ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Справа № 923/1116/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Панової І.Ю.,
суддів:Білошкап О.В., Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргуУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" Соловйової Н.А.
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 року
та додаткову постановуОдеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 року
у справі№ 923/1116/14 господарського суду Херсонської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Банк Форум"
доПублічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод"
про стягнення 2 309 942, 21 євро та 20 000, 00 грн.
за участю представників сторін: від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" - Гуцул А.Д., дов. № 10/00-23 від 21.01.2015 року; від Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод" - Могилевський В.Ю., дов. № 759/70-02-П від 05.01.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" (далі - ПАТ "Банк Форум", Банк, позивач) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйової Н.А. звернувся до господарського суду Херсонської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод" (далі - ПАТ "Херсонський суднобудівний завод", Суднобудівний завод, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №1-0041/12/38-KL від 17.12.2012 року в розмірі 2 309 942 Євро 21 Євро центів та 20 000,00 грн.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 28.08.2014 року у справі № 923/1116/14 (суддя - Задорожна Н.О.) позов ПАТ "Банк Форум" задоволено, стягнуто з ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" 2 203 544 Євро 57 Євроцентів боргу по кредиту, 84 469 Євро 20 Євроцентів простроченої заборгованості по процентах, 19 005 Євро 57 Євроцентів поточної заборгованості по процентах, 2 922 Євро 87 Євроцентів пені за прострочення сплати процентів, 20 000,00 грн. боргу по комісії, а також стягнуто з відповідача в доход Державного бюджету України 73 080,00 грн. судового збору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 року у справі № 923/1116/14 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Головей В.М., суддя - Мирошниченко М.А., суддя - Шевченко В.В.) апеляційну скаргу ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" задоволено. Рішення господарського суду Херсонської області від 28.08.2014 року скасовано. Позовні вимоги ПАТ "Банк Форум" залишено без задоволення.

Додатковою постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 року у справі № 923/1116/14 стягнуто з ПАТ "Банк Форум" на користь ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" 36 540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн. 00коп. відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Не погоджуючись із постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 року та додатковою постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 року у справі № 923/1116/14, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Соловйова Н.А. звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 року у справі № 923/1116/14 змінити, зупинити провадження у справі № 923/1116/14. Додаткову постанову Одеського апеляційного господарського суду у справі № 923/1116/14 від 09.12.2014 року - скасувати.

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. ст. 17, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом " (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013 року) (далі - Закон про банкрутство), ст. 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ст. 5 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2014 року ПАТ "Банк Форум", звернувся до господарського суду Херсонської області із позовом до ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" про стягнення заборгованості за кредитним договором №1-0041/12/38-KL від 17.12.2012 року в розмірі 2 309 942 Євро 21 Євроцентів та 20 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в рішенні від 28.08.2014 року у справі № 923/1116/14 послався на те, що позивачем доведено належним чином виконання своїх зобов'язань за кредитним договором та додаткових угод до нього, проте відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків.

Суд апеляційної інстанції не погодився з такими висновками суду першої інстанції та вказав на те, що факт наявності заборгованості за кредитним договором належним чином не доведений, а її відсутність є документально підтвердженою.

Зокрема, судом апеляційної інстанції встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що позивач має зобов'язання по Договорам, а саме згідно з Генеральним договором банківського вкладного (депозитного рахунку) № 25 від 30.12.2013 року, згідно Договору банківського рахунку № 1-53800/243803 від 07.12.2012 року станом на 11.03.2014 року.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Ст. 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем надані докази (повідомлення про припинення зобов'язання зарахуванням від 11.03.2014 року, повідомлення про дострокове розірвання договорів банківського вкладу від 26.02.2014 року), які містять печатку банку та номер вхідної кореспонденції.

Факт повідомлення про дострокове розірвання договорів банківських вкладів від 26.02.2014 року та заяви про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог вказує на повне дострокове погашення відповідача перед позивачем 11.03.2014 року заборгованості по поверненню кредитних коштів та заборгованості за нарахованими процентами, по Кредитному договору у розмірі 2 203 544,57 Євро. Нарахування подальших платежів за Кредитним договором після 11.03.2014 року є безпідставним.

Таким чином, судом апеляційної інстанції правомірно вказано на те, що твердження позивача про відсутність зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов'язаннями спростовуються наявними у справі доказами та не відповідають фактичним обставинам справи.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що господарським судом першої інстанції не надано належної оцінки всім зазначеним вище обставинам, що призвело до прийняття невірного рішення та правомірно скасував його.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Щодо тверджень скаржника про порушення судом апеляційної інстанції норм Закону про банкрутство та ст. 79 ГПК України, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає про таке.

