ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2015 р. Справа № 923/1704/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Івлевій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КІППЕР-ТРАНС"; місцезнаходження: 75100, Херсонська область, м. Цюрупинськ, пров. Тихий 18; ідентифікаційний код 38523479

до: Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"; місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул. Поповича, 23; ідентифікаційний код 31918234

про стягнення 17969,08 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Ігнатов Д.І. дов. б/н від 13.10.2014 р.

від відповідача: Сергет В.В. дов. № 28 від 05.01.2015 року

від 3-ї особи - не прибув

Товариство з обмеженою відповідальністю "КІППЕР-ТРАНС" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (відповідач) про стягнення 18113,60 грн. заборгованості за договором поставки, з яких: 14122,49 грн. основного боргу, 137,27 грн. пені, 1128,25 3% річних, 2725,59 грн. втрат від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 16, 509, 512, 526, 599, 625, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20, 173, 193 Господарського кодексу України, порушенням відповідачем договірних зобов'язань з оплати поставленої продукції. Вважає, що відповідач, оплативши частину заборгованості, своїми діями визнав факт здійснення поставки та передачі документації за п. 5.6. Договору разом з видатковою накладною, оскільки договором не передбачений окремий порядок передачі зазначеної документації.

Позивачем заявою від 15 грудня 2014 року зменшено позовні вимоги в частині стягнення втрат від інфляції до 2581,07 грн. Нова ціна позову становить 17969,08 грн.

Позивач заявою від 16.03.2015 року відмовився від позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 137,27 грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. Визнає факт здійснення поставки продукції за видатковими накладними за договором № 5 від 20.02.2012 р., але зазначає, що його зобов'язання з оплати поставленої продукції не наступило, оскільки позивачем не надані документи на продукцію, передбачені договором. Також, наголошує, що позивачем не надано доказів зарахування оплати саме за договором поставки, який є підставою позовних вимог, заперечує проти того, що зазначені дії доводять отримання документів на продукцію разом з видатковою накладною.

Ухвалою суду від 25.12.2014 р. здійснено заміну відповідача на належного Дочірнє підприємство "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Ухвалою суду від 22.01.2015 р. залучено ФОП ОСОБА_3 3-ю особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Справу розглянуто за межами строків, передбачених ст. 69 ГПК України на підставі ухвал суду від 10.02.2015 р. та 16.03.2015 р.

Справу розглянуто в судових засіданнях 22.01.2015, 10.02.2015, 16.03.2015, 19.03.2015.

Статтями 4-2, 4-3 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до розділу V ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі.

Господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Питання про належність доказів вирішується судом. Належними визнаються докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування. Письмовими доказами, в розумінні статті 36 ГПК України, є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору і повинні містити відомості, що мають значення для справи та виконані у формі, який дає змогу встановити достовірність документу.

Враховуючи викладене суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для прийняття рішення. В судовому засіданні після закінчення розгляду справи оголошено вступну та резолютивну частини рішення з роз'ясненням процедури оскарження рішення та набрання ним законної сили, повідомлено про дату підготовки повного рішення.

Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Положенням про філію "Голопристанська дорожньо-експлуатаційна дільниця" дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" визначено, що філія є відокремленим структурним підрозділом дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" без права юридичної особи (п. 1.1, 3.1).

Між ФОП ОСОБА_3 та філією "Голопристанська дорожньо-експлуатаційна дільниця" дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" було укладено договір №5 від 20 лютого 2012 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання поставити замовнику товар (відсів гранітний та щебінь фр. 5*10), а замовник - прийняти та оплатити такий товар (а.с. 11-14).

Кількість товару визначена в п. 1.2. Договору: відсів гранітний - 500 т, щебень фр. 5*10 - 800 т. Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків: зазначена в пункті 1.2. договору кількість товару є орієнтовною, остаточна кількість товару, що підлягає поставці за договором визначається відповідно до заявок замовника, оформлених відповідно до вимог договору. (п. 1.3.)

Відповідно до п. 2.2. Договору, учасник відповідає за належну якість товару, а також зобов'язаний засвідчити його якість належними підтверджуючими документами.

Ціна договору становить 92590,07 грн. загальна вартість товару за цим Договором складається із вартості кожної партії товару, поставленого в межах строку дії Договору.

За п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок учасника протягом трьох банківських днів з дня надходження відповідних коштів від Служби автомобільних доріг у Херсонській області за роботи, на об'єктах яких було використано даний товар, та підписання уповноваженими представниками сторін видаткових накладних. Розмір оплати визначається виходячи з відомостей використаних ресурсів з урахуванням ступеня оплати за роботи після сплати обов'язкових податків та платежів. Оплата здійснюється за фактично поставлений товар, та за умови надання постачальником документів відповідно до п. 5.6. Договору.

