РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015Справа №910/24105/14

За позовом: публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції

до: державного територіально-галузевого об'єднання "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про: стягнення 15.485,04 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Желінська Т.М. - за довіреністю від 31.12.2014 № 486/22;

відповідача: Майданік В.В. - за довіреністю від 21.01.2015 № 260/жо.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство "ЦЕНТРЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до державного територіально-галузевого об'єднання "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 15.485,04 грн.

Суть спору: позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно здійснено списання грошових коштів з особового рахунку позивача за послуги по виправленню комерційної несправності вагону з вугіллям, які надані на залізничній станції "ДЕБАЛЬЦЕВЕ-СОРТУВАЛЬНЕ" державного підприємства "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ". При цьому, документи, на підставі яких проводилось списання спірної суми, складені відповідачем в односторонньому порядку, без участі позивача і про складення таких документів останній повідомлений не був.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.11.2014 № 910/24105/14 вказану позовну заяву публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції повернуто без розгляду на підставі п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 ухвалу господарського суду міста Києва від 05.11.2014 № 910/24105/14 скасовано та повернуто матеріали справи до господарського суду міста Києва для вирішення питання про порушення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.01.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/24105/14. Розгляд справи призначено на 09.02.2015.

В судовому засіданні 09.02.2015 оголошено перерву до 11.03.2015.

Відповідач, скориставшись правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позовні вимоги відхилив повністю з тих підстав, що відповідно до ч. 2 ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевіряти правильність відомостей зазначених в накладній а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначається у накладній. Також відповідач зазначає, що вантажовідправником порушені вимога ст. 32 Статуту залізниць України, згідно з якою вантажі повинні завантажуватися без перевищення вантажопідйомності вагона. У зв'язку з виявленням працівниками залізниці на станції "ДЕБАЛЬЦЕВЕ-СОРТУВАЛЬНЕ" державного підприємства "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" завантаження вагону № 63842212 понад вантажопідйомність перевізником були проведені необхідні роботи по усуненню виявлених порушень в навантаженні та нараховані належні платежі за виконання вказаних робіт з метою попередження можливих негативних наслідків даного перевезення. Наведені позивачем письмові заперечення в накопичувальних картках не прийняті залізницею до уваги оскільки наявна вина вантажовідправника не звільняє позивача від сплати належних залізниці платежів на станції призначення, що цілком відповідає нормам статуту та правил розрахунків за перевезення вантажів.

В судовому засіданні 11.03.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між державним територіально-галузевим об'єднанням "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі - залізниця) та відкритим акціонерним товариством "ЦЕНТРЕНЕРГО", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "ЦЕНТРЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції (вантажовласник) укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 18.05.2010 № 2036103 (далі - Договір).

Предметом Договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за ці послуги (пункт 1.1 Договору);

У відповідності до підпункт 2.2.1 пункту 2.2 Договору залізниця зобов'язана для централізованих розрахунків відкрити вантажовласнику особовий рахунок 2036103 і код вантажовідправника, одержувача 3371.

Залізниця списує з особового рахунку вантажовласника відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плати за користування вагонами та контейнерами, штрафи, пеню) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами і таке інше (підпункт 2.2.6 пункту 2.2 Договору).

01.06.2011 сторонами було укладено додаткову угоду №1 до Договору (далі - Додаткова угода № 1), за умовами якої:

- підпункт 2.2.1 пункту 2.2 Договору доповнено абзацом такого змісту: "Для проведення поточних розрахунків пов'язаних із перевезенням вантажів та сплати додаткових послуг (плата за користування вагонами, збори за подачу й збирання вагонів та інші додаткові послуги) залізниця відкриває для вантажовласника додатковий особовий рахунок з присвоєнням коду платника 6410072";

- підпункт 2.2.6 пункту 2.2 Договору викладено в такій редакції: "Списувати з додаткового особового рахунку 6410072 відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи, пеню) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами і таке інше.".

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Положеннями ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини другої статті 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною другою статті 916 ЦК України встановлено, що плата за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти, що здійснюється транспортом загального користування, визначається за домовленістю сторін, якщо вона не встановлена тарифами, чи у встановленому порядку.

