номер провадження справи 35/11/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015 Справа № 908/540/15-г

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Коцар А.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Дмитрієв Є.М.., дов. № 21/15 від 08.01.2015р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "Бізон - Тех 2006", м. Запоріжжя

до Фермерського господарства "Берест-Агро", с. Берестове, Артемівський район, Донецька область

про стягнення 291305,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.01.2015р. до господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулось Приватне підприємство "Бізон - Тех 2006" до Фермерського господарства "Берест-Агро" про стягнення 221 763, 04 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на те, що між ПП "Бізон - Тех 2006" та ФГ "Берест-Агро" укладений договір поставки пестицидів № ХВ-П-38 від 04.04.2013 р., відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставляти та передавати у власність відповідача пестициди (засоби захисту рослин) та мікродобрива, а відповідач зобов'язався приймати цей товар та оплачувати його. Відповідно до видаткових накладних позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 83 085,15 грн. Строки розрахунку за товар вказані в пункті 3 Специфікації, згідно з якими граничним строком повного та остаточного розрахунку за товар є 21.10.2013 року. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, отриманий товар не оплатив. Додатковою угодою № 1 від 13.12.2013 р. до Договору сторони відстрочили виконання грошового зобов'язання в розмірі 83085,15 грн. до 15.10.2014р., а також збитки в сумі 19 612,00 грн., завдані позивачу відповідачем простроченням оплати товару за Договором поставки, що є погодженими сторонами, і частково компенсують як прострочення, так і втрати позивача за надання відстрочки оплати товару за цією Додатковою угодою та обумовили, що якщо відповідачем не будуть своєчасно та належним чином виконані грошові зобов'язання за Додатковою угодою, то відповідач зобов'язаний сплатити позивачу 58 836,00 грн., що є повною сумою збитків, заздалегідь погоджених Сторонами, завданих простроченням оплати товару за Договором поставки, включаючи втрати позивача за надання цієї відстрочки (неможливістю користуватися грошовими коштами по яким надається відстрочка). Оскільки відповідач свої зобов'язання виконав частково 24.11.2014р. перерахувавши 5059 грн. основного боргу, то позивач просить стягнути 78026,15 грн. основного боргу та 58836 грн. збитків. Крім цього, позивач заявляє вимоги про стягнення суми індексації ціни товару в розмірі 84900,89 грн., як це передбачено умовами договору та судовий збір в розмірі 4435,26 грн.

28.01.2015р. автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою від 29.01.2015р. судом порушено провадження у справі № 908/540/15-г та присвоєно вищевказаній справі номер провадження 35/11/15. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 03.03.2015р. о/об 15 год. 00 хв.

26.02.2015р. через канцелярію господарського суду від позивача надійшли пояснення та документи в обґрунтування позовних вимог на виконання вимог ухвали суду від 29.01.2015р. Також позивачем надано повідомлення про часткове погашення боргу відповідачем, в якому зазначено, що 30.01.2015р. останнім було перераховано 5200 грн. в рахунок погашення основного боргу. Позивач просить припинити провадження в частині стягнення 5200 грн. та стягнути з відповідача 72826,15 грн. залишку основного боргу, 58836 грн. збитків та 84900,89 грн. індексації ціни товару.

У судовому засіданні 03.03.2015р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, з урахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості.

Представник відповідача в судове засідання 03.03.2015р. не з'явився, вимоги ухвали суду від 29.01.2015р. не виконав, відзив на позовну заяву не надав, про причини неможливості з'явитись в судове засідання суд не повідомив.

Ухвалою суду від 03.03.2015р. розгляд справи відкладено на 17.03.2015р.

11.03.2015р. через канцелярію господарського суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній збільшує розмір індексації ціни товару та зазначає, що сума індексації товару 84900, 89 грн. була нарахована на дату складання позовної заяви, тобто на 20.01.2015р. Оскільки сума індексації товару залежить від показника К2, який станом на 03.03.2015р. збільшився, отже сума індексації товару теж збільшується. Просить стягнути з відповідача 159642,97 грн. індексації товару. В іншій частині позовні вимоги не змінюються.