Платіжні документи за цим Договором оформлюються з обов'язковим зазначенням номеру договору, за яким здійснюється переказ грошових коштів (п. 4.5. Договору).

Поставка товару здійснюється автотранспортом постачальника виключно на підставі заявки замовника. Замовлення повинно передаватись в порядку, передбаченому п. 11.2. Договору. Датою поставки товару вважається дата отримання замовником та оформлення уповноваженими представниками сторін видаткових накладних. (п. 5.3., 5.4. Договору).

Постачальник зобов'язаний одночасно з товаром передати замовнику: податкову накладну, видаткову накладну, рахунок-фактуру, сертифікат відповідності дійсний в Україні, паспорт на товар (п. 5.6. Договору).

Замовник відповідно до договору взяв на себе обов'язок своєчасно та в повному обсязі сплатити за товар (п. 6.1.1.)

За п. 6.2.7. Договору у разі невиконання строків поставки товару або не надання постачальником відповідної документації за п. 5.6. Договору замовник має право відмовиться від прийняття товару та в односторонньому порядку розірвати договір поставки, про що замовник зобов'язаний невідкладно в письмовій формі повідомити постачальника договору.

Пунктом 7.9. Договору передбачено, що нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності сторони за невиконання грошового зобов'язання припиняється через 6 місяців від дня порушення такого зобов'язання.

Договір набирає чинності з дня підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На виконання умов договору за видатковими накладними № РН-0000001 та № РН-0000002 від 12.04.2014 року ФОП ОСОБА_3 здійснено поставку товару на загальну суму 24122,49 грн. Видаткові накладні підписані обома сторонами та скріплені печатками. По видатковій накладній № РН-0000001 відповідач частково розрахувався, 10000 грн. зараховано ФОП ОСОБА_3 в оплату вартості поставленого товару. Таким чином, сума заборгованості відповідача за договором № 5 від 20 лютого 2012 року становить 14122,49 грн.

28.10.2013 р. між ФОП ОСОБА_3 (цедент) та ТОВ "КІППЕР-ТРАНС" (цесіонарій) був укладений договір про відступлення права вимоги № 4 (надалі - договір № 4), відповідно до п.1.1 якого цедент (ФОП ОСОБА_3.) безоплатно відступає цесіонарію право вимоги по оплаті за послуги перевезення, загальною вартістю 14122,49 грн., яке виникло на підставі договору № 5 від 20.02.2012 року, борг за яким складає 14122,49 грн., укладеним між цедентом та філією "Голопристанська ДЕД" дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "ДАК" Автомобільні дороги України", в обсягах та на умовах, встановлених Основним договором.

Позивачем надані суду пояснення про описку в п. 1.1 зазначеного договору: відступленню підлягають вимоги по оплаті поставки товару за Договором № 5 від 20.02.2012 р. (а.с. 35).

За договором № 4 цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання своїх зобов'язань за договором № 5, а також усі права в обсягах та на умовах передбачених договором № 5 та чинним законодавством, стосовно виконання, не виконання або порушення умов, пов'язаних з виконанням договору № 5, в тому числі право нарахування та вимоги сплати штрафних санкцій, індексу інфляції та відсотків передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України (п.1.2. договору № 4).

Відступлення права вимоги за цим договором не тягне за собою жодних інших змін умов основного договору, окрім тих, що пов'язані зі зміною цедента цесіонарієм (п.1.4. договору № 4).

Відповідно до п.2.2 договору цесіонарій має право вимагати від боржника виконання зобов'язань, що виникли у останнього перед цедентом за договором № 5.

Отже, відповідачем умови п. 6.1.1. договору № 5 частково не виконані, що зумовило виникнення заборгованості за договором № 5 від 20.02.2012 р. за поставлений товар в сумі 14122,49 грн. основного боргу, 137,27 грн. пені, 1128,25 грн. 3% річних, 2581,07 грн. втрат від інфляції.

Позовні вимоги у сумі 14122,49 грн. основного боргу, 137,27 грн. пені, 1128,25 грн. 3% річних, 2581,07 грн. втрат від інфляції за договором поставки № 5 від 20.02.2012 р. стали предметом судового розгляду у даній справі.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Пунктом першим статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

За визначенням частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

17.10.2014 року на адресу замовника за договором поставки № 5 від 20.02.2012 р. позивачем надіслано повідомлення про відступлення права вимоги за цим договором за зобов'язанням в розмірі 14122,49 грн., яке належить виконати протягом 7 днів з дня отримання повідомлення (а.с.17).

