ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Справа № 910/19794/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоКочерової Н.О. (доповідач),
суддівМележик Н.І., Саранюка В.І.,
розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 27.01.2015
у справі№ 910/19797/14 господарського суду міста Києва
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ЛТД"
допублічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
пророзірвання іпотечного договору
за участю представників сторін:

від позивача: Мартинов С.О., дов. від 02.06.2014

від відповідача: НовікВ.М., дов. від 24.11.2014, Саковець А.О., дов. від 21.11.2014

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ЛТД" звернулося до господарського суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про розірвання іпотечного договору №2 від 23.05.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 710, укладеного між сторонами у справі, та визначення наслідків розірвання вказаного іпотечного договору, як припинення зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ЛТД" перед публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України".

В якості підстав для розірвання зазначеного іпотечного договору позивач, керуючись ст. 652 ЦК України, послався на істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, а саме: прийняття Національним банком України та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішень про відкликання ліцензій та здійснення процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", який є позичальником за укладеним з ПАТ "Державний ощадний банк України" кредитним договором № 280 від 23.05.2013, в забезпечення виконання якого було укладено спірний іпотечний договір. Позивач також вказав на наявність всіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, необхідних для розірвання іпотечного договору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.11.2014 (суддя Пінчук В.І.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Розірвано іпотечний договір №2 від 23.05.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ЛТД" та публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 710. Визначено наслідки розірвання іпотечного договору №2 від 23.05.2013, як припинення зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ЛТД" перед публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України". Стягнуто з ПАТ "Державний ощадний банк України" на користь ТОВ "Капітал Інвест ЛТД" 1 218,00 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що правовідносини іпотеки за спірним договором станом на час розгляду справи є припиненими на підставі ч. 5 ст. 3 та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", оскільки визначений сторонами в договорі строк його дії пов'язаний з моментом повного виконання зобов'язань іпотекодавцем за кредитним договором, що не може розглядатися як встановлення строку дії іпотечного договору та суперечить ст. 252 ЦК України. У зв'язку з цим, суд дійшов висновку, що відповідач, який не визнає настання наслідків ч. 5 ст. 3 та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" та утримує майно під забороною відчуження, своїми діями істотно порушує умови іпотечного договору № 2 від 23.05.2013, що є підставою для розірвання договору відповідно до ст. 651 ЦК України.

Крім цього, суд встановив і наявність підстав для розірвання іпотечного договору на підставі ст. 652 ЦК України у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при його укладенні, та якими, за висновком суду, є прийняття Національним банком України та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішень про відкликання ліцензій та здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк". При цьому, суд встановив наявність всіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, необхідних для розірвання іпотечного договору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 (колегія суддів у складі: Агрикова О.В. - головуючий, Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.) апеляційну скаргу ПАТ "Державний ощадний банк України" залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 27.11.2014 - без змін.

При цьому, суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду щодо наявності підстав для розірвання спірного іпотечного договору відповідно до ст. 652 ЦК України у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при його укладенні, однак, визнав помилковими висновки суду першої інстанції відносно припинення правовідносин іпотеки за спірним договором на підставі ч. 5 ст. 3 та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" та застосування судом першої інстанції ст. 651 ЦК України, як підстави для розірвання договору.

В касаційній скарзі публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" просить рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту статті 1117 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що завданням господарського суду касаційної інстанції є перевірка застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судами фактичних обставин справи.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, 23.05.2013 між публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (позичальник) та публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (позикодавець) укладено договір кредитної лінії № 280 (далі за текстом - кредитний договір), відповідно до п. 2.1. якого банк зобов'язався надати на умовах цього договору, а позичальник зобов'язався отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку і на умовах, визначених цим договором.

Пунктами 2.2., 2.3. кредитного договору сторони погодили, що кредит надається у вигляді відновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 21.11.2014 та максимальним лімітом кредитування в розмірі 300 000 000,00 грн.

23.05.2013 в забезпечення виконання кредитних зобов'язань ПАТ "Брокбізнесбанк" по зазначеному кредитному договору між публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (іпотекодержатель) та публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 1, відповідно до п.п. 1.1., 1.3. якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, передав в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, що належить іпотекодавцю на праві власності, - нерухоме майно, а саме: виробничий корпус №47 (літ. А, А'), загальною площею 12 572,0 кв.м, яке знаходиться у м. Києві, по бул. Івана Лепсе, буд. 4, вартістю 308 921 000,00 грн, визначеною за взаємною згодою сторін.

