ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Справа № 915/59/15

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Бартошук В.О.,

без участі представників сторін, які не з'явилися у судове засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль",

01011, вул. Лєскова, 9, м. Київ,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_1,

про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.08.2013 р. № 010/115-0-3/13-162 у загальній сумі 96478 грн. 90 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі - Банк) звернулося з позовною заявою від 19.01.2015 р. № 114.0000/13-10868, зареєстрованою в Господарському суді Миколаївської області 21.01.2015 р. № 955/15, до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення з останнього заборгованості за укладеним між ними кредитним договором від 18.08.2013 р. № 010/115-0-3/13-162, з наступними внесеними до нього доповненнями і змінами, у загальній сумі 96478 грн. 90 коп., із яких 76425 грн. 59 коп. - неповерненні кредитні кошти; 16778 грн. 86 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами; 1573 грн. 51 коп. - пеня за прострочення повернення кредитних коштів; 1700 грн. 94 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами, з посиланням на те, що підприємець припинив виконання грошових зобов'язань за вказаним договором і залишив без задоволення вимогу Банку про дострокове повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим на суми заборгованості згідно умов договору нараховано пеню; а також про стягнення грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За цими вимогами ухвалою суду від 22.01.2015 р. порушено провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 18.03.2015 р. залишено без розгляду позов у частині вимоги про стягнення пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами у сумі 1700 грн. 94 коп., на підставі п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України, оскільки позивачем без поважних причин не виконано вимог суду щодо надання документів, необхідних для вирішення спору у справі, а саме, обґрунтованого розрахунку суми такої вимоги.

У судове засідання від сторін, повідомлених належним чином про час та місце розгляду справи, представники не з'явилися.

Проте, Банком подано суду заяву від 17.03.2015 р. № 114-13-0-00/11-612 про проведення судового засідання без участі його представника.

У цій же заяві, крім того, Банком зазначено, що позовні вимоги підтримуються повністю, та, на вимогу суду, надано пояснення про те, що в позовній заяві і доданому до неї розрахунку суми заборгованості з повернення кредитних коштів не враховано сплату підприємцем ОСОБА_2 на погашення кредиту грошових коштів у сумі 400 грн. 13.11.2014 р., оскільки такий розрахунок заборгованості здійснено станом на 29.10.2014 р.

Підприємець ОСОБА_2 правом подання заперечень на позов не скористався, у зв'язку з чим суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та підприємцем ОСОБА_2 укладено кредитний договір від 16.08.2013 р. № 010/115-0-3/13-162, до якого в подальшому сторони вносили доповнення та зміни (далі - договір), відповідно до умов якого Банк зобов'язався на положеннях та умовах цього договору відкрити позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в сумі 85163 грн. 53 коп. строком до 27.07.2016р. зі сплатою 24% річних для використання на погашення боргових зобов'язань, які виникли за іншим укладеним сторонами кредитним договором від 08.02.2013 р. № 011/0010/117982 (п.п. 1.1-1.3, 2.1 договору).

Умовами договору сторони також визначили, що протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 24 % річних на рахунок нарахованих доходів кредитора. Нарахування процентів здійснюється не рідше одного разу на місяць, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості позичальника за кредитом протягом всього строку користування кредитом (п.п. 2.1-2.2 договору).

Позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами у валюті кредиту, в розмірі та у строки, визначені графіком погашення заборгованості у додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору (п.п. 4.2-4.3, 4.11 договору).

Проценти за користування кредитом позичальник сплачує кожного місяця та остаточно при поверненні кредиту, відповідно до графіку за наступні періоди:

- в першому календарному місяці користування кредитом - за період з дня видачі кредиту (частини кредиту) по день, що передує передостанньому банківському дню місяця;

- в наступних календарних місяцях - за період з передостаннього банківського дня попереднього календарного місяця (включно) по банківський день, що передує передостанньому банківському дню поточного місяця;

- в останній календарний місяць користування кредитом - за період з передостаннього банківського дня попереднього календарного місяця (включно) по день, що передує даті повного повернення кредиту.

Якщо графік містить лише місяць здійснення платежу, вважається, що платіж повинен бути здійсненим не пізніше останнього банківського дня відповідного календарного місяця, за винятком останнього місяця користування коштами. В останній місяць користування кредитними коштами позичальник зобов'язаний здійснити повернення кредиту та сплату процентів в останній день строку користування кредитом, який визначений в пп. 1.2 договору. Якщо дата сплати кредитних коштів та процентів не є банківським днем, платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує даті сплати кредиту та процентів, визначеної відповідно до умов договору (п. 4.3 договору).

На виконання умов договору Банком за заявою підприємця ОСОБА_2 від 16.08.2013 р. перераховано на рефінансування заборгованості за іншим раніше укладеним сторонами кредитним договором від 08.02.2013 р. № 011/0010/117982 грошові кошти в сумі 85163 грн. 53 коп., що випливає із виписки з особового рахунку відповідача за період з 16.08.2013 р. по 27.02.2015 р.

