

Згідно з платіжними дорученнями від 10 та від 11 жовтня 2013 року відповідачем на рахунок позивача сплачено 221 292,90 грн.

16 жовтня 2013 року до відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції надійшла письмова заява позивача про повне виконання Підприємцем виконавчого документа в сумі 240 770,28 грн.

21 жовтня 2013 року відділом державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виділено в окреме виконавче провадження постанову від 10 жовтня 2013 року про стягнення виконавчого збору.

З огляду на викладене Підприємець вважав, що самостійно виконав рішення господарського суду Хмельницької області від 2 квітня 2013 року у справі № 924/205/13, сплативши кошти без застосування державною виконавчою службою примусових заходів виконання.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 17 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні скарги Підприємця про визнання неправомірними дій відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції щодо винесення постанови від 10 жовтня 2013 року про стягнення виконавчого збору в сумі 24 077,03 грн. та про визнання недійсною відповідної постанови.

Ухвалу обґрунтовано тим, що рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, у зв'язку з чим виконавчий збір при наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа стягується виключно із суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21 березня 2014 року ухвалу господарського суду Хмельницької області від 17 грудня 2013 року скасовано. Визнано неправомірною та скасовано постанову відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції 10 жовтня 2013 року про стягнення 24 077,03 грн. виконавчого збору.

Постанову обґрунтовано відсутністю доказів вчинення відділом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження заходів примусового виконання рішення відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою Вищого господарського суду України від 19 червня 2014 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21 березня 2014 року скасовано в частині визнання недійсною постанови відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції від 10 жовтня 2013 року про стягнення з Підприємця виконавчого збору в сумі 21 932,93 грн. У цій частині залишено без змін ухвалу господарського суду Хмельницької області від 17 грудня 2013 року. В частині визнання недійсною постанови відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції про стягнення з Підприємця 2 144,10 грн. виконавчого збору, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21 березня 2014 року залишено без змін.

Постанову обґрунтовано тим, що самостійна сплата боржником на рахунок відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції 30 липня 2013 року 21 440,63 грн. боргу позбавляє відділ державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції права на стягнення виконавчого збору з цієї суми. А тому слід визнати недійсною постанову відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції в частині стягнення з Підприємця 2 144,10 грн. виконавчого збору.

Постановою Верховного суду України від 28 січня 2015 року Постанову Вищого господарського суду України від 19 червня 2014 року у справі № 924/205/13-г скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Постанову обґрунтовано тим, що суд касаційної інстанції не врахував положень матеріального закону, не взяв до уваги, що судами не встановлено факту вчинення відділом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження заходів примусового виконання рішення.

Оскільки справу направлено на новий розгляд до Вищого господарського суду, то підлягає перегляду касаційна скарга Відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції, який посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції при ухвалені оскаржуваного судового рішення норм права, просить постанову скасувати, а ухвалу місцевого господарського суду залишити без зміни.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій зазначає про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Окрім того, положеннями ч. 3 ст. 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Під час нового розгляду судам необхідно встановити факту вчинення відділом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження заходів примусового виконання рішення. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Метою касаційного перегляду справи є перевірка застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. З урахуванням вищезазначеного, а також зважаючи на те, що касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази, а також враховуючи те, що прийняті у справі рішення та постанова не відповідають нормам чинного законодавства, вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області.

Під час нового розгляду скарги на дії Відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції задовольнити частково.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21 березня 2014 року та ухвалу господарського суду Хмельницької області від 17 грудня 2013 року скасувати.

3. Справу № 924/205/13-г передати на новий розгляд скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на дії Відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя І. А. Плюшко

Судді С.С. Самусенко

В.І. Татьков