ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Справа № 910/483/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіБожок В.С.,
суддівКостенко Т.Ф., Сибіги О.М.
розглянувши матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Подільський цемент", с. Гуменці, Хмельницька обл.
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 року
у справі господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Подільський цемент", с. Гуменці, Хмельницька обл.
доТовариства з обмеженою відповідальністю "БК Трансбудінвест", м. Київ
простягнення 1 480 671, 81 грн.

за участю представників

позивача: Антощук О.А.,

відповідача: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Подільський цемент" (далі за текстом - ПАТ "Подільський цемент") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "БК Трансбудінвест" (далі за текстом - ТОВ "БК Трансбудінвест") про стягнення 1 431 150, 10 грн. основного боргу та 49 521, 71 грн. 3 % річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.09.2014 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вищезазначені судові акти мотивовано тим, що обставини, на які посилався позивач, належним чином не доведені, оскільки надані судам акти та рахунки-фактури не наділені індивідуально-визначеними ознаками приналежності до конкретного договору, а саме, до Договору-1 чи Договору-2; в той же час укладені сторонами договори мають різні положення, строки виконання зобов'язань, умови надання послуг тощо, а позивачем не забезпечено суд необхідною та достатньою доказовою базою фактичної приналежності актів по кожному з таких договорів, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, ПАТ "Подільський цемент" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 року і прийняти нове рішення у справі, яким позовні вимоги задовольнити.

ТОВ "БК Трансбудінвест" відзиву на касаційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні представник позивача просив касаційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 09.09.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 року - скасувати і прийняти нове рішення у справі, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідача згідно з приписами ст. 1114 ГПК України було належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак він не скористався передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ "Подільський цемент" та ТОВ "БК Трансбудінвест" були укладені Договір № 23/09-11 екс транспортного експедирування від 01.09.2011 року (далі за текстом - Договір-1), Договір оренди № 23/09-11 екс від 01.09.2011 року (далі за текстом - Договір-2) та Договір купівлі-продажу № 11-254 від 06.05.2011 року (далі за текстом - Договір-3).

Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2. Договору-1 цей договір встановлює порядок взаємовідносин та взаєморозрахунків сторін, що виникають при організації та здійсненні транспортного експедирування при перевезенні вантажів залізничними та іншими видами транспорту по території України, СНД та інших держав. ПАТ "Подільський цемент" доручає ТОВ "БК Трансбудінвест", а ТОВ "БК Трансбудінвест" зобов'язується за плату та за рахунок ПАТ "Подільський цемент" надати наступні види транспортно-експедиторських послуг: забезпечення оптимального транспортного обслуговування та організації перевезення вантажів залізничними та іншими видами транспорту; проведення розрахунків з транспортними організаціями за перевезення вантажів та іншими організаціями, які залучаються відповідачем для виконання даного Договору (експедитори, агенти, митні брокери та ін.); видача інструкцій відносно проведення та оформлення товарно-транспортної документації на вантаж.

ПАТ "Подільський цемент", як на факт надання послуг ТОВ "БК Трансбудінвест" за Договором-1, посилалось на Акти виконання робіт (надання послуг): № 1/ТФ012012 від 19.03.2012 року на суму 105 557, 76 грн., № 2/ТФ022012 від 21.03.2012 року на суму 364 548, 48 грн., № 1/ТФ012012 від 19.03.2012 року на суму 105 557, 76 грн. (зменшено розмір послуг на суму в розмірі 3 563, 16 грн. згідно Акту № 2/ТФ022012 від 27.04.2012 року), № 3/ТФ032012 від 16.04.2012 року на суму 764 231, 64 грн., № 4/ТФ042012 від 16.05.2012 року на суму 940 665, 24 грн., № 5/ТФ052012 від 06.06.2012 року на суму 815 388, 72 грн., № 6/ТФ062012 від 30.06.2012 року на суму 517 897, 32 грн., № 7/ТФ072012 від 31.07.2012 року на суму 664 872, 24 грн. Загальна сума послуг за вказаними актами становить 4 169 598, 24 грн.

Відповідно до п. 1.1. Договору-2 ТОВ "БК Трансбудінвест" здійснює передачу в орендне користування позивачу хоппер-цементовози для перевезення цементу (вагони), а ПАТ "Подільський цемент" зобов'язується прийняти в платне користування вагони, своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки з ТОВ "БК Трансбудінвест" у відповідності з умовами даного Договору.

