РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015Справа №910/25152/14

За позовомКонцерну «Техвоєнсервіс»
доМіністерства оборони України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідачаДержавна казначейська служба України
за участюВійськової прокуратури Київського гарнізону
простягнення 529000,00 грн.

Судді: Васильченко Т.В. (головуючий)

Грєхова О.А.

Ломака В.С.

в присутності представників сторін:

прокурорТимко В.В., посвідчення № 025581 від 15.04.2014;
від позивача Байда О.Г., довіреність №1 від 15.01.2015;
від відповідачаГлазунов М.Ю. довіреність №220/1003/д від 05.12.2014;
від третьої особине з'явилися.

Суть спору: Концерн «Техвоєнсервіс» звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 529000,00 грн. основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору про надання послуг за кошти Державного бюджету №342/4/6/1 від 19.07.2013 позивач надав відповідачу обумовлені договором послуги, проте відповідач в порушення умов договору зобов'язання по оплаті наданих послуг не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем в сумі 529000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.11.2014 порушено провадження у справі №910/25152/14 та призначено до розгляду.

03.12.2014 відповідач, через відділ діловодства суду, подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив з підстав того, що позивач, в порушення вимог Цивільного кодексу України та умов договору, послуги з капітального ремонту автомобільної техніки у визначені строки та у відповідності до вимог стандартів, ремонтної документації та технічних умов на капітальний ремонт належним чином не виконав, оскільки 1347 військове представництво Міністерства оборони України до перевірки якості послуг та обґрунтованості понесених виконавцем фактичних витрат з капітального ремонту не залучалося та відповідного посвідчення не видавало.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.12.2014 на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державну казначейську службу України та відкладено розгляд справи.

17.12.2014 відповідач, через відділ діловодства суду, подав доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому наголосив на тому, що акти приймання-передавання автомобільної техніки №№1, 3, 5, 7, 9 підписані з боку замовника Бордієнко В.О., а акти приймання-передавання автомобільної техніки №№11, 13, 15, 17 підписані з боку замовника Горяєвим П.М., в той час як вказані особи повноважень від Міністерства оборони України не отримували, в зв'язку чим дії пов'язані, з постановкою на облік автомобільної техніки в військових частинах А3193 та А0294 не можуть розглядатися як юридичні дії, спрямовані на виконання умов договору.

В судовому засіданні 12.01.2015, в зв'язку зі складністю справи, суд дійшов висновку про призначення колегіального розгляду даної справи.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 12.01.2015 призначено колегіальний розгляд справи №910/25152/14 у наступному складі суду: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді: Грєхова О.А., Марченко О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2015 справу № 910/25152/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді Грєхова О.А., Марченко О.В. та призначено до розгляду.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 12.03.2015 справу №910/25152/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючий суддя Васильченко Т.В., судді: Грєхова О.А., Ломака В.С., у зв'язку з перебуванням судді Марченко О.В. на засіданні Ради суддів України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.03.2015 справу № 910/25152/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі: Головуючий суддя: Васильченко Т.В., судді Грєхова О.А., Ломака В.С.

В судовому засіданні 12.03.2015 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

В свою чергу, представник відповідача та прокурор в судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

В судовому засіданні 12.03.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, які приймали участь під час розгляду справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2013 між Міністерством оборони України, в особі начальника Центрального автомобільного управління Збройних Сил України Озброєння Збройних Сил України Сергія Олександра Петровича (замовник) та Концерном «Техвоєнсервіс», в особі Генерального директора Кужавського Миколи Сергійовича (виконавець) укладено договір №342/4/6/1 про надання послуг за кошти Державного бюджету, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується у 2013 році надати послуги замовникові з технічного обслуговування та ремонтування інших автотранспортних засобів (послуги капітального ремонту автомобільної техніки та спеціальної автомобільної техніки Збройних Сил України, двигунів та агрегатів до неї) за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені у календарному плані надання послуг, що є невід'ємною частиною цього договору, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити ці послуги (п. 1.1 договору).

Календарним планом надання послуг, який є додатком №1 до договору від 19.07.2013 №342/4/6/1, затверджено обсяг продукції, виконавця, кількість одиниць, термін виконання та вартість послуг.

Відповідно до п. 1.2 договору за цим договором підлягає капітальному ремонту 10 од. автомобільної техніки Збройних Сил України.

Пунктом 2.1 договору визначено, що виконавець повинен надати замовнику передбачені цим договором послуги з технічного обслуговування та ремонтування інших автотранспортних засобів (капітальний ремонт автомобільної техніки) у відповідності до вимог стандартів (ГОСТ 18505-73, ГОСТ 18506-73, ГОСТ 22581-77), ремонтної документації (ГОСТ 2.602-68) та технічних умов на капітальний ремонт визначених цим договором зразків автомобільної техніки.