Так, у квітні та травні 2014 відповідачем здійснено списання з особового рахунку позивача 15.485,04 грн. за послуги з виправлення комерційної несправності у вагоні з вугіллям № 63872212, які були надані на залізничній станції "ДЕБАЛЬЦЕВЕ-СОРТУВАЛЬНЕ" державного підприємства "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ".

Працівниками залізниці на вказаній станції складено комерційний акт від 16.04.2014 БН 726443/148/42 відповідно до якого у вагоні № 63872212 відправленому за залізничною накладною № 52146594 було виявлено надлишок вантажу проти зазначеного в залізничній накладній на 5600 кг. Надлишок вантажу перевантажено у вагон № 60624905. За виконаня роботи по усуненню комерційної несправності та перевантаженню надлишку вантажу в інший вагон складено акт загальної форми від 22.04.2014 № 50 на вагон 63872212 за залізничною накладною № 52146594 на суму 8.390,76 з ПДВ, які були включені до накопичувальної картки від 25.04.2014 № 25040137 та утримані згідно переліку від 25.04.2014 № 2504. Залізничний тариф за перевезення вантажу у вагоні № 60624905, який був відправлений за накладною № 52609401 зі станції "ДЕБАЛЬЦЕВЕ-СОРТУВАЛЬНЕ" державного підприємства "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" був утриманий з позивача при видачі вантажу відповідно до переліку від 28.04.2014 № 2804 у розмірі 6.494,40 грн з ПДВ. Також 28.05.2014 за накопичувальною карткою від 28.05.2014 № 28050181 з позивача утримано 599,88 грн з ПДВ, переліком від 28.05.2014 № 2805 та актом загальної форми від 18.05.2014 № 068 в якому зазначено, що в акті загальної форми від 22.04.2014 № 50 неправильно зазначена сума за подачу-прибирання вагону 919,90 грн, правильно рахувати суму 1.369,80 грн. (вказані вище акти, залізничні накладні, накопичувальні картки та переліки наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій).

На підставі вказаних вище актів загальної форми відповідачем стягнуто з публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції кошти за маневрову роботу, збір та зберігання вантажу у вагонах, за зважування, за повідомлення вантажовласника по телеграфу, за користування вагонами та залізничний тариф. Всього на суму 15.485,04 грн.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок неправомірного списання відповідачем грошових коштів з особового рахунку позивача в розмірі 15.485,04 грн за послуги по виправленню комерційної несправності вагону з вугіллям, які надані на залізничній станції "ДЕБАЛЬЦЕВЕ-СОРТУВАЛЬНЕ" державного підприємства "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ".

Відносно заперечень відповідача, викладених у відзиві, то вони судом відхиляються з таких підстав.

Завантаження у вагони здійснюється вантажовідправником, який зобов'язаний здійснювати завантаження з виконанням технічних умов (статті 30 і 32 Статуту залізниць України). Відтак, позивач не відповідає за наслідки неправильного заповнення накладної, неправильного завантаження, перевантаження, оскільки не є вантажовідправником. Також укладеним між сторонами спору Договором не передбачено зобов'язання позивача, який є отримувачем вантажу, контролювати рівномірне завантаження вантажовідправниками вагонів з вугіллям. Відповідно до п. 2.6 Правил розрахунків списання коштів з рахунку платника здійснюється, зокрема, на підставі накопичувальних карток із зазначенням в них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівників станції і платника, а в разі їх непогодження представник вантажовласника зобов'язаний підписати їх із застереженням. В такому разі спірні питання повинні вирішуватися у претензійно-позовному провадженні. Позивачем накопичувальні картки підписані із застереженням. Так, позивач вказав про те, що відмовляється сплачувати нараховану суму, оскільки правила завантаження порушені вантажовідправниками. Таким чином, лише підпис представника у накопичувальній картці дає право відповідачу списувати кошти з його рахунку.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Згідно зі статтею 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ними у накладній.

Відповідно до пункту 2.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, у графі "Правильність внесених у накладну відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду і розбірливо розписується, засвідчуючи правильність відомостей, вказаних ним у перевізному документі.

Вантажовідправник - приватне акціонерне товариство "ЯНІВСЬКЕ", завантаживши вагон та склавши перевізні документи, передало їх залізниці до перевезення, яка прийняла вказаний вагон без зауважень, про що свідчать відбитки печатки станції відправлення на залізничній накладній № 52146594, жодних порушень щодо нерівномірності завантаження даного вагону залізницею при завантаженні зафіксовано не було.

