ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Справа № 925/141/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Бойко Ю.В.,

за участю прокурора прокуратури м. Черкаси Лисик М.А. - за посвідченням,

представників: позивача: Зельська О.М. - за довіреністю,

відповідача: Штих М.М. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом першого заступника прокурора міста Черкаси в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України в особі державного підприємства "Черкаський консервний комбінат"

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка

про стягнення 32 081 грн. 08 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 32 081 грн. 08 коп., зокрема 29 856,00 боргу по орендній платі відповідно до договору оренди майна № 11996 від 01.04.2014, 617,02 грн. інфляційних втрат у зв'язку з простроченням сплати орендної плати по листопад 2014 року, 103,88 грн. 3 % річних та 1504,18 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання по орендній платі за період з 11.10.2014 по 22.12.2014.

В процесі розгляду спору прокурор подав Заяву про уточнення позовних вимог від 26.02.2015 (а.с. 67-69), в якій прокурор просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі по договору оренди майна № 11996 від 01.04.2014 в сумі 19 904,00 грн. за листопад-грудень 2014 року, 2 129,73 грн. інфляційних збитків у зв'язку з простроченням сплати орендної плати протягом жовтня 2014-лютого 2015 року, 224,13 грн. 3 % річних та 2 063,21 грн. пені за період з 11.10.2014 по 20.02.2015, а також в цій заяві прокурор просить врахувати, що при поданні первинної позовної заяви були допущені технічні помилки, а саме - у назві міністерства пропущені слова "та продовольства", у назві підприємства замість слова "комбінат" зазначено "завод" та у дійсному коді ЄДРПОУ комбінату 05529691 було пропущено цифру "9" і вказано помилково 0552961. Суд прийняв вказану заяву прокурора до розгляду у дану справу та врахував допущені у позовній заяві помилки, які не змінюють суті позовних вимог.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 12.02.2015 (а.с. 34-35) повністю заперечив проти заявленого позову з тих підстав, що заявлена заборгованість по орендній платі є безпідставною, оскільки борг за вересень і жовтень 2014 року відповідач сплатив 15.01.2015; нарахування пені та інфляційних збитків є не обґрунтованими; позов за підписом першого заступника прокурора міста Черкаси являється неналежним як за повноваженнями особи, що підписала позов, так і за рівнем прокуратури, яка подала даний позов; позов пред'явлено не в інтересах держави, а в інтересах підприємства, що є самостійним суб'єктом господарювання, з питань звичайної господарської діяльності; позивач не надав документів щодо підпорядкування позивача Міністерству аграрної політики України . У доповненні до відзиву на позовну заяву від 17.03.2015 відповідач, заперечуючи проти позову, послався також на наказ Генерального прокурора України № 6гн від 28.11.2012 та стверджував, що позовну заяву підписано собою, яка не має права її підписувати; оскільки Міністерство аграрної політики України припинено 20.08.2012, але до статуту позивача не внесені зміни щодо підпорядкування, тому на даний час ДП "Черкаський консервний комбінат" не має правових зв'язків із Міністерством аграрної політики та продовольства України і не може виступати від імені та в інтересах цього міністерства; у позові прокурор просить стягнути кошти на користь підприємства, а не до бюджету, отже прокурором не обґрунтовано порушення інтересів держави; по суті позовних вимог відповідач зазначив, що розрахунки виконані невірно, а нарахування пені безпідставне, оскільки договором розмір пені не встановлений. В процесі розгляду спору відповідач надав Клопотання № 52 від 26.02.2015, в якому просить залишити позов без розгляду з тих підстав, що позивачем повинен бути Фонд державного майна України, який не залучений до участі у справі в якості позивача, а залучення співпозивача в ході розгляду спору не передбачено нормами ГПК України.

У судовому засіданні:

прокурор підтримав позовні вимоги відповідно до заяви від 26.02.2015, повністю заперечив проти доводів відповідача та пояснив, що прокурором подано позов правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства, уповноважений орган визначено вірно, інтереси держави у позовній заяві обґрунтовані, відповідач неправильно тлумачить наказ Генерального прокурора України № 6гн від 28.11.2012, адже закон не обмежує право прокурора на подання позову в інтересах держави в особі того її органу, що перебуває поза територією, на яку поширюються повноваження даного прокурора; просить позовні вимоги задовольнити;

представник позивача повністю заперечила проти доводів відповідача, просила відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, розглянути спір по суті і задовольнити позовні вимоги з урахування заяви про уточнення позовних вимог, та пояснила, що розрахунки заборгованості відповідача виконані вірно, відсутність запису у статуті підприємства щодо нового найменування міністерства не впливає на фактичне і юридичне підпорядкування підприємства Міністерству аграрної політики та продовольства України; оскільки предметом договору оренди є індивідуально визначене державне майно, то Фонд державного майна України не повинен бути орендодавцем, отже, прокурором правильно визначено орган, на який державою покладено обов'язок здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;

представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилався на доводи і міркування, викладені у відзиві на позов та у доповненні до відзиву, стверджував, що позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, державний орган визначений безпідставно, інтереси держави не обґрунтовані, тому позов подано в інтересах підприємства, розрахунки виконані неправильно, тому просив врахувати вказані підстави як для відмови в позові, так і для залишення позову без розгляду.