Крім того, 23.05.2013 в забезпечення виконання кредитних зобов'язань ПАТ "Брокбізнесбанк" по кредитному договору № 280 від 23.05.2013 між публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ЛТД" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 2 (далі за текстом - іпотечний договір), відповідно до п.п. 1.1., 1.4. якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання передав в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, що належить іпотекодавцю на праві власності, а саме: нежилий будинок, загальною площею 2 590,8 кв.м, який знаходиться у м. Києві по вул. Саксаганського, буд. 115а, вартістю 144 015 000,00 грн, визначеною за взаємною згодою сторін.

На виконання умов кредитного договору №280 відповідач перерахував на рахунок ПАТ "Брокбізнесбанк" 300 000 000,00 грн кредитних коштів. ПАТ "Брокбізнесбанк" протягом періоду з 12.08.2013 по 18.02.2014 повернув публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк" 120 000 000,00 грн кредитних коштів. Зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом ПАТ "Брокбізнесбанк" не виконував.

Постановою правління Національного банку України № 107 від 28.02.2014 публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 9 від 28.02.2014 в ПАТ "Брокбізнесбанк" призначено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03.03.2014 по 02.06.2014.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" публічному акціонерному товариству "Брокбізнесбанк" було заборонено здійснювати задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а кредиторам заборонено примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

20.03.2014 в період дії тимчасової адміністрації відповідач звернувся до публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" з вимогою (лист № 26/3-06/492-2930 від 18.03.2014) про дострокове повернення грошових коштів за кредитним договором № 280 від 23.05.2013. У відповідь на зазначену вимогу ПАТ "Брокбізнесбанк" повідомив про неможливість повернення кредитних коштів з огляду на запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Брокбізнесбанк".

На підставі постанови правління Національного банку України № 339 від 10.06.2014 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 45 від 11.06.2014 про початок здійснення процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" на період з 10.06.2014 до 10.06.2015 включно. Відомості про ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду опубліковано у газетах "Урядовий кур'єр" № 106 (5235) від 14.06.2014 та "Голос України" № 113 (5863) від 14.06.2014.

13.05.2014 ПАТ "Державний ощадний банк України" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Капітал Інвест ЛТД" про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 2 від 23.05.2013. За вказаним позовом господарським судом міста Києва порушено провадження по справі № 910/8992/14.

Натомість 18.09.2014 товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ЛТД" звернулося до господарського суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про розірвання іпотечного договору №2 від 23.05.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 710, укладеного між сторонами у справі, та визначення наслідків розірвання вказаного іпотечного договору, як припинення зобов'язань товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ЛТД" перед публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України".

В якості підстав для розірвання зазначеного іпотечного договору позивач послався на істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, а саме: прийняття Національним банком України та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішень про відкликання ліцензій та здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк", а також вказав на наявність всіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, необхідних для розірвання іпотечного договору. Зокрема зазначив, що:

- по-перше, в момент укладення спірного іпотечного договору виходив з того, що така істотна зміна обставин не настане, оскільки станом на дату укладення договору ПАТ "Брокбізнесбанк" було прибутковою фінансовою установою, за розміром активів посідало 17-е місце серед 175 українських банків, будь-які ознаки неплатоспроможності банку були відсутні;

- по-друге, він, як іпотекодавець, не мав змоги усунути істотні обставини після їх виникнення, оскільки в силу закону позбавлений права впливати на дію та припинення тимчасової адміністрації, а також на запровадження процедури ліквідації фінансової установи;

- по-третє, реалізація відповідачем, як іпотекодержателем, свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу ПАТ "Брокбізнесбанк" за кредитним договором № 280 від 23.05.2013 порушить співвідношення майнових інтересів сторін і позбавить позивача, як заінтересовану сторону, того, на що він розраховував при укладенні іпотечного договору № 2 від 23.05.2013, а саме: належного виконання основним боржником усіх зобов'язань за кредитним договором у визначені строки та припинення іпотеки майна згідно зі ст. 17 Закону України "Про іпотеку";

- по-четверте, із суті іпотечного договору прямо не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач, як заінтересована сторона.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для розірвання спірного іпотечного договору відповідно до ст. 652 ЦК України у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при його укладенні. Однак, колегія суддів вважає зазначені висновки судів помилковими та такими, що зроблені на підставі неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це перебачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі ст. 1, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. (ст. 1, ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

