ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.15р. Справа № 904/236/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Аюспромсервіс", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

Відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба", м. Дніпропетровськ

про визнання таким, що не підлягає виконанню вексель Серії АА 0103637

Суддя Красота О.І.

Представники:

від позивача: Кудін М.В., дов. № 52-16/242 від 26.12.20143 року;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: Ангелов Є.М., дов. №б/н від 19.01.2015 року;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі-Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аюспромсервіс" (далі-Відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Манітоба" (далі-Відповідач-2) в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню вексель Серія АА 0103637 в частині зобов'язань Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за цим векселем суму грошових коштів у розмірі 331 343 грн. 52 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аюспромсервіс" чи його наказу зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що від імені ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" спірний вексель підписали Лавриненко Г.В. та Козловська Н.І., які діяли із перевищенням повноважень, порушуючи вимоги Статуту товариства, в редакції чинній на момент підписання спірного векселя.

03.03.2015 року Відповідач-2 направив на адресу суду відзив на позов відповідно до якого вказує на те, що спірний вексель підписано уповноваженими особами та просить суд в задоволенні позову відмовити.

18.03.2015 року Позивач направив на адресу суду пояснення стосовно відзиву Відповідача в якому вказує про безпідставність доводів останнього, просить суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач-1 у судове засідання не з'явився. Відзив на позов та документи витребувані ухвалою господарського суду не надав. Клопотання про відкладення розгляду спору та письмові пояснення причин такої неявки на адресу суду не надходило.

Відповідач-2 у судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на відзив на позов просить суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру, за №19935918 станом на 21.01.2015 року, юридична адреса Відповідача-1: 50106, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Фабрична, 3/14 (а.с.61-63).

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника Відповідача-1, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином (а.с. 71), а в матеріалах справи наявні документи необхідні для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника Позивача та представника Відповідача-2, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно нової редакції Статуту Позивача, затвердженого Протоколом позачергових Загальних зборів товариства від 18.08.2014 року, зареєстрованого в державному реєстрі 20.08.2014 року за №5000464, Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" створене в результаті перейменування з Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" у зв'язку з приведенням назви товариства у відповідність вимог Закону України "Про акціонерні товариства", та є правонаступником всіх прав та обов'язків останнього (а.с. 37-58).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2007 року був виданий простий вексель Серія АА 0103637 зі строком платежу за пред'явленням але не раніше 01.01.2013 року, згідно якого Відкрите акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" зобов'язалося сплатити проти вказаного векселя Товариству з обмеженою відповідальністю "Аюспромсервіс" суму 331 343 грн. 52 коп. (а.с. 29). Оригінал векселю оглянутий у судовому засіданні.

16.12.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Манітоба" звернулось до Позивача із листом за вих. №61 від 12.12.2013 року (а.с. 13), у якому повідомило, що є векселедержателем простих векселів (Додаток №1, а.с.14-15), які видані Відкритим акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", і у зв'язку з тим, що строк платежу за вказаними векселями наступив, направляє для проведення оплати Акт №1 пред'явлення векселів до платежу (а.с. 16-17) разом із копіями векселів.

Відповідно до переліку простих векселів, вказаних у Додатку №1 до вказаного вище листа, значиться простий вексель Серії АА 0103637 на суму 331 343 грн. 52 коп., першим векселедержателем якого було Товариство з обмеженою відповідальністю "Аюспромсервіс".

Як убачається з простого векселя Серії АА 0103637, цей вексель містить підписи від імені заступника голови правління з фінансів та бюджету та головного бухгалтера Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", без зазначення прізвищ осіб, що їх вчинили.

Як зазначає Позивач, і дані обставини не спростовані Відповідачами під час розгляду справи, на спірному векселі від імені керівника векселедавця підпис вчинений заступником голови правління з фінансів та бюджету Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" Лавриненко Геннадієм Валерійовичем, від імені головного бухгалтера підприємства, підпис вчинено відповідно головним бухгалтером Козловською Ніною Іванівною.

Згідно п. 9.3.1 Статуту ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", в редакції, яка була чинна на час видачі спірного векселя, Правління є виконавчим органом Товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю. Правління діє в інтересах Товариства у порядку, визначеному законодавством України, цим статутом, Положенням "Про Правління" та іншими внутрішніми нормативними актами Товариства.

Згідно з п. 9.3.2 зазначеного Статуту Позивача, правління складається з 5 членів, які обираються Загальними зборами Товариства на 3 роки.

Згідно п. 9.3.4 Статуту до компетенції Правління відносяться усі питання поточної діяльності Товариства окрім тих, що згідно законодавства України, цього Статуту та внутрішніх нормативних актів Товариства віднесені до компетенції Загальних зборів чи Спостережної (Наглядової) ради і прийняттям Загальними зборами відповідних змін та доповнень до цього Статуту.

Пунктом 9.3.6 Статуту ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" передбачено, що Правління Товариства в межах своєї компетенції, зокрема, приймає рішення про випуск векселів.

За правилами встановленими у п. 9.3.8 зазначеного Статуту Позивача, рішення Правління приймаються простою більшістю голосів членів правління, присутніх на засіданні; ведення протоколу засідання Правління є обов'язковим.

Згідно довідки Позивача №52-16/1466 від 24.12.2014 року (а.с. 36), на підприємстві не виявлено будь-яких протоколів рішень Правління про випуск спірного векселя на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аюспромсервіс" чи погашення заборгованості шляхом видачі векселя. Відповідачі зі свого боку доказів на спростування вищенаведених обставин суду не надали.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку щодо ґрунтовності доводів Позивача стосовно підписання спірного векселя представником Позивача, який не був належним чином уповноважений на це юридичною особою.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, пов'язані з обігом векселів в Україні, регулюються Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі за текстом - Уніфікований закон), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів (підписані в Женеві 7 червня 1930 року), а також Законами України від 5 квітня 2001 року №23 74-III "Про обіг векселів в Україні" (ст. 2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), від 23 лютого 2006 року №3480-IV "Про цінні папери та фондовий ринок", від 6 липня 1999 року №826-ХІУ "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р., якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", від 6 липня 1999 року №827-ХІУ "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", від 6 липня 1999 року №828-ХІУ "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів".

