УХВАЛА

10.03.2015Справа № 910/28729/14
За позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (вул. І.Федорова, 32-А, м. Київ, 03038; вул. Горького, 169, м. Київ, 03150)

до приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" (вул. Борщагівська 145, м. Київ, 03056)

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 17 985,80 грн.

Суддя Селівон А.М.

представники сторін:

від позивача - Чекалов А.В. (дов. № 0114-209 від 29.12.2014);

від відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 17 985,80 грн, а також судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 827,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що виплативши відповідно до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-13-00062 від 05.02.2013 страхувальнику страхове відшкодування в сумі 17 985,80 грн, він набув згідно ст. 993Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" право регресної вимоги про стягнення виплаченого страхового відшкодування до відповідача у справі як особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.12.2014 порушено провадження у справі № 910/28729/14 та призначено до розгляду на 28.01.2015р.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 28.01.15 та 24.02.15 р. розгляд справи відкладено на 24.02.15 р. та 10.03.15 р. відповідно.

До судового засідання 10.03.15р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява №8131/1973УСГ від 04.03.2015 року, в якій позивач вказує на те, що при розрахунку суми позову ним не враховувався розмір франшизи, який становить 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп., зменшує суму позову на розмір франшизи та просить стягнути з відповідача 16985,80 грн.страхового відшкодування в порядку регресу. Подана позивачем заява долучена судом до матеріалів справи.

У судове засідання 10.03.2015 р. з'явився уповноважений представник позивача, уповноважений представник відповідача в судове засідання не з"явився.

Заяв та клопотань процесуального характеру від відповідача на час проведення судового засідання 10.03.15 р. до суду не надходило.

Клопотання від представника позивача про здійснення фіксації судового засідання технічними засобами до суду не надходило. Засідання господарського суду по розгляду даної справи проведено без фіксації технічними засобами. Судовий процес відображено у протоколі судового засідання.

Дослідивши зміст позовної заяви та поданої 05.03.15 р. заяви позивача № 8131/1973УСГ, судом розцінено останню як заяву про зменшення розміру первісно заявлених позовних вимог на 1000,00 грн..

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Згідно з частиною третьою ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Враховуючи, що зменшення розміру позовних вимог є правом позивача, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не суперечить законодавству, не порушує передбачені ст. 22 ГПК процесуальні права відповідача, відповідачу було надано можливість надання доказів щодо зміни розміру позовних вимог та наведенні його доводів у судовому засіданні, суд приймає вищевказану заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду і спір вирішується з її урахуванням.

Згідно наявного в матеріалах справи відзиву на позовну заяву №1526 від 18.02.2015 відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на відсутність необхідних документів, які б свідчили про характер пошкоджень, спричинених застрахованому транспортному засобу у результаті ДТП та на підставі яких виплачено страхове відшкодування страхувальнику позивача.

Окрім того, відповідач заперечує проти розміру заявленої до стягнення суми, посилаючись на положення ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якому зазначено, що у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, та вказуючи на те, що рахунок №С4212450-1 від 04.02.2014 не може бути визнаний належним засобом доказування, оскільки повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/2092, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 щодо підтвердження розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку. Зокрема, на думку відповідача, застосуванню підлягають приписи п.7.38, 7.39 Методики щодо визначення розміру фізичного зносу колісного транспортного засобу та його врахування під час встановлення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку.

Також відповідач звертає увагу на те, що вказаний рахунок СТО не містить інформації з приводу проведення відновлювального ремонту деталей, які були пошкоджені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.01.2014 у м. Києві по вул. Дніпровській Набережній. Натомість, зазначений рахунок СТО містить перелік робіт, які згідно акту огляду транспортного засобу та довідки ДАІ про ДТП не були пошкоджені внаслідок ДТП від 01.01.14 р..

Крім цього, відповідач ставить під сумнів фактичне пошкодження переднього бамперу автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер АІ4897СО, оскільки згідно первинної довідки ДАІ, наданої відповідачем разом із відзивом, у дорожньо-транспортній пригоді від 04.01.2014 автомобіль отримав наступні механічні пошкодження: переднє ліве крило, передня ліва дверка, задня ліва дверка, лівий поріг. В матеріалах справи також наявна копія цієї ж довідки ДАІ, подана позивачем у додатках до позовної заяви, у якій наявні відмінності щодо переліку завданих пошкоджень автомобілю «Volkswagen Polo», а саме міститься додатковий напис - «передній бампер».

