ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015 р. Справа № 914/508/15

Господарський суд Львівської області у складі головуючої судді Чорній Л.З. розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР МЕТ", м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю НПФ «ОРУС», м. Львів

про стягнення 132 853,69 грн.

Представники:

Від позивача: Айкашева М.А. - представник

Від відповідача: Королюк Л.С. - представник

Судом роз'яснено зміст ст.ст.20,22 ГПК України, а саме, процесуальні права та обов'язки, зокрема, право заявляти відводи. Відводу не заявлено.

Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР МЕТ", м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю НПФ «ОРУС», м. Львів про стягнення 132 853,69 грн.

Ухвалою суду від 16.02.2015 року порушено провадження у справі та справу призначено до розгляду в засіданні на 04.03.2015 року.

04.03.15 р. відповідачем долучено до матеріалів справи докази часткового погашення боргу в сумі 70 000,00 грн. Ухвалою суду від 04.03.15 р., з метою витребування додаткових доказів у справі, розгляд справи відкладено на 11.03.15 р.

Представник позивача в судове засідання 11.03.15 р. з'явився, позовні вимоги, з врахуванням часткової оплати боргу відповідачем, підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, письмового відзиву по суті позову суду не надав, однак в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечив за винятком стягнення з відповідача витрат в сумі 10 000,00 грн. за послуги адвоката, які вважає завищеними та просить суд їх зменшити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

28.01.2014 року між ТзОВ «УКР МЕТ» (позивач, покупець) та ТзОВ «ОРУС» (відповідач, постачальник) укладено договір поставки лому та відходів чорних металів №28/01-п/2014.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов'язався поставити, а покупець прийняти та оплатити лом та відходи чорних металів (товар) відповідно з технічними вимогами та якісними показниками ДСТУ 4121-2002 «Метали чорні вторинні».

Відповідно до п. 3.3 договору оплата за лом здійснюється покупцем не пізніше 10 (десяти) банківських днів з дати поставки товару, встановленої п. 3.6. договору. Кінцеві взаєморозрахунки здійснюються на протязі 10 банківських днів після прийому товару та оформлення акту приймання-передачі металів чорних (вторинних) (форма 69/19) по даним чистої ваги, за вирахуванням зазначеної в акті засміченості лому (п.3.5. договору).

Також умовами договору передбачено, що за згодою сторін можлива передоплата за поставку лому (п.3.4. договору).

Враховуючи вказане, згідно умов договору, відповідно до виписки банку УК-0000074 від 28.01.14 р. ТзОВ «УКР МЕТ» в якості передоплати перерахувало на рахунок ТзОВ НВП «ОРУС» 120 000,00 грн.

Відповідно до п.3.7 договору у випадку здійснення покупцем передоплати, постачальник здійснює відправку лому покупцю не пізніше трьох календарних днів з моменту здійснення передоплати. У випадку, якщо постачальником не здійснено відправку лому, він повинен сплатити покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми недопоставленого лому за кожен день прострочки. У випадку невиконання або часткового невиконання постачальником зобов'язань на протязі трьох календарних днів днів з моменту здійснення передоплати, постачальник зобов'язується повернути суму коштів, незабезпечену постачанням лому, на розрахунковий рахунок покупця, на протязі трьох банківських днів з моменту спливу строку. За прострочку повернення грошових коштів постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від належної до повернення суми за кожен день прострочки.

Однак всупереч умов договору відповідачем не здійснено ні поставки товару позивачу, ні повернення коштів, в результаті чого, станом на 01.02.15 р., заборгованість відповідача перед позивачем становила 120 000,00 грн.

Крім цього, відповідно до п. 3.7 договору відповідно до поданого розрахунку відповідачу нараховано 2 577,53 грн. пені.

Також відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 276,16 грн. 3% річних.

Окрім цього, представник позивача зазначив, що ТзОВ «УКР МЕТ» понесло витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером та просить стягнути ці витрати з відповідача.

Відповідач в судове засідання надав суду докази часткового погашення боргу перед позивачем на загальну суму 70 000,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №1805 на суму 20 000, 00 грн., №1820 на суму 10 000,00 грн. та №15 на суму 40 000,00 грн., які долучені відповідачем до матеріалів справи. Просить суд припинити провадження у справі в частині сплаченої суми боргу та зменшити розмір адвокатських витрат, які вважає завищеними.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи свої зобов'язання по договору позивач виконав здійснивши передоплату на рахунок відповідача в сумі 120 000,00 грн.

Натомість відповідачем, всупереч умов договору, товар позивачу не поставлено, кошти в установлені договором строки не повернуто. В судовому засіданні відповідачем надано суду докази часткового повернення коштів на рахунок позивача в сумі 70 000, 00 грн. З огляду на викладене, провадження в цій частині позовних вимог слід припинити відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України. Що стосується основного боргу в сумі 50 000,00 грн. (неповернута сума), то позовні вимоги в цій частині є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Також відповідно до поданого позивачем розрахунку до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 2 577,53 грн. за період з 05.01.15 р. по 01.02.15 р.

Крім цього, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, відповідно до поданого розрахунку, позивачем правомірно нараховано відповідачу за період з 05.01.15 р. по 01.02.15 р. 276,16 грн. 3% річних.

Що стосується витрат на оплату послуг адвоката, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Відтак, враховуючи тривалість розгляду та складність справи, а також часткову сплату боргу відповідачем, суд вважає за доцільне зменшити розмір витрат, понесених на оплату послуг адвоката, які підлягають стягненню з відповідача до 6 000, 00 грн.

Враховуючи вищенаведене, матеріалами справи підтверджено та у встановленому законом порядку не спростовано відповідачем заборгованість перед позивачем на загальну суму 58 853,69 грн. з яких 50 000,00 грн. складає основна сума боргу, 2 577,53 грн. пеня, 276,16 грн. 3% річних та 6000,00 грн. - витрати на оплату послуг адвоката.

Відповідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов'язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач надав суду всі належні та допустимі докази, які дають можливість суду задоволити позовні вимоги та стягнути з відповідача 58 853,69 грн. заборгованості. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені матеріалами справи і є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Судові витрати по справі слід покласти на відповідача у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст.11,15, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 22, 32, 33, 43, 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, 82, 84, 85,116 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю НПФ «ОРУС» (79069,м. Львів, вул. Шевченка, 317 Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР МЕТ» (юридична адреса: 83008, м. Донецьк, вул. Умова, буд 1; ; поштова адреса: 01033, м. Київ, абонентська скринька 147) основний борг в сумі 50 000,00 грн., 2 577,53 грн. пені, 276,16 грн. 3% річних, 6000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката та 2 657, 07 грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

3. В частині стягнення 70 000,00 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.03.2015 р.

Суддя Чорній Л.З.