Враховуючи, що вказана заява подана відповідно до вимог чинного законодавства, суд приймає її. Спір розглядається з урахуванням збільшення позовних вимог, вказаних в заяві.

В судовому засіданні 17.03.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог.

В судове засідання 17.03.2015р. представник відповідача вдруге не з'явився. Відзив та витребувані ухвалою суду документи не надав, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 189 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

Ухвала про порушення провадження у справі від 29.01.2015р., та ухвала про відкладення розгляду справи від 03.03.2015р., були надіслані на адресу ФГ "Берест-Агро", якою відповідно до Єдиного державного реєстру (інформаційно - ресурсний центр) є 84541 Донецька область, Артемівський район, с. Берестове, вул. Центральна, буд. 26 та на день розгляду справи на адресу суду не поверталися.

Таким чином, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд вважає можливим розглядати справу за його відсутності, за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України та за заявою представника позивача - без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 17.03.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані позивачем додатково, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

04.04.2013р. між Приватним підприємством «Бізон-Тех 2006» (далі - постачальник) та Фермерським господарством «Берест-Агро» (далі - покупець) укладений Договір поставки пестицидів № ХВ-П-38 від 04.04.2013 року (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору, у порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором та Специфікаціями до нього, постачальник зобов'язується поставляти та передавати у власність відповідача (покупець за договором) пестициди (засоби захисту рослин) та мікродобрива (далі - пестициди або товар), а покупець зобов'язався приймати цей товар та оплачувати його.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору, найменування (асортимент) товару, його кількість та ціна вказуються в Специфікаціях до Договору, що є невід'ємними його частинами. Кожна наступна Специфікація після першої регулює окрему поставку товару в рамках цього Договору й не скасовує та не змінює дію попередніх Специфікацій ні повністю, ні частково, якщо тільки інше не вказано в ній.

Згідно з п. 4.3. Договору, дата (термін, строк) поставки товару вказується в Специфікаціях.

Відповідно до Специфікацій до Договору, постачальник зобов'язався поставити покупцю товар на загальну суму 83 085,15 грн., а саме:

Специфікацією № 1 від 30.04.2013 року сторони узгодили перелік товару на суму 76 959,50 грн. Строк оплати товару визначили наступним чином:

- авансовий платіж в сумі 23078,85 грн. перераховується покупцем постачальнику не пізніше 17 травня 2013р.

- другий платіж в розмірі 53871,65 грн. перераховується покупцем не пізніше 21 жовтня 2013р.

Специфікацією № 2 від 17.05.2013 року узгодили товар на загальну суму 2 432,40 грн., в строк не пізніше 31 травня 2013р.;

Специфікацією № 3 від 23.05.2013 року визначили товар на загальну суму 1 656,45 грн., строк оплати - не пізніше 31 травня 2013р.;

Специфікацією № 4 від 17.06.2013 року обумовили товар на загальну суму 2 036,80 грн., строк оплати - не пізніше 28 червня 2013р.

Відповідно до п. 2 Специфікацій до договору сторони визначили умови та місце поставки (передачі) товару: ЕХW (склад постачальника).

Вказана умова поставки (ЕХW) передбачає вибірку товару Покупцем зі складу Постачальника автомобільним транспортом за свій рахунок (п. 4.1 договору).

Згідно з п. п. 7.1.4 Договору, відповідач зобов'язувався з'явитися за товаром у місце поставки товару, прийняти його і передати в обмін нього позивачу належним чином оформлену довіреність на отримання товару.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до видаткових накладних № ЗП5919 від 07.05.2013 року на суму 73 733,50 грн.; № ЗП7946 від 20.05.2013 року на суму 2 432,40 грн.; № ЗП8363 від 23.05.2013 року на суму 3 226,00 грн.; № ЗП8423 від 23.05.2013 року на суму 1 656,45 грн.; № ЗП10921 від 17.06.2013 року на суму 2 036,80 грн. відповідачем отримано товар на загальну суму 83085,15 грн., що підтверджується підписами представників сторін та печатками підприємств. Товар отриманий без зауважень та заперечень.