На підставі статті 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалася перерва із 12.02.2015 по 26.02.2015.

У судовому засіданні 17 березня 2015 року оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи прокурора і представників сторін, суд встановив таке.

01.04.2014 між Державним підприємством "Черкаський консервний комбінат" (Орендодавець) в особі директора Божок A.M. та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка, від імені якого діє Хмільнянська філія СТОВ ім. Шевченка в особі директора філії Маргари В.В., укладено договір оренди майна № 11996/16 від 01.04.2014 (далі - Договір), за умовами якого Орендодавець зобов'язався передати Орендареві в строкове платне користування наступне наступне майно:

- автомобіль марки DACIA Logan MVC, державний реєстраційний номер СА 76-38 АЕ залишковою вартістю, станом на 01.04.2014 р., в розмірі 15355,75 грн., інв. № 1227; - автонавантажувач Toyota 32 - ВРО15У3300, залишковою вартістю, станом на 01.04.2014 p., в розмірі 20 189,37, інв. № 1229; - реактор МЗС, залишковою вартістю, станом на 01.04.2014 р., в розмірі 1419,65 грн., інв. № 220, а Орендар зобов'язався прийняти вказане майно та використовувати його за призначенням відповідно до статуту підприємства, а також сплачувати Орендодавцеві орендну плату.

Орендар прийняв вказане у Договорі майно по Акту прийому - передачі № 16 від 01.04.2014.

Відповідно до пункту 3.1 Договору розмір місячної орендної плати за цим договором становить 9 952,00 з урахуванням ПДВ.

В пункті 3.2 Договору вказано, що Орендар сплачує орендну плату шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок Орендодавця протягом 10 банківських днів з моменту виставлення рахунку, підставою для оплати є акт виконаних робіт за підписом обох сторін.

Відповідно до пункту 6.1. цей Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2014 року, договір може бути достроково розірваний за ініціативою Орендаря за умови письмового попередження Орендодавця за 15 календарних днів.

Відповідно до розрахунків позивача, не спростованих відповідачем, заборгованість по орендній платі за вересень і жовтень 2014 року була простроченою, оскільки не сплачена в установлений в Договорі строк і фактично сплачена відповідачем 15.01.2015; орендна плата за листопад і грудень 2014 року на момент розгляду спору також є простроченою і не сплачена до цього часу. У зв'язку з цим прокурор та позивач просять стягнути з відповідача борг з орендної плати за листопад і грудень 2014 року в сумі 19904 грн. та індекс інфляції, 3 % річних та пеню за фактичне прострочення виконання грошового зобов'язання.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до часткового задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 ГК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 6 статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 5 статті 762 ЦК України плата за користуванням майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

В частині 1 статті 286 ГК України вказано, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Аналогічне положення виписане і в частині 1 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", в якій вказано, що Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Договором № 11996 встановлено розмір орендної плати за користування майном (9952 грн.), періодичність та строки її сплати (щомісяця протягом 10 банківських днів з моменту виставлення рахунку).

Із матеріалів справи вбачається, що факт користування орендованим майном підтверджений та зафіксований повноважними представниками сторін у Актах виконаних робіт від 30.09.2014, 31.10.2014, 30.11.2014, 31.12.2014. За користування орендованим майном у вересні та жовтні 2014 року відповідач не сплатив орендну плату в установлений в Договорі строк та фактично перерахував кошти 15.01.2015. Орендна плата за листопад і грудень 2014 року в загальній сумі 19904 грн. (9952 х 2) станом на момент прийняття рішення сплачена не була, отже, вимога про стягнення з відповідача 19904 грн. боргу з орендної плати за листопад та грудень 2014 року підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми.

Розрахунки нарахованого індексу інфляції та трьох процентів річних виконані невірно, оскільки за умовою пункту 3.2 Договору відповідач повинен сплачувати орендну плату протягом 10 банківських днів з моменту виставлення рахунку, підставою для оплати є акт виконаних робіт за підписом обох сторін, а в розрахунку позову безпідставно проведено розрахунок із 10 календарних днів. Отже, виходячи із умови пункту 3.2 Договору, орендна плата за вересень 2014 року повинна бути сплачена відповідачем не пізніше 13.10.2014, за жовтень - не пізніше 13.11.2014, за листопад - не пізніше 13.12.2014. Відповідно до листа Національного банку України від 12.12.2014 "Про регламент роботи банків України у період завершення звітного року" орендна плата за грудень повинна бути сплачена не пізніше 19.01.2015.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено і відповідачем не спростовано факт наявності прострочення сплати орендної плати за всі ці місяці, у зв'язку з чим з відповідача підлягають стягненню 210 грн. 22 коп. три проценти річних по 20.02.2015 (при цьому враховано прострочення сплати орендної плати за жовтень і листопад 2014 року по 13.01.2015 включно та за листопад і грудень 2014 року - по 20.02.2015, тобто, вказану в розрахунку дату).