Судом за матеріалами справи встановлено, що автотоварознавче дослідження наземного транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер АІ4897СО не проводилось.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи має бути доручено компетентним організаціям чи безпосередньо спеціалістам, які володіють необхідними для цього знаннями.

Вищий господарський суд України у п.2 Постанови пленуму № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначив, що відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, до числа основних завдань автотоварознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів, їх складових, а також розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових унаслідок пошкодження останнього.

Враховуючи, що в процесі розгляду справи виникла необхідність для роз'яснення питань, які потребують спеціальних знань, для повного, всебічного та об'єктивного дослідження усіх матеріалів справи та фактичних обставин спору, а саме для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування щодо встановлення розміру завданих в результаті ДТП пошкоджень транспортного засобу та спричиненого в їх результаті матеріального збитку, а також зважаючи на те, що відповідач не погоджується з визначенням розміру матеріального збитку від пошкодження транспортного засобу та вказує на суперечливість наданих сторонами доказів, суд доходить висновку про необхідність призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Враховуючи те, що відповідно до п. 23 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, суд вважає за необхідне покласти витрати по оплаті експертизи на відповідача.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи.

Зважаючи на той факт, що для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи, в зв'язку з чим у цей період часу неможливо проводити процесуальні дії, суд дійшов висновку про достатність підстав для застосування до спірних правовідносин інституту зупинення провадження у справі, оскільки його застосування за змістом ст. 79 Господарського процесуального кодексу України обумовлюється, зокрема, призначенням господарським судом судової експертизи.

Приймаючи до уваги призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи, до отримання результатів експертизи провадження у справі підлягає зупиненню на підставі п.1 ч.2 ст.79 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 41, п.1 ч. 2 ст. 79, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/28729/14 судову автотоварознавчу експертизу .

2. Проведення судової автотоварознавчої експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

3. На вирішення судової автотоварознавчої експертизи поставити наступні питання:

- які саме пошкодження виникли у автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер АІ4897СО, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.01.2014р. у м. Києві по вул. Дніпровській Набережній.

- яка дійсна вартість матеріального збитку, спричиненого власнику наземного транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер АІ4897СО внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 04.01.14 р. (як з урахуванням фізичного зносу, так і без його врахування);

- яка дійсна вартість відновлювального ремонту наземного транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Polo», реєстраційний номер АІ4897СО.;

- чи перебувають у причинно - наслідковому зв"язку з пошкодженнями, отриманими автомобілем «Volkswagen Polo», реєстраційний номер АІ4897СО внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що сталася 04.01.14 р., виконані роботи з відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та використані при цьому деталі та матеріали, зазначені в рахунку № С4212450-1 від 04.02.14 р..

4. Для проведення експертизи справу № 910/28729/14 надіслати до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6).

5. Попередити експертів, які безпосередньо проводитимуть судову експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

6. Повідомити експертів про те, що відповідно до ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, якщо під час проведення судової експертизи встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовому експерту не були поставлені питання, у висновку він викладає свої міркування і щодо цих обставин.

7. По закінченню експертизи висновки та матеріали справи № 910/28729/14, а також документи, що підтверджують витрати, пов'язані з проведенням експертизи, надіслати до господарського суду.

8. Витрати, пов'язані з проведенням експертизи, на даній стадії розгляду покласти на Приватне акціонерне товариство "Українська охоронно-страхова компанія" (вул. Борщагівська 145, м. Київ, 03056), зобов"язавши оплатити виставлений експертною установою рахунок за проведення експертизи і надати суду відповідні докази такої оплати.

9. Зобов'язати сторони представити в розпорядження експертів, на їх вимогу, оригінали документів, необхідних для проведення експертизи, а також інші докази у цій справі.

10. Попередити сторони про майнову відповідальність за невиконання вимог ухвали господарського суду.

11. Провадження у справі № 910/28729/14 зупинити на час проведення судової експертизи.

Суддя А.М. Селівон