Вказаний товар отриманий повноваженим представником відповідача на підставі довіреностей № 05-07-1 від 07.05.2013 року, № 05-20-1 від 20.05.2013 року, № 05-23-1 від 23.05.2013 року, № 02-23-2 від 23.05.2013 року, № 06-17-01 від 17.06.2013 року.

Відповідно до п. 5.2. Договору оплата товару здійснюється покупцем в

українських гривнях у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів платіжним дорученням на поточний рахунок постачальника. Підставою для платежу є даний Договір.

Згідно з п. 5.1. та п.п. 7.1.1. договору відповідач зобов'язався оплатити позивачу товар у строки, вказані в Специфікаціях.

Як вже зазначалося вище, строк оплати товару вказаний в Специфікаціях, граничний термін оплати - 21 жовтня 2013р. (специфікація № 1)

Проте, відповідач свої зобов'язання за договором № ХВ-П-38 від 04.04.2013 р. щодо своєчасної оплати за отриманий товар не виконав, оплату товару в установлені в Специфікаціях строки, не здійснив.

Листом-заявою (вих. № 16/2 від 16.12.2013 року) про відстрочення (розстрочення) боргу з оплати поставленого товару, строк сплати якого вже минув, відповідач визнав, що сума простроченої заборгованості за товар складає 83085,15 грн. та просив надати йому відстрочку виконання прострочених грошових зобов'язань за договором до 15.10.2014р., шляхом підписання додаткової угоди. Крім того, вказаний лист містить згоду відповідача щодо відшкодування збитків, розмір яких буде визначений при підписанні додаткової угоди.

13.12.2013р. сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору (далі - Додаткова угода).

Відповідно до п. 1. Додаткової угоди покупець підтверджує, що прострочене грошове зобов'язання (основний борг) покупця перед постачальникам з оплати отриманого за договором поставки товару, станом на дату складання цієї Додаткової

угоди, становить 83 085,15 грн.

Постачальник надає покупцю відстрочку виконання грошового зобов'язання, вказаного в п. 1 цієї Додаткової угоди, на наступних умовах:

Покупець зобов'язується в порядку, встановленому договором поставки, сплатити постачальнику не пізніше 15 (п'ятнадцятого) жовтня 2014 року:

- суму основного боргу, вказану в пункті 1 цієї Додаткового угоди;

- та 19 612,00 грн. збитків, завданих постачальнику покупцем простроченням оплати товару за договором поставки, що є погодженими Сторонами, і частково компенсують як прострочення, так і втрати Постачальника за надання відстрочки оплати товару за цією Додатковою угодою .

Таким чином, загальна сума, що покупець зобов'язується перерахувати постачальнику становить 102 697,15 грн. і складається з 83 085,15 неоплаченого покупцем товару та 19 612,00 грн. збитків постачальника (п. 2 - 2.2 додаткової угоди)

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди покупець буде вважатися таким, що повністю та належним чином розрахувався за товар і виконав договір поставки, якщо ним у повному обсязі та у встановлені вище строки будуть перераховані постачальнику вказані вище суми, у т.ч. сплачена сума індексації ціни товару.

24.11.2014р. ФГ "Берест-Агро" платіжним дорученням № 1 перерахувало на користь ПП "Бізон - Тех 2006" 5059 грн. часткової оплати за насіння згідно договору № ХВ-П-38 від 04.04.2013 р.

Після порушення провадження у справі, відповідачем платіжним дорученням № 7 від 30.01.2015р. сплачена 5200 грн., як зазначено в призначенні платежу «часткова оплата за насіння за договором № ХВ-П-38 від 04.04.2013 р.»

В судовому засіданні представник позивача підтвердив факт часткового погашення основної заборгованості.

Таким чином, в зв'язку із частковим погашенням відповідачем основної заборгованості за договором № ХВ-П-38 від 04.04.2013 р., предмет спору в частині стягнення основного боргу в розмірі 5200 грн. - відсутній, а тому в цій частині провадження у справі підлягає припиненню.