Із цієї ж виписки також випливає, що у період з 02.09.2013 р. по 13.11.2014 р. підприємцем ОСОБА_2 сплачено Банку грошові кошти на погашення кредитних коштів у загальній сумі 9137 грн. 94 коп., і у період з 29.09.2013 р. по 18.05.2014 р. на погашення відсотків за користування кредитними коштами в загальній сумі 4682 грн.

Порівняльний аналіз даних про фактичне погашення кредитних коштів і нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, що містяться у вказаній виписці з особового рахунку підприємця ОСОБА_2, і даними щодо місячних сум, підлягаючих поверненню кредитних коштів і сплати за користування ними відсотків, що містяться в узгодженому сторонами графіку, який є додатком до договору, випливає, що підприємець систематично порушує взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів і нарахованих за користування ними відсотків.

Ураховуючи дані особового рахунку підприємця ОСОБА_2, станом на 13.11.2014 р. заборгованість з повернення кредитних коштів становить 76025 грн. 59 коп., а заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами станом на 28.10.2014 р. становить 16778 грн. 86 коп.

Подані Банком розрахунки заборгованості підприємця з повернення кредитних коштів та зі сплати нарахованих на них відсотків суд визнає правильними, але в частині повернення кредитних коштів Банком визначено заборгованість у сумі 76425 грн. 59 коп. станом на 29.10.2014 р. без урахування здійсненого підприємцем ОСОБА_2 повернення кредитних коштів у сумі 400 грн. 13.11.2014 р., що передувало зверненню Банку до господарського суду з даним позовом.

Банк звернувся до підприємця ОСОБА_2 з листом від 11.11.2014 р. №114-0-0-00/15-8725, отримання котрого підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 15.11.2014 р. № 240 (ас. 64), у якому виклав вимогу про дострокове погашення кредиту у повному обсязі зі сплатою процентів та пені відповідно до умов кредитного договору, проте підприємець здійснив лише часткове погашення кредитних коштів 13.11.2014 р., про що викладено вище.

Чинним законодавством України щодо зобов'язань, і кредитних зокрема, визначено таке.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі (ст.1054 ЦК України, 345 ГК України).

У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ч.2 ст.345 ГК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України).

Як зазначалося вище, підприємець ОСОБА_2 порушував узгоджені сторонами у графіку договору строки та розмір повернення кредитних коштів і сплати за користування ними щомісячних відсотків, а з 13.11.2014 р. припинив погашення кредитних коштів і з 18.05.2014 р. - сплату відсотків за користування кредитними коштами.

У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України, розміщеної у параграфі 2 глави 71 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 , якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, розміщеної у параграфі 1 глави 71 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику, зокрема частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Аналогічні ч.2 ст.1050 ЦК України положення сторони передбачили умовами пп.7.4 укладеного між ними кредитного договору.

Таким чином, суд визнає обґрунтованими і підлягаючими задоволенню вимоги Банку про стягнення з підприємця ОСОБА_2 заборгованості з повернення кредитних коштів у повному обсязі, сума якої станом на 13.11.2014 р., є 76025 грн. 59 коп., і заборгованості зі сплати за користування ними відсотків, нарахованих за період з 09.09.2013 по 28.10.2014 р., в сумі 16778 грн. 86 коп.

Суд також визнає обґрунтованими вимоги Банку про стягнення з підприємця пені за прострочення повернення кредитних коштів.

Так, ч. 2 ст. 193 ГК України передбачено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

У відповідності до пп. 10.2.1 договору, позичальник, на вимогу кредитора, сплачує останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним.

Суд погоджується з поданим Банком розрахунком пені за прострочення повернення кредитних коштів, нарахованої на суми прострочених чергових платежів протягом 28.08.2013 р. - 29.10.2014 р., у загальній сумі 1573 грн. 51 коп., і визнає, що ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Статтею 49 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, при задоволенні позову на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Отже, витрати Банку на оплату позовної заяви судовим збором за платіжним дорученням від 09.12.2014 р. № 364994 в сумі 1929 грн. 58 коп. підлягають відшкодуванню за рахунок підприємця ОСОБА_2 в сумі 1887 грн. 56 коп.

У судовому засіданні 18.03.2015 р., згідно зі ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст.43,49,82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль",01011, вул. Лєскова, 9, м. Київ, ідентифікаційний код 14305909, грошові кошти в загальній сумі 94377 (дев'яносто чотири тисячі триста сімдесят сім) грн. 96 коп., із яких 76025 (сімдесят шість тисяч двадцять п'ять) грн. 59 коп. - неповерненні кредитні кошти; 16778 (шістнадцять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 86 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами; 1573 (одна тисяча п'ятсот сімдесят три) грн. 51 коп. - пеня за прострочення повернення кредитних коштів; а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) грн. 56 коп.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 23 березня 2015 року.

Суддя Ю.М. Коваль.