ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015 року Справа № 904/8326/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. - доповідача

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.

секретар судового засідання Малик С.О.

представники сторін:

від позивача:Боженко О.Є. представник, довіреність №4062 від 16.06.14;

від відповідача:Кузяков О.В. представник, довіреність №36 від 03.11.14;

від третьої особи-1:Ковальчук Д.Ю. представник, довіреність №6 від 12.01.15;

від третьої особи-2:Євстигнеєв А.О. представник, довіреність №10/3-3 від 06.01.15;

розглянувши апеляційну скаргу філії Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2015 року у справі № 904/8326/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк", м. Дніпропетровськ

до Повного товариства "Ломбард "Оріон-Т", м.Новомосковськ Дніпропетровської області

третя особа - 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, м.Дніпропетровськ

третя особа - 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про розірвання договору, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2015 року у справі № 904/8326/14 (суддя Бєлік В.Г.) в задоволені позову про розірвання договору суборенди № 1 нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста від 28.02.2014 р. відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що при розгляді справи не встановлено істотного порушення відповідачем умов договору, тому відсутні зазначені позивачем підстави для задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Просить оскаржуване ним рішення скасувати, позов задовольнити.

Посилається на неналежну оцінку судом доказів по справі.

Вказує, що відповідач неналежним чином виконував передбачений договором суборенди обов'язок щодо страхування орендованого майна та не виконав обов'язок щодо укладення договорів з комунальними організаціями.

Також підставою для розірвання договору суборенди позивач зазначав і

на істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору суборенди.

Відповідач у запереченнях на апеляційну скаргу спростовує доводи позивача, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представники третіх осіб відзив на апеляційну скаргу не надали.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ "Ощадбанк" (надалі - суборендодавець), згідно дозволу Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради від 28.02.2014р. № 7/4-200 та Повним товариством "Ломбард "Оріон-Т" (надалі - суборендар) укладений договір суборенди № 1 нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста від 28.02.2014р.(т.1 а.с.10-13, 16).

Відповідно до умов договору суборендодавець на підставі договору оренди від 05.11.2013р. № 416-ДКП/13 передав, а суборендар прийняв в строкове платне користування для використання під розміщення ломбарду комунальне нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 3,0 кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чернишевського, 15 на першому поверсі 11-ти поверхового будинку, вартість якого, згідно з незалежною оцінкою становить 19 894,00 грн., без ПДВ.

Вказане майно перебуває на балансі КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради.

Відповідно до п.10.1. договору він діє з 28.02.2014р. по 22.10.2016р. включно.

Згідно п. 5.2. договору суборенди суборендар зобов'язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату за весь час фактичного використання об'єкта суборенди до дати підписання акта приймання - передачі об'єкта суборенди, включно.

Пунктом 5.6 договору суборенди передбачено обов'язок суборендаря застрахувати об'єкт суборенди на користь балансоутримувача об'єкту суборенди.

Також за договором (п.5.10) протягом 5-ти днів з дати укладення договору суборендар зобов'язаний укласти з балансоутримувачем або з відповідними комунальними службами договір на сплату комунальних послуг (газ, електроенергію, тепло, водопостачання, водовідведення, вивезення сміття, телефон) та з балансоутримувачем договір на сплату експлуатаційних витрат, у т.ч.відшкодування витрат по податку на землю.

Позивач, звернувшись з позовом до суду, посилався на невиконання відповідачем передбачених п.5.6 та п.5.10 зобов'язань, що на його думку є підставою для розірвання договору.

Також підставою для розірвання договору суборенди позивач зазначав і

на істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору суборенди.

Істотною зміною обставин вважав набрання чинності Постановою Національного банку України від 22.07.2014р. № 435 "Щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі".

Колегія суддів в ході розгляду апеляційної скарги дійшла висновку про те, що апелянтом не спростовано висновок оскаржуваного судового рішення щодо відсутності підстав для розірвання договору в силу наступного:

За частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З огляду на те, що істотність порушення договору визначається за об'єктивними ознаками та обставинами, що вказують на значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, то за змістом спірного договору таким істотним порушенням може бути лише відсутність сплати орендних платежів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач належним чином виконував обов'язки зі сплати орендної плати, позивач щодо цього заперечень не надав (т.1 а.с.68-89).

Щодо доводів апелянта про невиконання відповідачем передбачених п.5.6 та п.5.10 зобов'язань слід зазначити наступне:

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що на спірні правовідносини розповсюджуються положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки об'єктом оренди є нерухоме майно, яке належить комунальній власності.

Частиною 3 статті 26 вказаного Закону встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Колегією суддів встановлено, що відповідач на виконання вимог п.5.6 договору уклав 28.02.2014 року договір страхування з Приватним акціонерним товариством "Іллічівське" (т.1 а.с.90 - 94).

На новий термін договір страхування переукладено 28.02.2015 року (т.2 а.с.200 - 203).

Вигодонабувачем за обома договорами є Дніпропетровська міська рада.

За змістом п.5.6 договору суборенди договір старахування мав бути укладений на користь балансоутримувача об'єкту суборенди, яким є Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради.

Однак вимоги п.5.6 договору суборенди суперечать положенням ст.24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". За змістом вказаної правової норми ризик випадкової загибелі чи пошкодження об'єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не встановлено договором оренди.

Орендоване майно страхується орендарем на користь того учасника договору оренди, який бере на себе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об'єкта оренди.

Орендодавцем за спірним договором є позивач. Тому підстави для висновку про порушення невиконанням п.5.6 договору прав балансоутримувача відсутні.

Колегія суддів поділяє висновок оскаржуваного рішення те, що невиконання відповідачем п 5.10. договору суборенди не стосується прав позивача і може бути окремим предметом позову.

Щодо доводів апелянта про істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, то вони теж не є обґрунтованими і належним чином оцінені судом першої інстанції.

Так, відповідно до ч.1 ст.652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Частиною четвертою вказаної статі передбачено, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

З огляду на положення ст.652 Цивільного кодексу України зазначена апелянтом істотна зміна обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, відсутня.

Інструкція, яку зазначає позивач, передбачає певний режим роботи Банку у надзвичайний стан, який на даний час в Україні не введено.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем позовні вимоги не доведено, висновки суду першої інстанції не спростовано.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від від 12.01.2015 року у справі № 904/8326/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному обсязі 20.03.2015 року.