Виходячи з положень ст. 17 Закону про банкрутство, у разі, якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст ч. 4 ст. 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону про банкрутство у разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, до початку судового засідання 04.12.2014 року представником позивача до апеляційного суду було надано клопотання про зупинення розгляду даної справи на підставі ст. 17 Закону про банкрутство.

При розгляді вказаного клопотання судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.08.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство відповідача та, з метою виявлення всіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участі у санації боржника, 06.08.2014 року здійснено офіційне оприлюднення (повідомлення) про порушення справи про банкрутство відповідача на офіційному сайті Вищого господарського суду України.

Суд апеляційної інстанції відхилив клопотання Банку, вказавши на те, що відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Позивач в касаційній скарзі на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 року та додаткову постанову від 09.12.2014 року, в тому числі, просить зупинити провадження у справі № 923/1116/14 з посиланням на ст. 17 Закону про банкрутство.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши окремо заявлене клопотання про зупинення провадження у справі № 923/116/14, вважає, що воно не може бути задоволено, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 8 ст. 1 Закону про банкрутство конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Стаття 17 Закону про банкрутство, на яку, як на підставу зупинення провадження у справі № 923/1116/14 посилається позивач, встановлює особливості розгляду позовних вимог конкурсних кредиторів до боржника.

Так, відповідно до ч. 2 вказаної статті Закону про банкрутство, після офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство, суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника, має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону.

Строки зупинення позовного провадження та процесуальні наслідки визначені частинами 2-4, 5 ст. 17 Закону про банкрутство.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону про банкрутство, якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

У разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 ГПК України (ч. 4 ст. 17 Закону про банкрутство).

Відповідно до ст. 25 Закону про банкрутство вимоги кредиторів до боржника розглядаються в попередньому засіданні, яке проводиться не пізніше двох місяців та десяти днів, а у разі великої кількості кредиторів - не пізніше трьох місяців після проведення підготовчого засідання.

Матеріалами справи підтверджується, що підготовче засідання господарського суду Херсонської області у справі № 923/1062/14 про банкрутство ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" проведено 04.08.2014 року, попереднє засідання призначено на 15.10.2014 року.

Станом на 04.12.2014 року (дата винесення постанови Одеського апеляційного господарського суду) доказів звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, доказів розгляду заяви боржником та розпорядником майна боржника, доказів розгляду в попередньому засіданні господарського суду вимог позивача до відповідача суду апеляційної інстанції позивачем надано не було.

Зважаючи те, що станом на 04.12.2014 року позивачем в порушення ст. 33 ГПК України не доведено обставин, з існуванням яких Закон про банкрутство пов'язує необхідність зупинення позовного провадження, а передбачені ч. ч. 3-5 ст. 17 Закону про банкрутство строки зупинення позовного провадження у даній справі сплили, апеляційним господарським судом обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

До суду касаційної інстанції такі докази скаржником також не надавалися.

Відповідно до ст. 88 ГПК України господарський суд має право за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 105 ГПК України у постанові мають бути зазначені новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 року у справі № 923/1116/14 апеляційну скаргу ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" задоволено. Рішення господарського суду Херсонської області від 28.08.2014 року скасовано. Позовні вимоги ПАТ "Банк Форум" - залишено без задоволення.

При виготовлені постанови в мотивувальній та в резолютивній частині не зазначено відповідний висновок апеляційного господарського суду про новий розподіл судових витрат.

В зв'язку з цим, судом апеляційної інстанції прийнято додаткову постанову до постанови Одеського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 року про стягнення з ПАТ "Банк Форум" на користь ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" 36 540,00 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при прийнятті додаткової постанови від 09.12.2014 року у справі № 923/1116/14, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає безпідставними, з огляду на таке.

Порядок і розмір сплати судового збору в Україні встановлені Законом України "Про судовий збір".

Ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначені ставки судового збору.

Вказаним Законом встановлено пільги щодо сплати судового збору, відстрочення та розстрочення сплати такого збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Згідно ч. 6 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Зважаючи на те, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором є пов'язаною із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, а саме проведенням заходів щодо стягнення заборгованості позичальників та інших боржників банку, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільнена від сплати судового збору, який, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Виходячи з викладених норм та зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції прийнято рішення на користь ПАТ "Херсонський суднобудівний завод", колегія суддів Вищого господарського суду України вважає правомірним висновок апеляційного господарського суду про відшкодування мита за рахунок ПАТ "Банк Форум", не зважаючи на його звільнення від сплати судового збору.

Згідно зі ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення, залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" Соловйової Н.А. залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.12 .2014 року та додаткову Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 року у справі № 923/1116/14 залишити без змін.

Головуючий: Панова І.Ю.
Судді: Білошкап О.В.
Погребняк В.Я.