Як встановлено судами попередніх інстанцій спірний іпотечний договір № 2 від 23.05.2013 укладено між сторонами у справі в забезпечення виконання кредитних зобов'язань ПАТ "Брокбізнесбанк" по кредитному договору № 280 від 23.05.2013, укладеному між ПАТ "Брокбізнесбанк" та ПАТ "Державний ощадний банк України" (іпотекодержатель).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закон України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п. 3.1.5. іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором та/або іпотекодавцем обов'язків за цим договором, а також в інших випадках, передбачених цим договором, законодавством, кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, включаючи: основну суму боргу відповідно до умов зобов'язання, проценти за користування кредитним коштами, неустойки (пені, штрафу) та інші платежі і санкції, що передбачені та/або які випливають із зобов'язання, а також витрати, пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору та/або іпотекодавцем умов цього договору, витрат іпотекодержателя, пов'язаних з пред'явленням вимоги за кредитним договором та зі зверненням стягнення на предмет іпотеки за цим договором, а також витрати на утримання ц збереження предмета іпотеки.

В пункті 3.1.6. іпотечного договору сторони передбачили, що іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою за Іпотечним договором, а якщо вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет іпотеки, в тому числі у разі порушення проти позичальника провадження у справі про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом позичальника або прийняття рішення про ліквідацію позичальника судом.

В підпунктах 5.1.8., 5.1.9. пункту 5.1. іпотечного договору іпотекодавець засвідчив та гарантував, що під час укладення цього договору не знаходився під впливом обману, насильства, погрози, угоди, вчиненої внаслідок зловмисної домовленості або збігу тяжких обставин; умови даного договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими.

Таким чином, укладаючи спірний іпотечний договір № 2 від 23.05.2013, позивач і відповідач, як іпотекодавець та іпотекодержатель, усвідомлювали та передбачили умовами вказаного договору можливість настання таких обставин, як віднесення позичальника до категорії неплатоспроможних та його ліквідацію, а також пов'язану з цим можливість невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

З огляду на викладене, здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" не є істотною зміною обставин, яким сторони керувались при укладенні спірного іпотечного договору, оскільки така обставина була передбачена сторонами в спірному договорі.

Відповідно до ч.2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Однак, висновки судів попередніх інстанцій про те, що в момент укладення спірного іпотечного договору сторони, враховуючи офіційні фінансові (економічні) показники діяльності ПАТ "Брокбізнесбанк", не могли перебачити можливість ліквідації останнього та виходили з того, що така істотна зміна обставин не настане, є безпідставними, оскільки спростовуються умовами самого іпотечного договору, в якому, зокрема в п. 3.1.6., сторони передбачили можливість віднесення позичальника до категорії неплатоспроможних та його ліквідацію, а також пов'язану з цим можливість невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, про що було зазначено вище.

Таким чином, укладаючи іпотечний договір, сторони усвідомлювали правову природу іпотеки, яка полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення вимог саме за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника, та, уклавши договір, прийняли на себе певні економічні ризики, в т.ч. ризик неможливості виконання зобов'язань ПАТ "Брокбізнесбанк" за кредитним договором № 280 від 23.05.2013 у разі ліквідації позичальника.

Крім того, колегія суддів не може погодитись і з висновком судів попередніх інстанцій про те, що виконання спірного іпотечного договору порушить співвідношення майнових інтересів його сторін та позбавить позивача, як заінтересовану сторону, того, на що вона розраховувала при укладенні договору, з огляду на наступне.

Положення Закону України "Про іпотеку" не передбачають отримання іпотекодавцем будь-чого в результаті укладення договору іпотеки, а посилання позивача на те, що він при укладенні іпотечного договору № 2 від 23.05.2013 розраховував на належне виконання ПАТ "Брокбізнесбанк" усіх зобов'язань за кредитним договором у визначені строки та неможливість зміни істотних обставин, за яких основному боржнику в силу законодавства буде заборонено виконувати свої зобов'язання, спростовуються наведеним вище, зокрема тим, що сторони іпотечного договору передбачили умовами договору, в п.п. 3.1.5, 3.1.6. (3), (5), можливість порушення позичальником умов кредитного договору щодо сплати будь-яких платежів, які повинні здійснюватись відповідно до кредитного договору, в т.ч. і у разі ліквідації позичальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

За змістом наведеної норми у разі задоволення вимог іпотекодержателя майновим поручителем за рахунок предмета іпотеки відносини між іпотекодержателем, який є кредитором, та іпотекодавцем припиняються, а в майнового поручителя при цьому виникає право регресу до боржника, отже, права кредитора за основним зобов'язанням набуває майновий поручитель.