Відповідно до роз'яснень, наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 року №5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів", вексельні правочини (зокрема щодо видачі, акцептування (в тому числі в порядку посередництва), індосування, авалювання та оплати векселя) регулюються не тільки нормами спеціального вексельного законодавства, а й загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання (статті 202-211, 215-236, 509-609 Цивільного кодексу України. Тому за відсутності спеціальних норм у вексельному законодавстві до вексельних правочинів застосовуються загальні норми Цивільного кодексу з урахуванням їх особливостей.

Так у відповідності до ст. 77 Уніфікованого закону до простих векселів застосовуються такі ж положення, як і до переказних векселів, в тій мірі, в якій вони сумісні з природою цих документів, в тому числі у відношенні: строку платежу (статті 33-37), позовної давності (статті 70 і 71) та інші.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні", в редакції, що діяла на момент видачі зазначеного спірного векселя, вексель підписується від імені юридичних осіб власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. Підписи скріплюються печаткою.

Згідно приписів ст. 97 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 99 ЦК України, виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу (простою більшістю від числа присутніх учасників).

Як вище встановлено судом, виконавчим органом ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" є правління товариства, яке являється колегіальним органом. При цьому прийняття рішення про випуск векселів віднесено до компетенції Правління Товариства (пункти 9.3.1, 9.3.5, 9.3.6 Статуту ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат").

Сукупний аналіз зібраних у справі доказів, дає підстав для висновку, що за відсутністю рішення виконавчого органу ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про випуск спірного векселя, його підписання заступником голови правління товариства Лавриненка Г.В., слід вважати вчиненим із перевищенням повноважень, а отже, такі дії представника, в силу положень ст. 241 ЦК України, створюють для ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" наслідки лише за умов наступного їх схвалення цією особою. Доказів наступного схвалення таких дій з боку ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" суду не надано.

Отже, спірний вексель було підписано зі сторони векселедавця не керівником юридичної особи, а заступником голови правління з фінансів та бюджету товариства, тобто, особою, яка повинна була діяти в межах наданих їй повноважень згідно трудового контракту, статуту товариства та окремими повноваженнями за довіреністю.

Доказів на підтвердження наділення заступника голови правління товариства Лавриненка Г.В. повноваженнями на підписання спірного векселя станом на час його видачі сторонами суду не надано.

Як зазначено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 року №5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів", за наявності на переказному або простому векселі підписів осіб, не здатних брати зобов'язання за векселем, або підроблених підписів, або підписів вигаданих осіб, або підписів, що з будь-яких інших підстав не можуть зобов'язувати тих осіб, які поставили їх на векселі чи від імені яких він був підписаний, то згідно зі статтями 7, 77 Уніфікованого закону зобов'язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, є юридично дійсними. Отже, підписи індосантів що не можуть зобов'язувати тих осіб, від імені яких вони поставлені, не переривають ряду індосаментів. Відповідно до статей 8, 77 Уніфікованого закону кожний, хто поставив свій підпис на простому або переказному векселі як представник особи, від імені якої він не був уповноважений діяти, сам зобов'язаний за векселем і, якщо заплатить, матиме ті самі права, що й особа, за яку він мав намір діяти. Таке ж правило застосовується до представника, який перевищив свої повноваження. З огляду на це особа, яка отримала вексель від представника, що не мав достатніх повноважень на видачу (передачу) векселя, не може вимагати виконання зобов'язань за векселем від особи, котра видала (передала) вексель. Однак вона вправі вимагати здійснення платежу за векселем від такого представника, що поставив свій підпис на векселі, в обсязі і за умов, зазначених у векселі, виходячи з того, що його видано (передано) особисто цим представником. У разі перевищення повноважень представником особи, від імені якої вексель підписано, тобто прийняття ним зобов'язання за векселем від імені іншої особи на суму, що перевищує ту, в межах якої він мав право діяти, зобов'язання переноситься на представника не в повному обсязі, а лише в межах перевищення. При розгляді справ такої категорії судам слід також враховувати, що у разі схвалення в подальшому особою видачі (передачі) векселя представником без повноважень або з їх перевищенням, відповідальність за векселем на підставі ч. 2 ст. 241 Цивільного кодексу України несе ця особа, якщо інше не випливає із самого векселя.

З огляду на встановлені судом обставини щодо видачі спірного векселя, суд дійшов висновку, що ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" не є особою зобов'язаною за спірним векселем, а отже, його слід визнати таким, що не підлягає виконанню в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за векселем суму грошових коштів у розмірі 331 343 грн. 52 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аюспромсервіс" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013 року, а відтак, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України по справі №39/5005/10720/2012 від 24.12.2013 року та №17/5005/10774/2012 від 26.02.2014 року.

Згідно приписів ч. 2 ст. 49 ГПК України, судові витрати у справі слід віднести на позивача, внаслідок неправильних дій якого по оформленню спірного векселя виник даний спір.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд у складі колегії суддів -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню вексель Серія АА 0103637 в частині зобов'язань Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ) сплатити за цим векселем суму грошових коштів у розмірі 331 343 грн. 52 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аюспромсервіс" (50106, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.Фабрична, 3/14, ) чи його наказу зі строком платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.03.15р.

Суддя О.І. Красота