Додатками № 1, № 1А, № № 2-6 сторони договору погодили вартість оренди та кількість хоперів-цементовозів (вагонів).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Подільський цемент", як на факт надання послуг ТОВ "БК Трансбудінвест" ПАТ "Подільський цемент" за Договором-2, посилалось на: Акт № 1 від 30.11.2011 року на суму 535 059, 00 грн. (послуги за цим актом погашені відповідачем шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (повідомлення про проведення взаємозаліку) - зазначено в позові); Акт № 2 від 15.02.2012 року на суму 202 851, 60 грн.; Акт № 3 на суму 164 160,00 грн. (послуги за цим актом на суму 33 732, 70 грн. погашені відповідачем шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (повідомлення про проведення взаємозаліку); Акт № 4 від 03.03.2012 року на суму 268 320, 00 грн.; Акт № 5 від 02.04.2012 року на суму 298 560, 00 грн.; Акт № 6 від 04.05.2012 року на суму 356 160, 00 грн.; Акт № 7 від 06.06.2012 року на суму 401 760, 00 грн.; Акт № 8 від 30.06.2012 року на суму 453 600, 00 грн.; Акт № 9 від 31.07.2012 року на суму 468 720, 00 грн.; Акт № 10 від 31.08.2012 року на суму 105 840, 00 грн. Загальна сума послуг за вказаними актами становить 3 255 030, 60 грн.

Крім того, ПАТ "Подільський цемент" вказувало, що відповідно до укладених договорів, ТОВ "БК Трансбудінвест" крім Актів виконаних робіт було виставлено ПАТ "Подільський цемент" рахунки-фактури на суму 8 388 746, 24 грн., а саме: № СФ-00492 від 20.03.2012 року на суму 268 320, 00 грн.; № СФ-00491 від 19.03.2012 року на суму 105 557, 76 грн.; № СФ-00490 від 20.03.2012 року на суму 364 548, 48 грн.; № СФ-00501 від 28.03.2012 року на суму 600 000, 00 грн.; № СФ-00523 від 11.04.2012 року на суму 298 560, 00 грн.; № СФ-00531 від 18.04.2012 року на суму 900 000, 00 грн.; № СФ-00543 від 27.04.2012 року на суму 700 000, 00 грн.; № СФ-00556 від 10.05.2012 року на суму 500 000, 00 грн.; № СФ-00557 від 10.05.2012 року на суму 401 760, 00 грн.; № СФ-590 від 06.06.2012 року на суму 1 000 000, 00 грн.; № СФ-605 від 08.06.2012 року на суму 450 000, 00 грн.; № 21/06-01 від 21.06.2012 року на суму 1 000 000, 00 грн.; № 16/07-01 від 16.07.2012 року на суму 1 000 000, 00 грн.; № СФ-00519 від 05.04.2012 року на суму 800 000, 00 грн.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ "Подільський цемент" перераховано на рахунок ТОВ "БК Трансбудінвест" кошти в розмірі 8 286 986, 24 грн. згідно платіжних доручень: № 8640 від 23.03.2012 року на суму 268 320, 00 грн.; № 8639 від 23.03.2012 року на суму 470 106, 24 грн.; № 8719 від 28.03.2012 року на суму 600 000, 00 грн.; № 9051 від 18.04.2012 року на суму 900 000, 00 грн.; № 8864 від 09.04.2012 року на суму 800 000, 00 грн.; № 9238 від 27.04.2012 року на суму 700 000, 00 грн.; № 61 від 13.04.2012 року на суму 298 560, 00 грн.; № 9402 від 11.05.2012 року на суму 500 000, 00 грн.; № 9530 від 17.05.2012 року на суму 300 000, 00 грн.; № 9792 від 06.06.2012 року на суму 1 000 000, 00 грн.; № 285 від 08.06.2012 року на суму 450 000, 00 грн.; № 313 від 21.06.2012 року на суму 1 000 000,00 грн.; № 10289 від 16.07.2012 року на суму 1 000 000, 00 грн.

Також господарськими судами попередніх інстанцій відзначено, що розгляд даної справи окремо по кожному договору є неможливим, оскільки фінансові зобов'язання за договорами виконувались шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Враховуючи те, що станом на 07.12.2011 року у ТОВ "БК Трансбудінвест" утворилась заборгованість в сумі 568 792, 70 грн. за поставлений цемент за умовами Договору-3, розрахунок по акту № 1 по Договору-2 на суму 535 059, 00 грн. здійснено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

В матеріалах справи міститься повідомлення про проведення взаємозаліку в односторонньому порядку на суму 535 060, 00 грн. підписане бухгалтером позивача Шиняєва Н.В.; в результаті здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог борг відповідача станом на 31.12.2011 року становив 33 733, 70 грн.