Залишок несплаченої основної заборгованості становить 72826,15 грн., також відповідачем не було сплачено 19612 грн. збитків.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України зазначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 224 ГК України - учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічні приписи містить й ст. 623 ЦК України.

Згідно ст. 22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною ч. 5 ст. 225 ГК України унормовано, що сторони господарського зобов'язання мають право за взаємною згодою заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, у_ твердій сумі або у вигляді відсоткових ставок залежно від обсягу невиконання зобов'язання чи строків порушення зобов'язання сторонами;

Відповідно до ст. 226 ГК України - учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення зокрема, зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди встановлено, що якщо покупцем не буде своєчасно та належним чином виконанні грошові зобов'язання за цією

додатковою угодою, то замість частини збитків вказаних вище покупець зобов'язаний сплатити постачальнику 58 836,00 грн., що є повною сумою збитків, заздалегідь погоджених сторонами, завданих постачальнику покупцем простроченням оплати товару за договором поставки, включаючи втрати постачальника за надання цієї відстрочки (неможливістю користуватися грошовими коштами по яким надається відстрочка). Сторони домовились, що оскільки суми збитків в цій додатковій угоді заздалегідь визначені та погоджені Сторонами, то вони (у т.ч. їх виникнення та їх розмір) не підлягають оспорюванню та заперечуванню покупцем і доказуванню постачальником. У разі подальшого прострочення виконання грошових зобов'язань за цією Додатковою угодою покупець несе відповідальність та інші правові насліди відповідно до умов договору поставки та законодавства.

Таким чином, оскільки встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договором № ХВ-П-38 від 04.04.2013 р та додатковою угодою від 13.12.2013р. щодо повної та своєчасної оплати товару, а додаткової угодою сторони обумовили, що оскільки суми збитків заздалегідь визначені та погоджені сторонами, то вони (у т.ч. їх виникнення та їх розмір) не підлягають оспорюванню та заперечуванню відповідачем і доказуванню позивачем, то вимоги позивача щодо стягнення 78026,15 грн. заборгованості за поставлений товар та 58 836,00 грн. збитків, завданих постачальнику покупцем простроченням оплати товару за договором поставки є законними, обґрунтованими, документально підтвердженими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення 159642,97 грн. індексації ціни товару.

Відповідно до частини 1 статті 189 Господарського кодексу України ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Згідно зі статтею 190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно з частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Отже, чинним законодавством України передбачено, що договір може містити умови, що передбачають зміну, у тому числі збільшення ціни товару і обов'язок боржника сплатити кредитору змінену, в даному випадку збільшену, ціну товару, тобто, доплатити суму збільшення ціни товару.

При цьому, законодавство України, у тому числі статті 625 та 190 Господарського кодексу України, статті 632 і 655 Цивільного кодексу України, не містять імперативних приписів про те, що ціна товару в договорі повинна бути тільки фіксованою, тобто такою, що не може бути зміненою після укладення договору.

Також, частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України закріплено принцип свободи договору, який визначає, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству. Згідно з п. 5.6. договору ціна товару, що вказана в специфікації, визначена на дату їх складання. У зв'язку з тим, що товар буде оплачуватися покупцем не в день складання специфікації, то всі платежі покупця постачальнику за товар підлягають індексації.

Пунктами п. 5.1., пп. 7.1.1., 7.1.3. договору поставки відповідач зобов'язався оплатити товар (в т.ч. сплатити суму індексації ціни товару), для чого зобов'язався перед здійсненням будь-якого платежу провести його індексацію в порядку, визначеному договором.

У пункті 3 Специфікацій зазначено, що суми платежів підлягають індексації згідно з договором.

Згідно з п. 5.6. договору проіндексована сума платежу визначається таким чином: ПСП = (К2/К1) х СП, де ПСП - проіндексована сума платежу, яка підлягає сплаті покупцем постачальнику; СП - сума платежу за товар; К2 - середній курс продажу банками доларів СІЛА за гривні на міжбанківському валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день; К1 - курс гривні до долару США на дату складання специфікації (вказується в Специфікаціях). Якщо показник К1 не вказаний у Специфікаціях, то він дорівнює офіційному курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату складання специфікацій.