Також з відповідача належить стягнути індекс інфляції в сумі 2 129 грн. 73 коп. за прострочення сплати орендної плати за вказані місяці користування орендованим майном, при цьому індекс інфляції застосовується за місяці, в яких прострочення складає 15 і більше днів.

Вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає з огляду на те, розмір пені не передбачений Договором, в пункті 3.3., на який посилаються прокурор і позивач, мова йде не про пеню, а відповідно до вимог чинного законодавства пеня за прострочення виконання грошового зобов'язання може сплачуватися лише у разі, якщо її розмір встановлений за домовленістю сторін.

З огляду на викладене, позов прокурора підлягає до часткового задоволення.

Доводи відповідача щодо відмови в позові чи залишення позову без розгляду суд вважає такими, що не відповідають матеріалам справи та приписам чинного законодавства, виходячи з такого.

Суд прийняв та врахував виправлені прокурором описки у позовній заяві. У заяві від 26.02.2015 прокурор фактично збільшив період, за який стягується борг по орендній платі, що відповідає його праву.

Згідно з абзацом 4 частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві.

Відповідно до частини 1 статті 29 ГПК прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступати за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.

Поняття "прокурор" визначене в статті 56 Закону України "Про прокуратуру", а права прокурора стосовно подання позовної заяви (заяви) в порядку господарського судочинства - статтею 37 цього Закону.

В пункті 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" (із змінами та доповненнями) вказано, що закон не обмежує право прокурора на подання позову в інтересах держави в особі того її органу, що перебуває поза територією, на яку поширюються повноваження даного прокурора. Право прокурора на подання позову до господарського суду не ставиться законом у залежність від наявності у прокурора матеріалів прокурорської перевірки з того питання, з якого подано позов. Положення наказу Генерального прокурора від 28.11.2012 повинні застосовуватися прокурорами до подання позовної заяви до суду, тож у разі подання позовної заяви до суду вважається, що вимоги вказаного наказу прокурором дотримані. У позовній заяві інтереси держави прокурором обґрунтовані. Безпідставними є доводи відповідача про відсутність у позивача правових зв'язків із Міністерством аграрної політики та продовольства України, оскільки такий зв'язок виникає не із запису в статуті підприємства, який регулює діяльність підприємства, але не вирішує і не встановлює питання підпорядкування. Що стосується участі у справі Фонду державного майна України, то такі доводи також є безпідставними і суперечать приписам Закону України "Про оренду державного та комунального майна", в статті 5 якої вказано, що щодо іншого окремого індивідуально визначеного майна орендодавцями є підприємства, установи та організації.

Згідно частини 1 статті 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В пункті 4.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вказано, що при прийнятті рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, у разі повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор.

Відповідно до припису підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" із даного позову про стягнення коштів в сумі 24 321 грн. 07 коп. належить стягнути до Державного бюджету України судовий збір у встановленій Законом мінімальній сумі 1 827 грн.

Оскільки з відповідача стягнуто кошти (задоволено позов) в загальній сумі 22 243 грн. 95 коп., що складає 91,46 % від заявленої суми, тому з відповідача належить стягнути в доход Державного бюджету України 1 670 грн. 97 коп. судового збору. Із позовної вимоги в загальній сумі 2077 грн. 12 коп., в задоволенні якої судом відмовлено, судовий збір в сумі 156 грн. 03 коп. повинен бути віднесений на позивача, який від сплати судового збору у таких спорах не звільнений.

З огляду на викладене, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (19610, Черкаська область, Черкаський район, с. Софіївка, вул. Шевченка, 39, ідентифікаційний код 03793419) на користь державного підприємства "Черкаський консервний комбінат" (18016, м. Черкаси, вул. Чигиринська, 13, ідентифікаційний код 05529691) 19 904 грн. (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот чотири гривні) боргу з орендної плати, 210 грн. 22 коп. (двісті десять гривень 22 копійки) три проценти річних, 2 129 грн. 73 коп. (дві тисячі сто двадцять дев'ять гривень 73 копійки) індексу інфляції.

У решті позову відмовити.

Стягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (19610, Черкаська область, Черкаський район, с. Софіївка, вул. Шевченка, 39, ідентифікаційний код 03793419) в доход Державного бюджету України 1 670 грн. 97 коп. (тисячу шістсот сімдесят гривень 97 копійок) судового збору.

Стягнути із державного підприємства "Черкаський консервний комбінат" (18016, м. Черкаси, вул. Чигиринська, 13, ідентифікаційний код 05529691) в доход Державного бюджету України 156 грн. 03 коп. (сто п'ятдесят шість гривень 03 копійки) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 23.03.2015 (понеділок).

Суддя А.Д. Пащенко