Проте, відповідачем зобов'язання щодо оплати поставленого товару не виконано. На момент подання позову, сума простроченої заборгованості за договором поставки становить 14122,49 грн.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на неналежність та допустимість видаткових накладних № РН-0000001 та № РН-0000002 від 12.04.2014 року, як доказів, підтверджуючих поставку, тому що останні не містять посилання на Договір. Реквізит "підстава операції", в якій може бути посилання на договір не віднесено до основних реквізитів первинних облікових документів (до яких віднесено і видаткову накладну, яка містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення), перелік яких міститься в ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо посилання відповідача на відсутність доказів виконання ФОП ОСОБА_3 обов'язку, відповідно до п. 5.6. Договору, про передачу з товаром замовнику: податкової накладної, видаткової накладну, рахунку-фактури, сертифікату відповідності, паспорту на товар, суд зазначає таке.

Так, пунктом 5.6. Договору сторони погодили одночасну з товаром передачу замовнику: податкової накладної, видаткової накладної, рахунку-фактури, сертифіката відповідності, паспорта на товар. При цьому, сторони не узгоджували іншого порядку передачі цих документів, разом з тим домовившись про обов'язковість їх передачі одночасно з товаром. Тобто, з умов договору вбачається, що у разі не передання документів, передбачених п. 5.6. Договору, унеможливлюється експлуатація товару та виникає право замовника відмовитись від прийняття товару та розірвати договір (п. 6.2.7). Наявність в матеріалах справи видаткових накладних, які містяться в переліку документів за п. 5.6. Договору, відсутність протягом тривалого часу доказів звернення відповідача з вимогою надати зазначені документи, як до ФОП ОСОБА_3, так і до позивача, спростовують посилання відповідача на відсутність обов'язку з оплати поставленого товару в зв'язку з неотриманням цих документів.

Також, суд не бере до уваги заперечення відповідача про часткову оплату видаткової накладної № РН-0000001 від 12.04.2012 р., оскільки позивачем не надано доказів зарахування 10000 грн. саме за договором поставки № 5 від 20.02.2012 р.

Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2012 р. у справі № 3-42гс12.

Дійсною є грошова вимога, яку кредитор має право передати, і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати цієї вимоги.

Посилання відповідача на порушення позивачем ч. 2 ст. 517 ЦК України внаслідок ненадання доказів переходу до нього прав у зобов'язанні, спростовуються змістом повідомлення про відступлення права вимоги, в якому зазначений Договір № 4 про відступлення права вимоги від 28.10.2013 р., укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_3 Порядок надання боржнику доказів переходу прав до нового кредитора законодавством не встановлений і узгоджується сторонами (боржником та новим кредитором). Отже, за наявності сумніву в достовірності зазначених відомостей, певні вимоги до оформлення доказування можуть бути висунуті боржником, як от вимога надати копії підтверджувальних документів.

Таким чином, аналіз зазначених норм права та фактичних обставин справи свідчить про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 14122,49 грн. є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 137,27 грн. пені, 1128,25 3% річних, 2581,07 грн. втрат від інфляції.

Судом прийнято заяву позивача про відмову від позову в частині стягнення пені в сумі 137,27 грн. Отже в цій частині провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Оскільки в частині стягнення пені провадження у справі припиняється, клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог про стягнення пені в сумі 137,27 грн. задоволенню не підлягає.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов'язання.

Інфляційні втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі і за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі N 6-42цс11).

Невиконання відповідачем зобов'язання з оплати грошових коштів в сумі 14122,49 грн. основного боргу на момент звернення до суду підтверджено матеріалами справи, а відтак вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання є правомірними та обґрунтованими. Перевіривши розрахунок сум втрат від інфляції та 3% річних, наведений позивачем, відповідно до періодів виникнення та оплати заборгованості, узгоджених сторонами в договорі, суд задовольняє їх в сумі 2581,07 грн. та 1095,75 грн. відповідно. 3% річних в сумі 32,50 грн. заявлені позивачем безпідставно.

Частиною 3 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Враховуючи імперативний характер норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, зазначення в договорі іншого способу нарахування, за яким обмежується період нарахування, слід вважати нікчемним.

Урегулювання сторонами договірних відносин на власний розсуд за наявності в законі імперативних приписів є протиправним. Ця правова позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 р. у справі № 6-52цс13.

Тому, заперечення відповідача щодо обмеження періоду нарахування інфляційних втрат, 3% річних, відповідно до п. 7.9. Договору, судом до уваги не беруться.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, понесені позивачем зі сплати судового збору, відносяться на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 44, 49, п. 4 ч. 1 ст. 80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"; місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул. Поповича, 23; ідентифікаційний код 31918234 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КІППЕР-ТРАНС"; місцезнаходження: 75100, Херсонська область, м. Цюрупинськ, пров. Тихий 18; ідентифікаційний код 38523479: 14122,49 грн. боргу, 2581,07 грн. інфляційних втрат, 1095,75 грн. 3% річних, 1808,73 грн. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 32,50 грн. 3 % річних.

4. Припинити провадження по справі в частині стягнення 137,27 грн. пені.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.03.2015 року

Суддя Т.А. Остапенко