РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2015Справа №910/1008/15-г

За позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва

до Фізичної особи - підприємця Кірпічнікової Галини Олександрівни

про стягнення боргу в розмірі 16 529,15 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Уманська О.В., за довіреністю

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва (далі - позивач) до Фізичної особи - підприємця Кірпічнікової Галини Олександрівни (далі - відповідач) про стягнення боргу в розмірі 16 529,15 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.01.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/1008/15-г, розгляд справи призначено на 11.02.2015 р.

03 лютого 2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 11.02.2015 р. представник позивача з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 23.01.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/1008/15-г позивач виконав.

У судове засідання 11.02.2015 р. представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 23.01.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/1008/15-г відповідач не виконав.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.02.2015 р. розгляд справи було відкладено на 04.03.2015 р.

У судове засідання 04.03.2015 р. представник позивача з'явився, надав суду пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 04.03.2015 р. не з'явився.

Відповідно до п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Слід також зазначити, що вищезгаданий інформаційний лист містить посилання на пункт 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» (із змінами від 08.04.2008 р.), в якому зазначається, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.1997 р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2012 року між Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією (далі - орендодавець), Фізичною особою - підприємцем Кірпічніковою Галиною Олександрівною (далі - орендар, відповідач) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» (далі - балансоутримувач) було укладено Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 119/1704 (далі - Договір оренди), згідно з п. 1.1 якого орендодавець на підставі протоколів постійної комісії Київради з питань власності від 03.04.2012 р. № 114, 22.08.2012 р. № 127 та розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.09.2012 р. № 505 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва; далі - об'єкти оренди, за адресою: м. Київ, вул. Бальзака, 75 для розміщення перукарні.

Відповідно до п. 2.1 Договору оренди об'єктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 24,60 кв.м., в тому числі 1 поверх - 17.30 кв.м., ганок - 7,30 кв.м. згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору.

Пунктом 2.4 Договору оренди визначено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс».

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Договору оренди за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі п. 21 Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 р. № 34/6250, та визначеної в Додатку № 1 до договору, та на дату підписання договору, за перший місяць оренди становить без ПДВ: 55,47 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 1 364,67 гривень. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Пунктом 3.2 Договору оренди передбачено, що орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця на рахунок балансоутримувача.

На підставі Акту приймання-передачі б/н від 28.09.2012 р. орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежиле приміщення загальною площею 24,60 кв.м., розташоване за адресою м. Київ, вул. Бальзака, 75.

Позивач зазначає суду, що у відповідача виникла заборгованість за Договором оренди в розмірі 12 125,61 грн., внаслідок чого 06.10.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості. Однак, через невиконання відповідачем зобов'язань і за вказаним договором, позивачем здійснено нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості (надалі - Договір), згідно пунктами 1, 2 якого сторони дійшли згоди щодо реструктуризації заборгованості, яка виникла внаслідок несплати дебітором кредитору орендної плати відповідно до умов договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду. Загальна сума боргу станом на 01.10.2014 р. за вказаним в п. 1 договором складає 12 738,73 грн.

За п. 3 Договору дебітор зобов'язується своєчасно та в повному обсязі погасити заборгованість зазначену в п. 2 цього договору, починаючи з 01.10.2014 р. по 30.09.2015 р. включно відповідними частинам та згідно з графіком наведеним в договорі.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до договору реструктуризації б/н від 06.10.2014 р. відповідачем фактично визнано заборгованість за Договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 119/1704 від 28.09.2012 року в розмірі 12 738,73 грн.

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення, з урахуванням того, що доказів сплати орендних платежів по Договору реструктуризації заборгованості, станом на березень 2015 року до суду не представлено, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати в розмірі 12 125,61 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 6.2 Договору оренди за несвоєчасну оплату орендних платежів Орендар сплачує на користь Балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення. У випадку примусового стягнення несвоєчасної сплаченої орендної плати у порядку, встановленому законодавством України, з Орендаря також стягується у повному обсязі втрати, пов'язані з таким стягненням.

З урахуванням викладеного, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором оренди щодо сплати орендних платежів, стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до поданого розрахунку, який визнаний судом обґрунтованим та арифметично вірним, підлягає 1 625,79 грн. пені за невиконання зобов'язання щодо сплати орендних платежів за користування приміщенням.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, 3% річних складають 535,87 грн. та інфляційні втрати складають 2 241,88 грн. Вказані суми також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача орендної плати, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 16 529,15 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 - 85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кірпічнікової Галини Олександрівни (02096, м. Київ, вулиця Ялтинська, будинок 10/14, квартира 21; ІНН: ) на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства "Житлорембудсервіс" Деснянського району м. Києва (02217, м. Київ, вулиця Закревського, будинок 15; ідентифікаційний код: 31776030) заборгованість з орендної плати в розмірі 12 125 (дванадцять тисяч сто двадцять п'ять) грн. 61 коп., пеню в розмірі 1 625 (одна тисяча шістсот двадцять п'ять) грн. 79 коп., інфляційні втрати в розмірі 2 241 (дві тисячі двісті сорок одна) грн. 88 коп., 3% річних в розмірі 535 (п'ятсот тридцять п'ять) грн. 87 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Повне рішення складено 10.03.2015 р.

Суддя О.В. Нечай