РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015Справа №910/1297/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення заборгованості (в порядку регресу) в розмірі 18 017,95 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - позивач) до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості (в порядку регресу) в розмірі 18 017,95 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.01.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/1297/15-г, розгляд справи призначено на 18.02.2015 р.

05.02.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

06.02.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 18.02.2015 р. представник позивача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 26.01.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/1297/15-г позивач виконав.

У судове засідання 18.02.2015 р. представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 26.01.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/1297/15-г відповідач виконав.

Враховуючи те, що представники сторін у судове засідання 18.02.2015 р. не з'явились, розгляд справи було відкладено до 11.03.2015 р.

11 березня 2015 року представники сторін в судове засідання не з'явились.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2014 року між ОСОБА_1 (далі - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (далі - позивач) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 20/14-Т/Чк (далі - Договір), відповідно до якого позивачем були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля марки "Daewoo", державний номерний знак НОМЕР_1.

23 травня 2014 р. ОСОБА_2 близько 11 год. 35 хв., керуючи автомобілем марки "ІЖ-412", державний номерний знак НОМЕР_2, по вул. Крупської в м. Черкаси, не впевнився в безпечності, не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з автомобілем марки "Daewoo", державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.08.2014 р. адміністративне провадження у справі № 712/11126/14-п - закрито. Правопорушника ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 22 КУпАП.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.09.2014 р. виправлено опечатку в постанові від 08.08.2014 р. в описовій частині та вважати правильною датою скоєння правопорушення 03.05.2014 р.

Вартість матеріального збитку автомобіля марки "Daewoo", державний номерний знак НОМЕР_1, визначена на підставі Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 107 від 15.05.2014 р. та становить 20 185,03 грн.

Позивачем було складено та підписано страховий акт № 20/14-Т/Чк-3 від 30.05.2014р., згідно за яким пошкодження автомобіля марки "Daewoo", державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок ДТП, яка сталась 23.05.2014 р. близько 11 год. 35 хв., по вул. Крупської в м. Черкаси, визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 19 127,95 грн., з якого 18 527,95 грн. - сума страхового відшкодування; 350,00 грн. - висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 107; 250,00 грн. - компенсація затрат на транспортування ТЗ.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в розмірі 18 527,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11401 від 30.05.2014 р.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "ІЖ-412", державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Відкритому акціонерному товаристві Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - відповідач), згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2430146.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на підставі вищезазначених норм та у зв'язку з укладенням Полісу № АС/2430146 відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки "ІЖ-412", державний номерний знак НОМЕР_2.

Враховуючи те, що цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки "ІЖ-412", державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння вищезазначеної ДТП було застраховано відповідачем, що підтверджується Полісом № АС/2430146, відповідач згідно з статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" зобов'язаний в межах ліміту відповідальності виплатити страхове відшкодування позивачу.

Полісом № АС/2430146 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000,00 грн. та франшизу в розмірі 00,00 грн.

Пунктом другим частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

З матеріалів справи вбачається, що позивач помилково зазначив в позові франшизу в розмірі 510,00 грн. та вирахував її із суми позовних вимог, проте, оскільки ним не було подано клопотання про вихід за межі позовних вимог, то суд не вбачає правових підстав для застосування п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України.

Судом встановлено, що позивач не направляв відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування в порядку, передбаченому статтею 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до пунктів 35.1 та 35.2 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

У постанові Верховного Суду України від 28 серпня 2012 року в справі № 23/279 зазначено про те, що позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Позивач може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 18 017,95 грн. підлягають задоволенню.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною першою статті 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Станом на дату подання позовної заяви до господарського суду м. Києва права позивача не були порушені відповідачем. А тому, з урахуванням вищезазначених положень ГПК України, судовий збір повинно бути покладено на позивача, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 - 85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, будинок 7-Д; ідентифікаційний код: 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, будинок 154; ідентифікаційний код: 33908322) страхове відшкодування в розмірі 18 017 (вісімнадцять тисяч сімнадцять) грн. 95 коп.

3. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 16.03.2015 р.

Суддя О.В. Нечай