ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

18 березня 2015 р. Справа № 902/85/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Мельника П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ПАТ "Вінницяобленерго" в особі структурної одиниці "Бершадські електромережі" 24400, Вінницька область, м.Бершадь, вул.Шевченка, 24

до: Комунального підприємства "Бершадське житлово - комунальне господарство" 24400, Вінницька область, м.Бершадь, вул.Картвелішвіллі, 44

про стягнення 578409,74 грн. заборгованості

За участю секретаря судового засідання Віннік О.В.

За участю представників:

позивача, Загородній О.А., довіреність № 1-14-4620 від 01.01.15, представник;

відповідача, не з''явився.

В С Т А Н О В И В :

Заявлено позов ПАТ "Вінницяобленерго" в особі структурної одиниці "Бершадські електромережі" до Комунального підприємства "Бершадське житлово - комунальне господарство" про стягнення 578409,74 грн. заборгованості за фактично використану електроенергію.

Ухвалою суду від 27.01.2015 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/85/15 та призначено до розгляду на 18.03.2015 р.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, витребуваних судом доказів не надав, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення вх.№762 від 05.02.15 р.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

09.02.2006 р. між ВАТ "АК "Вінницяобленерго" в особі директора "СО Бершадські електричні мережі" (Постачальник) (правонаступником якого являється ПАТ "АК "Вінницяобленерго" відповідно до п.1.1 статуту останнього в редакції від 24.03.2011 р.) та Комунальним підприємством "Бершадське житлово - комунальне господарство" (Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № БЕ020200, згідно положень якого (п.1.1) Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 650 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п.1.2 Договору розрахунковий період за даним договором прирівнюється до календарного місяця, протягом якого визначається обсяг електроенергії, що продається Споживачу за цей час протягом якого Споживач повинен здійснити розрахунки за куплену електроенергію.

Пунктом 1.4 Договору встановлено клас Споживача: другий.

Також сторони погодили, що під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (п.2.1 Договору).

В п. 2.3.3 Договору сторони узгодили, що споживач зобов'язується оплачувати вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 3 "Порядок розрахунків" та № 4 "Графік зняття показників засобів обліку електроенергії".

До вказаного Договору сторонами укладено 10 додатків, серед яких додатки "Порядок розрахунків" та № 4 "Графік зняття показників засобів обліку електроенергії".

Відповідно до Додатку № 3 до Договору оплата вартості використаної електричної енергії здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати шляхом внесення грошових коштів на відповідний рахунок Постачальника: до 15 числа поточного місяця - 100 % вартості договірної величини споживання електроенергії на поточний місяць. Споживач протягом 3-х днів з моменту отримання рахунку на оплату спожитої електроенергії за розрахунковий період зобов'язується здійснити остаточний розрахунок за спожиту електроенергію за розрахунковий період з урахуванням попередньої оплати.

Позивачем виконувались свої зобов''язання щодо постачання електричної енергії належним чином, про що свідчать звіти про спожиту електроенергію, акти за період з січня по грудень 2014 року, рахунки, обігові відомостві, тощо.

Із матеріалів справи слідує, що відповідачем було порушено умови укладеного договору від 09.02.06 р. та допущено виникнення забргованості за фактично використану електроенергію за період з січня 2014 року по грудень 2014 року в розмірі 578409,74 грн. (569469,76 грн. активна електроенергія та 8939,98 грн. реактивна електроенергія).

Претензія позивача відповідачем залишена без виконання.

Непогашення суми заборгованості відповідачем в добровільному порядку відповідно до умов Договору спонукала позивача звернутись з позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

З моменту укладення сторонами договору № БЕ 020200 від 09.02.2006 р. між ними виникли зобов'язання, які мають правову природу договору поставки.

Відповідно до ч.1 ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч.6 ст.276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (ч.7 ст.276 ГК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Станом на день винесення рішення у справі, доказів проведення відповідачем сплати заборгованості повністю або частково матеріали справи не містять.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідачем позовні вимоги не спростовано.

В силу вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, відтак, виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу в розмірі 578409,74 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Бершадське житлово - комунальне господарство" (24400, Вінницька область, м.Бершадь, вул.Картвелішвіллі, 44, ) на користь ПАТ "Вінницяобленерго" в особі структурної одиниці "Бершадські електромережі" (24400, Вінницька область, м.Бершадь, вул.Шевченка, 24, ) 578409,74 грн. заборгованості та 11568,19 грн. відшкодування витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

3. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

4. Рішення направити сторонам.

Повне рішення складено 23 березня 2015 р.

Суддя Мельник П.А.

віддрук. прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу 24400, Вінницька область, м.Бершадь, вул.Шевченка, 24;

3 - відповідачу 24400, Вінницька область, м.Бершадь, вул.Картвелішвіллі, 44