Тобто, позивач не позбавляється можливості реального задоволення своїх зворотних вимог до боржника з огляду на те, що такі вимоги позивача відповідно до ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" будуть віднесені до 7-ї черги, а посилання позивача на те, що віднесення його вимог до сьомої черги фактично позбавить його можливості реального задоволення своїх зворотних вимог до боржника на підставі ст. 11 Закону України "Про іпотеку" є лише його теоретичним припущенням та не означає, що такі вимоги не будуть задоволені.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 556 ЦК України, оскільки відповідно до ст. 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553-559 ЦК України), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем з огляду на те, що останній відповідає перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета іпотеки.

Помилковим є також і висновок судів попередніх інстанцій про те, що із суті іпотечного договору не впливає, що ризик зміни обставин несе позивач, оскільки, як було зазначено вище, умови спірного іпотечного договору свідчать про те, що позивач усвідомлював правову природу іпотеки та прийняв на себе певні економічні ризики, в т.ч. ризик неможливості виконання зобов'язань ПАТ "Брокбізнесбанк" за кредитним договором № 280 від 23.05.2013 у разі ліквідації позичальника. Така зміна обставин, як віднесення позичальника до категорії неплатоспроможних та початок здійснення процедури ліквідації, та, як наслідок, невиконання ним зобов'язань за кредитним договором, породжує в іпотекодавця ризик втрати належного йому предмету іпотеки, пов'язаний із виникненням в іпотекодержателя права задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку".

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ч. 2 ст. 652 ЦК України при розірванні спірного іпотечного договору з огляду на відсутність одночасно всіх чотирьох умов для розірвання договору при істотній зміні обставин, у зв'язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову у даній справі на підставі ст. 652 ЦК України.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав вважати припиненими правовідносини за спірним іпотечним договором відповідно до ч. 5 ст. 3 та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 18 Закону України "Про іпотеку" визначено, які істотні умови повинен містити іпотечний договір, до яких, зокрема віднесено зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання.

Наведеною нормою передбачено, що однією з істотних умов договору іпотеки має бути умова про строк виконання основного зобов'язання, а не строк дії самого договору іпотеки.

В спірному іпотечному договорі № 2 від 23.05.2013 містяться всі, визначені ст. 18 Закону України "Про іпотеку" істотні умови, в тому числі і строк виконання основного зобов'язання, про який зазначено в п. 2 розділу "Визначення термінів та їх тлумачення", та визначено, що зобов'язання - це зобов'язання позичальника (в повному обсязі або окремій його частині), що випливають з кредитного договору, в тому числі, але не виключно повернути іпотекодержателю кредитні кошти, отримані в рахунок кредитної лінії у розмірі 30000000 гривен із терміном повернення не пізніше 21 листопада 2014 року, та погашення згідно графіку та на умовах, зазначених у кредитному договорі.

Таким чином, при укладенні спірного іпотечного договору сторонами дотримано вимоги закону щодо наявності істотних умов, зокрема строку виконання основного зобов'язання.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Пунктом 11.1. іпотечного договору передбачено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами, скріплення їх підписів печаткою сторін та нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі.

Таким чином, в зазначеному пункті іпотечного договору сторони передбачили таку альтернативну умову припинення іпотеки, як "до припинення основного зобов'язання", що узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 3 та ст. 17 Закону України "Про іпотеку".

Крім того, обґрунтованим є також і висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для розірвання спірного іпотечного договору на підставі ст. 651 ЦК України у зв'язку з істотним порушенням договору другою стороною з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів порушення відповідачем умов спірного договору та понесення позивачем у зв'язку з цим шкоди, які б могли бути підставою для його розірвання.

Враховуючи те, що судами попередніх інстанцій було у повній мірі встановлено всі обставини, які мають значення для даної справи, проте таким обставинам була дана неправильна юридична оцінка та невірно застосовано норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд касаційної інстанції вважає за необхідне скасувати попередні судові рішення та прийняти нове рішення у справі яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задовольнити.

Рішення господарського міста Києва від 27.11.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 у справі № 910/19794/14 скасувати та прийняти нове рішення. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ЛТД" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 115-А, ідентифікаційний код 34354782) на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м.Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, ідентифікаційний код 00032129) 609,00 грн (шістсот дев'ять гривен) судового збору за подання апеляційної скарги та 852,60 грн (вісімсот п'ятдесят дві гривні шістдесят копійок) судового збору за подання касаційної скарги.

Доручити господарському суду першої інстанції видати відповідний наказ.

Головуючий Н. Кочерова

Судді Н. Мележик

В. Саранюк