ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 р. Справа № 909/209/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Булки В.І., при секретарі судового засідання Бабенецькій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Долинського міжрайонного прокурора

вул. Котляревського, 2, м. Долина, Івано-Франківська область, 77500

в інтересах держави Державного агентства лісових ресурсів України

вул. Хрещатик, 5, м. Київ, 01001

Івано-Франківського обласного управління

лісового та промислового господарства

в особі Державного підприємства "Вигодське лісове господарство",

вул. Д.Галицького, 40,смт. Вигода, Долинський район,

Івано-Франківська область, 77552,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський лісокомбінат"

вул. Ш.Руставелі, 1, м. Івано - Франківськ, 76000,

про стягнення заборгованості в сумі 20 889,08грн. за договорами купівлі продажу необробленої деревини №147 від 15.03.12 та №362 від 18.06.12,

за участю представників сторін:

від позивача: Кузь А.П. - представник, довіреність б/н від 10.10.14,

від відповідача: не з'явився,

від прокурора: Верешко М.І. - прокурор, посвідчення №004153 видане 14.09.12,

встановив: Долинський міжрайонний прокурор в інтересах держави Державного агентства лісових ресурсів України Івано-Франківського обласного управління лісового та промислового господарства в особі Державного підприємства "Вигодське лісове господарство" звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський лісокомбінат" про стягнення заборгованості за неналежне виконання умов договорів купівлі продажу необробленої деревини №147 від 15.03.12 та №362 від 18.06.12 в розмірі 20 889,08грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить суд позов задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Крім того, в засіданні суду надав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів б/н від 17.03.15 (вх.№4269/15 від 17.03.15). Судом оглянуто та долучено до матеріалів справи подані документи. Прокурор підтримує позицію позивача.

Відповідач в судове засідання жодного разу не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не направив, вимоги суду, вказані в ухвалах від 23.02.15 та 05.03.15 не виконав. Відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується ухвалами суду від 23.02.15 (вих.№1808-902 від 23.02.15) та 05.03.15 (вих.№2617-621 від 06.03.15), повідомленням про вручення поштового відправлення (вх.№2750/15 від 12.03.15). Ухвали суду направлялись відповідачу на адресу зазначену у позовній заяві.

При цьому суд зауважує, що згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців №20147508 від 23.02.15 місцезнаходженням відповідача вказано: вул. Ш.Руставелі, 1, м. Івано - Франківськ, що є ідентичною тій адресі по якій надсилались ухвали відповідачу.

Згідно з пунктом 3.9.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 (із змінами і доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Беручи до уваги той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Між Державним підприємством "Вигодське лісове господарство" та Публічним акціонерним товариством "Івано-Франківський лісокомбінат" укладено договори купівлі продажу необробленої деревини, а саме:

- №147 від 15.03.12;

- №362 від 18.06.12.

Відповідно до п.1.1 договору купівлі продажу необробленої деревини №147 від 15.03.12, за результатами проведення загального аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 2 кварталу 2012 року, який відбувся 06.03.12, продавець (Державне підприємство "Вигодське лісове господарство") передав у власність на умовах франко -верхній, франко - нижній склад продавця пиловник хвойний, пиловник бук /лоти 1,7,39,40/, а покупець (Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський лісокомбінат") зобов'язався прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Відповідно до п.1.1 договору купівлі продажу необробленої деревини №362 від 18.06.12, за результатами проведення загального аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 3 кварталу 2012 року, який відбувся 14.06.12, продавець (Державне підприємство "Вигодське лісове господарство") передав у власність на умовах франко-нижній склад продавця пиловник хвойний, пиловник бук /лоти 9,136/, а покупець (Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський лісокомбінат") зобов'язався прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Розділами 3 вказаних вище договорів встановлено кількість товару, а розділом 4 - ціни та загальні суми товару.

Відповідно до п.5.1 договорів, поставка товару по даному договору здійснюється згідно щомісячного графіку поставок, який є навід"ємною частиною даних договорів, на умовах франко-склад продавця.

Прокурор в засіданні суду зазначив, що згідно договорів відповідач зобов'язався продати лісопродукцію згідно специфікації об'ємом 1 490 м3 на суму 675 225,00грн. Дану продукцію позивач відвантажив, а відповідач отримав, що підтверджується:

- наказом №753 на відпуск лісоматеріалів від 08.06.12, довіреністю №499 від 08.06.12, товаро - транспортною накладною №051197 від 14.06.12 ( згідно договору купівлі продажу необробленої деревини №147 від 15.03.12);

- наказом №846 відпуск лісоматеріалів від 02.07.12, довіреністю №512 від 02.07.12, товаро - транспортною накладною №051899 від 09.07.12 (згідно договору купівлі продажу необробленої деревини №362 від 18.06.12).