Відповідно до Договору-3 ПАТ "Подільський цемент" зобов'язався поставити, а ТОВ "БК Трансбудінвест" прийняти та оплатити цемент, по марках та кількістю згідно заявок ТОВ "БК Трансбудінвест", на умовах, що викладені у цьому Договорі. (п. 1.1. Договору-3).

Відпускна ціна без врахування транспортних витрат на момент укладання договору з урахуванням ПДВ складає: портландцемент марки ПЦ 11/АШ-400 навал 618, 00 грн. за тону, портландцемент марки ПЦ 11 БШ 400 навал 607, 00 грн. за тону (п. 2.1. Договору-3).

Орієнтовна сума договору на момент його укладення складає 5 000 000, 00 грн. (п. 2.2. Договору-3).

Додатковою угодою до Договору-3 від 05.09.2011 року сторони встановили ціну на цемент (без урахування залізничного тарифу) з урахуванням ПДВ, за одну тону: ПЦ 1-500 навал - 810, 00 грн., ПЦ 11/АШ-400 навал - 702, 00 грн., ПЦ 11/БШ-400 навал - 690, 00 грн.

Також в матеріалах справи міститься Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2012 року по 31.10.2012 року, підписаний обома сторонами, відповідно до якого сальдо ПАТ "Подільський цемент" на кінець періоду, визначене в сумі в Дт, становить 1 509 595, 18 грн., а згідно Акту звірки взаєморозрахунків в розрізі місяців за період з 01.11.2011 року по 31.10.2013 року сальдо позивача на кінець періоду, визначене в сумі в Дт, становить 963 768, 18 грн.

В подальшому, сторони здійснили зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 33 732, 70 грн., що підтверджується повідомленням позивача та листом-відповіддю відповідача (вих. 16/05-04 від 16.05.2012 року) про отримання повідомлення і проведення його по бухгалтерських регістрах підприємства.

Вважаючи, що його права порушені, ПАТ "Подільський цемент" звернулось до суду з позовом про стягнення з ТОВ "БК Трансбудінвест" заборгованості з урахуванням укладених між сторонами договорів, яка станом на 31.12.2012 року за розрахунком позивача складає 1 431 150, 10 грн.

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити надану послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, договір про надання послуг є двостороннім та консенсуальним, тобто таким, що вважається укладеним з моменту досягнення згоди за всіма істотними умовами.

Відповідно до ст. 297 Господарського кодексу України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Також, згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як передбачено ч. ч. 1 та 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ст. 286 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарськими судами попередніх інстанцій відзначено, що укладені сторонами Договори № 1 та № 2 мають однакові номери та дати укладання.

Акти, підписані сторонами по договорам, містять посилання лише на номер та дату договору без зазначення конкретно визначеного договору, а саме договору послуг чи договору оренди, враховуючи те, що ці правовідносини мають різний характер виникнення та регулюються різними нормами діючого законодавства.

Таким чином, у судів була відсутня фактична можливість самостійно визначити приналежність конкретних актів до Договору-1 чи Договору-2, а призначена ухвалою господарського суду міста Києва від 20.05.2014 року бухгалтерська експертиза не була проведена Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз у зв'язку з невиконанням позивачем обов'язку щодо здійснення оплати вартості експертного дослідження.

В той же час, віднесення актів виконаних робіт, рахунків-фактур та накладних-рахунків до відповідного договору з огляду на приписи ст. ст. 33, 34 ГПК України є необхідною умовою доказової бази наявності у відповідача обов'язку щодо оплати позивачу суми боргу та визначення термінів виникнення такого обов'язку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що господарським судами попередніх інстанцій правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що обставини, на які посилався позивач, належним чином не доведені, оскільки судам надані акти та рахунки-фактури не наділені індивідуально-визначеними ознаками приналежності до конкретного договору, а саме, до Договору-1 чи Договору-2; в той же час укладені сторонами договори мають різні положення, строки виконання зобов'язань, умови надання послуг тощо, а позивачем не забезпечено суди необхідною та достатньою доказовою базою фактичної приналежності актів по кожному з таких договорів.

Поряд з цим, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що доводи ПАТ "Подільський цемент", викладені в касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм та не спростовують законних і обгрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходять до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 року у справі № 910/483/14 - залишити без змін.

Головуючий суддяВ.С. Божок

СуддіТ.Ф. Костенко

О.М. Сибіга