Контроль за якістю наданих послуг здійснюється відділом технічного контролю виконавця та 1347 військовим представництвом Міністерства оборони України. Приймання послуг 1347 ВП МО України здійснюється відповідно до вимог «Положення про представництва державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2009 №1107, вимог стандартів та ремонтної документації. На прийняті послуги, 1347 ВП МО України видає посвідчення, яким підтверджується відповідність наданих послуг вимогам, зазначеним у договорі (п. 2.2 договору).

Відповідно до розділу 3 договору ціна договору становить 605000,00 грн., яка може бути зменшена за взаємною згодою сторін без зміни кількості та якості послуг, але не може бути збільшена виконавцем при виконанні договору. В ціну послуг з капітального ремонту автомобільної техніки включена вартість запасних частин, нових автомобільних шин та витратних матеріалів, які необхідні для проведення ремонту.

Розрахунки з виконавцем здійснюються за фактично надані послуги протягом двадцяти банківських днів, за умови надходження коштів на ці видатки на рахунки Міністерства оборони України, відповідно до наданих виконавцем рахунків при наявності документів: виконаних нарядів (накладних) на ремонт автомобільної техніки (копії нарядів у разі їх часткового виконання), копії довіреностей про отримання автомобільної техніки після капітального ремонту, акти приймання-передавання автомобільної техніки, акти приймання-передавання наданих послуг, посвідчення 1347 ВП МО України (п.п. 4.1, 4.2 договору).

При цьому, п.п. 5.2.1, 5.2.2 договору визначено, що про готовність автомобільної техніки, згідно з календарним планом надання послуг з капітального ремонту автомобільної техніки, виконавець письмово повідомляє замовника, який у термін десяти робочих днів після одержання повідомлення забезпечує прибуття до виконавця представників замовника для приймання автомобільної техніки. Приймання автомобільної техніки після проведення ремонту здійснюється власними силами та засобами представника замовника зі складу виконавця у відповідності з вимогами нормативно-технічної документації на здачу автомобільної техніки в ремонт та її видачу з ремонту та оформлюється актом приймання-передавання автомобільної техніки, який підписується уповноваженими особами виконавця і представника замовника та складається у 4-х примірниках.

За умовами п. 10.1 договору він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 30 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх виконання.

12.03.2014 позивач звернувся до начальника Центрального автомобільного управління Озброєння Збройних Сил України з повідомленням про направлення до філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» представників для приймання автомобілів та двигунів згідно договору №342/4/6/1 від 19.07.2013 після ремонту.

Так, на виконання умов даного договору, позивач надав визначені договором послуги на загальну суму 529000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи нарядами, довіреностями на отримання матеріальних цінностей, а також актами приймання-передавання автомобільної техніки, які підписаними без заперечень та скріплені печатками.

Позаяк, відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання в частині оплати наданих послуг не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за надані послуги в сумі 529000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За умовами ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а за умовами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, враховуючи, що факт надання позивачем визначених умовами договору послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем належними доказами, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 529000,00 грн.

При цьому, судом враховано, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення замовника від обов'язку оплати наданих послуг.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 №11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005".

Обов'язок відповідача сплатити суму боргу, додатково обґрунтовується і тим, що згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, в тому числі і органів державного казначейства.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, а посилання відповідача на те, що 1347 військове представництво Міністерства оборони України до перевірки якості послуг та обґрунтованості понесених виконавцем фактичних витрат з капітального ремонту не залучалося та відповідного посвідчення не видавало, суд не приймає до уваги, оскільки відсутність посвідчення 1347 військового представництва Міністерства оборони України щодо якості наданих послуг не може звільнити відповідача від обов'язку оплати наданих послуг, виходячи з закріплених в п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України приписів, якими встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Під час розгляду справи, жодних доказів надання позивачем неякісних послуг, або не відповідності вартості наданих послуг умовам договору та погодженим розцінкам, суду не надано, як і не надано доказів звернення до позивача після отримання техніки з ремонту ще в березні 2014 року з будь-якими претензіями щодо якості виконаного ремонту.

При цьому, в актах приймання-передавання автомобільної техніки, які підписані без зауважень, зазначено, що капітальний ремонт виконано якісно та у повному обсязі, двигун/автомобільна техніка випробуваний/на та перевірений/на, технічний стан двигуна/автомобільної техніки відповідає вимогам нормативно-технічної документації на видачу після капітального ремонту.

Не заслуговують на увагу і доводи відповідача в частині того, що акти приймання-передавання автомобільної техніки підписані не уповноваженими особами, оскільки спростовуються наявними матеріалах справи довіреностями на отримання матеріальних цінностей.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Концерну «Техвоєнсервіс» (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 33689867) 529000 (п'ятсот двадцять дев'ять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу та 10580 (десять тисяч п'ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20.03.2015.

Головуючий суддя Т.В.Васильченко

Судді О.А.Грєхова

В.С.Ломака