номер провадження справи 2/3/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 Справа № 908/128/15-г

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Одеська залізниця", м. Одеса,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс", м. Запоріжжя,

про стягнення 26120,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Кравченко Є.О., довіреність б/н від 02.01.2015р.;

від відповідача: Грековій Н.М., довіреність №19/4 від 01.01.2015р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося Державне підприємство "Одеська залізниця" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс" про стягнення 26120,00 грн. штрафу за неправильне зазначення в накладній маси вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно залізничної накладної № 45131026 від 13.07.2014 р. відповідач відвантажив із станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці вагон № 67363283 з вантажем - кокс ливарний, а залізниця зобов'язалась доставити вагон на станцію призначення - Черкаси Одеської залізниці, вантажоодержувач - ТОВ «Завод «Техно». Після прибуття вагонів на станцію призначення 18.07.2014 р. комісійним обстеженням вантажу у вагоні №67363283 виявлено різницю ваги проти накладної сторону збільшення на 3650 кг. Відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену в накладній масу вантажу відповідачу нараховано штраф у розмірі п'ятикратної вартості провізної плати за всю відстань перевезення в сумі 26120,00 грн., який пред'явлено до стягнення в даному позові.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 2, 5, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.ст.2, 26 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. ст. 11, 908, 920, 925 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.01.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/3/15 та призначено розгляд справи на 24.02.2015р.

Від позивача 24.02.2015р. надійшло клопотання про уточнення до позовної заяви, а також про залучення документів до матеріалів справи. Розглянувши заявлені клопотання, суд прийняв їх до розгляду.

Від відповідача 24.02.2015р. надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, враховуючи те, що позивачем не надано належних доказів вини позивача в порушенні норм ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, Правил оформлення перевізних документів. Також посилається на те, що у позивача не було підстав для видачі вантажу із зважуванням, а складений позивачем комерційний акт не має доказового значення у даній справі, оскільки він складений з порушеннями. Крім того, відповідач просить зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати у розмірі 5224,00 грн.

Ухвалою суду від 24.02.2105 р. розгляд справи відкладено на 05.03.2015 р. для надання додаткових доказів.

В судовому засіданні 05.03.2015 р. були присутні представники обох сторін. За їх заявою розгляд справи здійснювався без фіксації технічними засобами.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги. Також від позивача надійшли заперечення на відзив відповідача, у яких позивач зауважив, що відповідно до ч. 2 ст.24 Статуту залізниць України залізниця мала право перевірити масу вантажу. Одержувач вантажу ТОВ «Завод Техно» також скористався своїм правом звернутися до залізниці для здійснення переважування вантажів відповідно до ч. 6 ст. 52 Статуту залізниць України.

В судовому засіданні 05.03.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Згідно залізничної накладної № 45131026 від 13.07.2014 р. відповідач відвантажив із станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці вагон № 67363283 з вантажем - кокс ливарний, а залізниця зобов'язалась доставити вагон на станцію призначення - Черкаси Одеської залізниці, вантажоодержувач - ТОВ «Завод «Техно».

18.07.2014 р. після прибуття вагонів з вантажем на станцію Черкаси Одеської залізниці на вимогу вантажоодержувача було перевірено масу вантажу у вагоні № 67363283, що слідував відправкою № 45131026.

Комісійним обстеженням вантажу у вагоні №67363283 встановлено: фактично брутто - 59400 кг, тара - 21400 кг, нетто - 38000 кг, по документу брутто - не вказано, тара за документом - 21400 кг, нетто - 34350 кг, що становить різницю ваги проти накладної сторону збільшення на 3650 кг. Навантаження холмоподібне, на рівні бортів вагона. На поверхні вантажу заглиблень нема, маркування крейдою однією повздовжньою смугою, вагон технічно справний, люк та двері щільно прилягають до рами вагона, просипань нема. Зважування проводилось на 150-тонних тензометричних вагонних вагах станції Черкаси (держповірка 28.05.2013 р.) в присутності працівників залізниці та вантажоодержувача.

Для засвідчення даного факту було складено комерційний акт від 18.07.2014 р. №000065/13 із доповненням до нього, в якому зазначено, що надлишок в кількості 3650 кг видано одержувачу під схоронну розписку; проведено тарування порожнього вагону після вивантаження на тензометричних 150 тонних вагах станції Черкаси Одеської залізниці (держповірка 28.05.2014 р.) в присутності представників залізниці та вантажоодержувача.

18.07.2014 р. зі станції Черкаси Одеської залізниці на станцію відправлення Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці була відправлена оперативна телеграма № 25 стосовно переважування вагону № 67363283, а також оперативна телеграма № 27, якою доведено до відома станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці про перевірку тари вагону №67363283.

Відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену в накладній масу вантажу відповідачу нараховано штраф у розмірі п'ятикратної вартості провізної плати за всю відстань перевезення в сумі 26120,00 грн., який пред'явлено до стягнення в даному позові.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом. На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктом 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Відповідно до п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. N 644, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, зокрема графи «Маса вантажу», якщо вона визначена відправником, та «Спосіб визначення маси».

Згідно з п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг вказується в накладній.