Для показника К2 сторони використовують середній курс продажу банками доларів США за гривні (показник ASK на веб-сторінці www.udinform.com в огляді фінансового дня) на міжбанківському валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день, інформацію про який Сторони одержують із веб-сторінки www.udinform.com в огляді фінансового дня (підпункті 5.6.1. договору).

У день здійснення платежу покупець самостійно, без пред'явлення йому рахунку із збоку постачальника, проводить його індексацію у вище встановленому порядку та перераховує постачальнику проіндексовану суму платежу. Якщо К2 є меншим за К1, то ПСП дорівнює СП (п. 5.6.2 договору).

Відповідно до пп. 5.6.4 договору якщо показник К2 під час розгляду справи в суді збільшується порівняно з таким показником на дату складання позовної заяви, то постачальник має право провести перерахунок суми індексації ціни товару на день складання заяви про збільшення позовних вимог.

Згідно з пп. 5.6.6. договору, зобов'язання покупця щодо сплати проіндексованих сум платежів є грошовим зобов'язанням покупця перед постачальником з оплати товару. сплачені покупцем постачальнику суми у зв'язку з виконанням цього пункту, що перевищують ціну товару вказану в специфікаціях, є індексацією (тобто збільшенням) ціни товару.

Таким чином, пункт 5.6 договору № ХВ-П-38 від 04.04.2013 р. і його підпункти 5.6.1 - 5.6.6. містять умови, що передбачають чітко визначений за настання певних обставин порядок та спосіб розрахунку нової ціни товару шляхом індексації сум платежів за товар, що заздалегідь погоджений сторонами в договорі, що дозволяє їм без додаткових домовленостей, переговорів, укладання додаткових угод тощо, відразу визначити нову ціну товару (доплату до базової, первинної ціни договору).

Відповідач не виконав вказаного свого грошового зобов'язання. Суми здійснених відповідачем платежів проіндексовані не були, і, відповідно, суми індексації ціни товару з них не сплачувались. Також відповідачем не сплачено і залишок основного боргу разом із сумою індексації ціни товару з нього.

Несплачена відповідачем сума індексації ціни товару становить:

- із здійсненого платежу 5059 грн. - 4688,10 грн.,

- із 72826,15 грн. суми простроченого платежу за товар - 154954,87грн.

Загальна сума індексації ціни дорівнює - 159642,97 грн.

Розрахунок суми індексації ціни товару судом перевірений.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт прострочення відповідачем зобов'язань за договором № ХВ-П-38 від 04.04.2013 р., а тому з урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення 72826,15 грн. залишку основного боргу, 58836 грн. збитків та 159642,97 грн. індексації ціни товару законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Провадження у справі в частині стягнення 5200 грн. слід припинити.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в повному обсязі, оскільки часткове погашення боргу відбулося після порушення провадження у справі.

Керуючись ст. 49, п. 1.1 ст. 80, ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства «БЕРЕСТ-АГРО» (84541 Донецька область, Артемівський район, с. Берестове, вул. Центральна, буд. 26 ідентифікаційний код

32714368) на користь Приватного підприємства «БІЗОН-ТЕХ 2006» 69005 м. Запоріжжя вул. Я. Новицького, 11, ідентифікаційний код 34216986) 72 826 (сімдесят дві тисячі вісімсот двадцять шість) грн. 15 коп. основного боргу, 159642 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот сорок дві) грн. 97 коп. індексації ціни товару, 58 836 (п'ятдесят вісім тисяч вісімсот тридцять шість) грн. 00 коп. збитків та 5826 (п'ять тисяч вісімсот двадцять шість) грн. 10 коп. судового збору. Видати наказ.

В частині стягнення основного боргу в розмірі 5200 грн. провадження у справі припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 19.03.2015 р.

Суддя О.А. Топчій