ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 рокуСправа № 912/40/15-г
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/40/15-г

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Кіровоград

до відповідача: дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Кіровоград

про стягнення 77 515,99 грн.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1, особисто;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1) подано позовну заяву про стягнення з дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі - ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України") 111 935,95 грн. заборгованості, що складається з 77 132,20 грн. суми основного боргу, 19 367,31 грн. пені та 15 436,44 грн. штрафу, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування підстав позову позивач послався на невиконання відповідачем умов договору поставки № 6/1 від 23.01.2012 по оплаті в установлений строк поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 08.01.2015 порушено провадження у справі № 912/40/15-г за даним позовом.

Заявою від 23.03.2015 позивач зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача 77 146,20 грн. суми основного боргу та 369,79 грн. пені за період прострочення оплати з 06.01.2014 по 15.01.2014.

У відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у справі зменшити розмір позовних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи, що за положеннями ст. 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач, господарський суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимога та розглядає справу в межах предмету позову за ціною, що визначена в заяві позивача від 23.03.2015.

Відповідачем позовні вимоги заперечено частково в частині стягнення пені і штрафу з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, про застосування якої відповідачем подано письмову заяву.

В судовому засіданні 24.03.2015 позивачем позовні вимоги з урахуванням зменшення їх розміру згідно заяви від 23.03.2015 підтримано повністю.

Представник відповідача в судове засідання 24.03.2015 не з'явився, однак враховуючи належне повідомлення відповідача про дату проведення судового засідання та відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, господарський суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності представника відповідача та за наявними у справі доказами.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані докази, заслухавши пояснення сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.01.2012 між ФОП ОСОБА_1 (Постачальник) та ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (Покупець) укладено договір поставки № 6/1, за умовами якого Постачальник зобов'язався передати у власність, а Покупець - прийняти та оплатити сіль кам'яну (виробник та вантажовідправник ГП "Артемсоль") (Товар) (надалі - Договір, а.с. 14-15). Строк дії Договору до 31.12.2015.

Договір підписано обома сторонами та скріплено печатками.

На виконання Договору та згідно заявок відповідача від 21.01.2013, 14.06.2013, позивач поставив відповідачеві сіль кам'яну в загальній кількості 209 тонн по ціні 414,17 грн. за тонну, що загалом склало 117 146,20 грн. разом з ПДВ та транспортними витратами.

Товар поставлено залізничним транспортом, як і погоджено в пункті 2.1. Договору, та отримано відповідачем за видатковими накладними № ПН-0000386 від 03.07.2013 і № № РН-0000397, 0000398 від 05.07.2013 (а.с. 8-10). Будь-які заперечення щодо поставки й отримання Товару відсутні.

Як стверджує позивач, відповідач повний розрахунок за отриманий Товар не здійснив, сплативши лише 40 000,00 грн., що стало підставою для звернення з позовом до господарського суду.

Розглядаючи пред'явлений позов господарський суд враховує, що в силу положень ст. ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 509, 525, 526, 629 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення зобов'язань, які повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно положень Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина перша ст. 662), натомість покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (частини перша та друга ст. 692).

За приписом ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.1. Договору сторони встановили, що оплата за Товар здійснюється на умовах передплати або оплати протягом 10 календарних днів від дати поставки згідно виставленого рахунку. При цьому, у відповідності до пункту 5.2. Договору компенсація транспортних витрат по доставці солі покладається на Покупця.

На підставі викладеного, враховуючи підтвердження матеріалами справи отримання відповідачем Товару, що разом з транспортними витратами склало 117 146,20 грн., вимога позивача до відповідача сплатити таку суму відповідає нормам чинного законодавства та умовам Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач до звернення позивача з позовом оплатив вартість поставленого товару частково в сумі 40 000,00 грн. згідно платіжних доручень № 389 від 10.02.2014 та № 254 від 04.02.2014, що враховано позивачем при розрахунку суми боргу (а.с. 16, 17). Доказів сплати залишку заборгованості в розмірі 77 146,20 грн. відповідачем до суду не подано, тоді як наявність такої заборгованості під час розгляду справи не заперечено.

У відповідності до викладеного, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про стягнення з ДП "Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" 77 146,20 грн. суми основного боргу є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Статтею 610, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За вимогами частини першої ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Сторони в пункті 6.1. Договору передбачили, що у разі порушення строків оплати, вказаних в пункті 5.1. даного Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

У відповідності до наведеного позивач заявляє до стягнення з відповідача пеню, яка згідно нового розрахунку становить 369,79 грн., що нарахована за період прострочення оплати вартості Товару в розмірі 103 873,00 грн. з 06.01.2014 по 15.01.2014 (10 днів).

Відповідач позовні вимоги в частині стягнення пені заперечив, вказуючи про пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якої подав заяву.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

До вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність застосовується в один рік, що передбачено пунктом 1 частини другої ст. 258 Цивільного кодексу України.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною другою ст. 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

На підставі викладеного, оскільки пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення за кожен день прострочення, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ФОП ОСОБА_1 подана до господарського суду 06.01.2015, а отже вимога про стягнення пені, нарахованої з 06.01.2014, що здійснено позивачем згідно нового розрахунку до заяви про зменшення розміру позовних вимог, заявлена в межах річного строку позовної давності.

Між тим, позивач при нарахуванні пені по 15.01.2014 перевищив строки, встановлені частиною шостою ст. 232 Господарського кодексу України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Так, пунктом 5.1. Договору сторони встановили, що датою поставки Товару, від якої обчислюється 10-денний строк оплати, вважається дата, вказана в залізничній накладній на штемпелі станції відправлення.

Частиною першою ст. 664 Цивільного кодексу України передбачено, що договором купівлі-продажу може бути встановлений момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Відповідно до вказаного та згідно штемпеля станції відправлення, що міститься в доданих до справи залізничних накладних, датою поставки Товару є:

за видатковою накладною № РН-0000386 від 03.07.2013 - 30.06.2013, відповідно строк оплати не пізніше 10.07.2013;

за видатковими накладними № № РН-0000397, РН-0000398 від 05.07.2013 - 01.07.2013, відповідно строк оплати не пізніше 11.07.2013.

У відповідності до викладеного, граничним терміном нарахування пені є 11.01.2014 та 12.01.2014.

Як зазначено в пункті 1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 N 14 " Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", у разі якщо розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Таким чином, правильним є наступний розрахунок пені:

за прострочення оплати Товару, отриманого за видатковою накладною № РН-0000386 від 03.07.2013 в сумі 34 293,00 грн. - з 06.01.2014 по 11.01.2014, що становить 73,28 грн. пені;

за прострочення оплати Товару, отриманого за видатковими накладними № № РН-0000397, РН-0000398 від 05.07.2013 в сумі 69 580,00 грн. - з 06.01.2014 по 12.01.2014, що становить 173,47 грн. пені.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 246,75 грн. У задоволенні позову про стягнення пені в іншій частині господарський суд відмовляє.

Вимога про стягнення штрафу не є предметом розгляду згідно заяви позивача від 23.03.2015 про зменшення розміру позовних вимог.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1 827,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 64, 82, 84, 85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (25015, м. Кіровоград, вул. Полтавська, 38, ідентифікаційний код 32039992) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 77 146,20 грн. основного боргу та 246,75 грн. пені, а також 1 827,00 грн. судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.03.2015.

Суддя В.В.Тимошевська