У залізничній накладній № 45131026 зазначено, що вантаж завантажено вантажовідправником, яким є ПАТ «Запоріжкокс» (відповідач у справі). Маса тари - 21400 кг, маса вантажу 34350 кг. Відповідальний за навантаження майстер Фомін. Маса визначена на вагонних вагах (150т).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Отже, залізниця має право перевіряти правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, як на станції відправлення, так під час перевезення та на станції призначення, проте не зобов'язана перевіряти масу вантажу при прийнятті до перевезення у всіх вагонах. Натомість нормою ст. 24 Статуту залізниць України встановлено, що саме вантажовідправник несе відповідальність за правильність відомостей, зазначених ним у накладній.

Відтак, вантажовідправник в будь-якому випадку є відповідальною особою за правильне зазначення в накладній відомостей про масу вантажу.

Зі змісту залізничної накладної № 49434129 вбачається, що вантажовідправником є ПАТ «Запоріжкокс» (відповідач у справі), яке є відповідальною особою за правильність відомостей, вказаних у накладній.

Частиною 1 ст. 26 Закону України „Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Аналогічну норму містить пункт 129 Статуту, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажо-одержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Комерційним актом від 18.07.2014 р. №000065/13, складеним Одеською залізницею, засвідчено факт неправильного зазначення у залізничній накладній № 49434129 маси вантажу у вагоні №67363283.

Даний комерційний акт в розумінні ст. 129 Статуту залізниць України та ст. 34 ГПК України є належним та допустимим доказом наявності обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, під час залізничного перевезення.

Комерційний акт ні вантажовідправником, ні вантажоодержувачем не оспорювався.

Відповідач не спростував належними доказами факту невідповідності маси вантажу у вагонах.

Виявлена невідповідність маси вантажу сталася внаслідок невірного зазначення відправником відомостей у залізничній накладній, оскільки як вказано у комерційному акті вантаж прибув у справних вагонах, навантажений шапкою та маркований поперечними смугами. Відомостей про порушення маркуванні вантажу чи будь-яких ознаках втрати (крадіжки) вантажу

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно залізничної накладної № 45131026 від 13.07.2014 р. вартість провізної плати за вагон складає 5224,00 грн. Звідси сума штрафу складає 5224,00 грн. х 5 = 26120,00 грн.

Стосовно зауважень відповідача про те, що позивачем не надано належних доказів вини позивача в порушенні норм ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, Правил оформлення перевізних документів суд зазначає, що факт порушення в оформленні накладної, який полягав у невірно зазначеній масі вантажу, мав місце, що зафіксовано комерційним актом, а відповідальність за правильність відомостей, що зазначаються у залізничній накладній, згідно норм законодавства покладається на відповідача, тому при заповненні залізничної накладеної відповідач повинен був перевірити правильність внесених ним відомостей про вантаж і зазначити вірні відомості.

Щодо посилань відповідача на те, що у позивача не було підстав для видачі вантажу із зважуванням, суд зазначає, що статтею 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей про вантаж і реалізація даного права не ставиться у залежність від будь-яких обставин.

Статтею 52 Статуту залізниць України також встанволено випадки, коли на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Листом від 11.02.2014 р. вих. №270 ТОВ «Завод «Техно», направленими в адресу начальника станції Черкаси, просив організувати зважування вантажу на ваговому комплексі станції Черкаси (кокс, шлаки, базальт, доломіт, відсів), слідуючи на адресу ТОВ «Завод «Техно».

Враховуючи викладене, у позивача були всі підстави для переважування вантажу.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 26120,00 грн. пред'явлені правомірно.

Разом із цим, відповідачем заявлено клопотання про зменшення штрафу до розміру провізної плати у зв'язку з важким фінансовим становищем та тим, що ніяких негативних наслідків для позивача невідповідність даних фактичної ваги вантажу у спірних вагонах та даних у накладній не спричинила.

Відповідно до частини першої ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України, також надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Суд приймає до уваги обставини, викладені у клопотанні про зменшення нарахованого позивачем штрафу, зокрема, що пред'явлені до стягнення штрафні санкції не є збитками позивача, і позивач не понесе витрат у зв'язку з неправильним зазначенням у накладній маси вантажу, несплатою відповідачем цих штрафних санкцій, а також збитковість господарської діяльності відповідача, яка підтверджується звітами про фінансові результати за 2013 та 2014 роки, згідно яких за наслідками 2013 року відповідач мав збиток у розмірі 18039 тис. грн., а за наслідками 2014 року - збиток в розмірі 3014 тис. грн.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. 3 Цивільного кодексу України, якою передбачені такі загальні засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, умови ст. 233 Господарського кодексу України, ст.83 ГПК України суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафних санкцій, нарахованих відповідачу до одного розміру провізної плати, а саме: до 5224,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (вул. Діагональна, буд. 4, м. Запоріжжя, 69600, , рахунок № 1641 в ПАТ «ПуМБ» у Донецькій області, МФО 334851) на користь Державного підприємства "Одеська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65023, , п/р 301 в Одеському регіональному відділенні АБ «Експрес-Банк», МФО 322959) штраф у розмірі 5224,00 грн. (п'ять тисяч двісті двадцять чотири) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Повне рішення оформлено та підписано 23.03.2015р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.