Відповідно до параграфу 19 розділу 1 Технічних умов навантаження і кріплення вантажів на відкритому рухомому складі (далі - Технічні умови) правильність розміщення та кріплення вантажів перевіряє Залізниця.

У відповідності до п. 2.1. Правил комерційного огляду поїздів та вагонів, затверджених наказом Укрзалізниці від 26.04.2006 р, № 152-Ц, усі вагони, які прибувають і відправляються зі станції, де розташований пункт комерційного огляду, повинні оглядатися у комерційному відношенні.

Відповідно до Переліку комерційних несправностей, за наявності яких вагони забороняється відправляти зі станції (додаток 2 до пункту 2.1. Правил комерційного огляду поїздів та вагонів) забороняється ставити в поїзди напіввагони, що завантажені з порушенням технічних умов навантаження та кріплення вантажу на відкритому рухомому складі.

Згідно з пунктами 2 та 3 Правил користування вагонами та контейнерами за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (вантажовласники) вносять плату. Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами ГУ-46.

Відповідачем не надано відомості плати за користування вагонами, як це передбачено пунктом 4 Правил користування вагонами. Вказану відомість відповідач позивачу не надавав, а останній її не підписував.

У відповідності до пунктів 8 і 10 Правил користування вагонами і контейнерами обов'язок вантажовласника оплатити збір за зберігання вагонів та плату за їх використання у випадку їх затримки виникає виключно за умови, що така затримка сталася з вини вантажовласника або з причин, які залежать від вантажовласника.

В актах загальної форми не вказані обставини, які б свідчили про вину позивача у затримці вагонів.

У п. 4.4 Тарифного керівництва № 1, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551 вказано, що збір за зважування не нараховується за контрольні перевірки маси вантажу, визначеної вантажовідправником (стаття 24 Статуту залізниць України).

Пункт 4.3 розділу 3 Тарифного керівництва №1 передбачає, що збір за маневрову роботу стягується згідно з пунктом 1.8. Відповідно до вказаного пункту збір за маневрову роботу нараховується у разі, якщо ця послуга надається на вимогу власника під'їзної колії, вантажовласника або порту. Проте, така вимога позивачем відповідачу не надсилалась.

Враховуючи те, що вказаний збір нараховується лише за наявності вимоги власника колії або вантажовласника, відсутні підстави для нарахування збору та його відшкодування за рахунок позивача.

Укладений між сторонами спору Договір передбачає право залізниці списувати кошти рахунку позивача тільки за надані послуги та надані роботи. Підтвердження виконаних робіт та наданих послуг засвідчується підписом представника у накопичувальній картці. Накопичувальні картки підписані позивачем із запереченням. Відповідно до Роз'яснення Президії ВГСУ №04-5/601 від 29.05.2002 р. - залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати.

Надані залізницею копії документів позивачу у даній справі свідчать про складання залізницею документів про надання послуг в односторонньому порядку, без участі позивача і поза його волею, а дії залізниці по списанню коштів без згоди власника з його рахунку є порушенням договірних зобов'язань.

Таким чином, враховуючи відсутність правових підстав у відповідача для списання спірних грошових сум з рахунку позивача, так як останній не був вантажовідправником а відтак не є особою, яка повинна відповідати за наслідки неправильного завантаження вантажу, а також враховуючи те, що позивач підписав накопичувальні картки із застереженням, що є доказом відсутності його згоди на списання спірної суми, а тому безакцептне списання відповідачем зазначених коштів із особового рахунку позивача в розмірі 15.485,04 грн за послуги по виправленню комерційної несправності вагону з вугіллям, які надані на залізничній станції "ДЕБАЛЬЦЕВЕ-СОРТУВАЛЬНЕ" державного підприємства "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" є неправомірними.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного територіально-галузевого об'єднання "ПІВДЕННО-ЗАХІДНА ЗАЛІЗНИЦЯ" (01034, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6; ідентифікаційний код 04713033, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 1; ідентифікаційний код 22927045, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) заборгованість в сумі 15.485 (п'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят п'ять) грн 04 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.827,00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18 березня 2015 року

Суддя С.В. Балац