Копії вказаних вище документів знаходяться в матеріалах справи.

Платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського перерахунку коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку - фактури на протязі 5-ти календарних днів з дати предявлення рахунку до сплати (п.7.1 договорів).

Представник позивача зазначив, що всього відповідачу в червні та липні 2012 року було реалізовано лісопродукції на загальну суму 32 506,15грн. Однак, на даний час вартість реалізованої продукції відповідачем повністю не оплачена і заборгованість становить 20 889,08грн.

Позивач направив відповідачу претензію №25/1 від 23.05.13 з вимогою погасити борг.

Відповідач надав лист - відповідь на претензію №01-4/112 від 06.06.13 в якій зазначає, що визнає суму боргу та гарантує її сплату до 01.08.13.

Однак, станом на 01.12.14 борг відповідача перед позивачем становив 20 889,08грн.

Позивач 12.12.14 надіслав відповідачу претензію №4 з вимогою сплатити борг.

Відповідач відповіді не надав, заборгованість не сплатив.

Станом на сьогоднішній день борг відповідача перед позивачем становить 20 889,08грн.

Беручи до уваги викладене вище суд вважає за правильне позов задоволити та виходить з наступних підстав.

Згідно з положеннями статті 121 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави у випадках, визначених законом.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторонам (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено факт виконання позивачем зобов'язань по договору, що підтверджується матеріалами справи (наказами на відпуск лісоматеріалів, довіреностями, товаро - транспортними накладними).

Судом встановлено, що відповідачем товар принято, однак не оплачено в повному обсязі.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дії сторін (передача продавцем товару покупцю за накладними, прийняття товару покупцем) свідчать про виникнення між ними правовідносин купівлі-продажу.

Із аналізу викладених вище правових норм випливає, що наявність обов'язку оплатити товар виникає у покупця після прийняття самого товару чи товаророзпорядчих документів на нього. Факт отримання відповідачем товару, обумовленого договорами, підтверджується матеріалами справи та доведено прокурором та представником позивача в судових засіданнях. Більше того, факт наявності заборгованості підтверджується самим відповідачем, про що свідчить лист - відповідь на претензію №01-4/112 від 06.06.13.

Однак, відповідач порушив свої зобов'язання за договорами, оскільки не здійснив оплату за товар у сумі 20 889,08 грн., у зв'язку з чим і виникла заборгованість.

У відповідності із ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Суд враховуючи наведені вище норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, прийшов до висновку про те, що вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 20 889,08 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З'ясуванням документальних доказів у справі суд встановив, що відповідач на спростування правової позиції позивача, викладеної у позовній заяві, доказів сплати спірної суми заборгованості, яка є предметом стягнення у даній справі не подав, обставини, покладені в основу заявлених позовних вимог у даній справі не спростував.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Позивачем доведено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог. Відповідачем не спростовано доводи позивача щодо наявності боргу, доказів сплати такого боргу суду не надано.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові

витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.121,124 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.11,525,530,599,612,627,629,655 Цивільного кодексу України, ст.ст.174,193 Господарського кодексу України ст.ст.33,43,49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Долинського міжрайонного прокурора в інтересах держави Державного агентства лісових ресурсів України Івано-Франківського обласного управління лісового та промислового господарства в особі Державного підприємства "Вигодське лісове господарство" до відповідача Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський лісокомбінат" про стягнення заборгованості в сумі 20 889,08грн. за договорами купівлі продажу необробленої деревини №147 від 15.03.2012р. та №362 від 18.06.2012р. - задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський лісокомбінат", вул. Ш.Руставелі, 1, м. Івано - Франківськ, 76000 () на користь Державного підприємства "Вигодське лісове господарство" вул. Д.Галицького, 40, смт. Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, 77552 (р/р 002 в ПАТ "Банк Київська Русь" м.Київ, МФО 319092, свідоцтво №12532654, ) - 20 889,08грн. (двадцять тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять грн. 08коп.) боргу.

Видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський лісокомбінат", вул. Ш.Руставелі, 1, м. Івано - Франківськ, 76000 () в Доход державного бюджету України 3002 - судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), за кодом класифікації доходів бюджету 22030001, отримувач - УДКСУ у м.Івано - Франківську) 1 827,00грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00коп.) судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.03.15.

Суддя Булка В.І.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

Помічник судді Гандера М.В. 19.03.15