ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Справа № 904/9629/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючого (доповідач),
Грека Б.М., Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуДніпропетровського обласного центру зайнятості
на постанову та на рішенняДніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 року господарського суду міста Дніпропетровської області від 17.12.2014 року
у справі господарського судуДніпропетровської області
за позовомДніпропетровського обласного центру зайнятості
доДержавного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №6" Міністерства охорони здоров"я України
простягнення збитків
в засіданні взяли участь представники:

- позивача:не з"явився,
- відповідача:не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Дніпропетровський обласний центр зайнятості звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №6" Міністерства охорони здоров"я України про стягнення збитків у розмірі 24751,75 грн., завданих у зв"язку наданням відповідачем послуг з проведення медичного огляду працівників на платній основі у розмірі 24751,75 грн., що суперечить вимогам постанови КМ України від 17.09.1996 року №1138 і таке порушення (нецільове використання коштів Фонду) було виявлено під час проведення перевірки позивача територіальним управлінням Рахункової палати по Дніпропетровській та Запорізькій областях та відображено у Акті перевірки №21-10/07-23о від 25.09.2014 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2014 року (суддя Петрова В.І.) в позові відмовлено повністю.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 року (колегія суддів у складі: Березікіної О.В. - головуючого, суддів Дарміна М.О., Чус О.В.) рішення місцевого господарського суду від 17.12.2014 року залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові рішення обгрунтовані недоведеністю заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, Дніпропетровській обласний центр зайнятості подав касаційну скаргу, в якій просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2014 року скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а також дана невірна юридична оцінка обставинам справи, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків виходили з відсутності всіх елементів складу цивільного правопорушення.

Проте такі висновки колегія суддів вважає є передчасними та такими, що зробленими без врахування та ретельного дослідження всіх обставин справи.

Зокрема, досліджуючи предмет договору про надання медичних послуг №161, укладеного 23.12.2013 року між Дніпропетровським обласним центром зайнятості (замовник) та державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №6" Міністерства охорони здоров"я України (виконавець), суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що предмет цього договору є загальним і не розкриває характер та вид медичного огляду, який мав би надаватись виконавцем, а отже для встановлення наявності чи відсутності в діях відповідача протиправної поведінки, як складової цивільного правопорушення, суду необхідно було дослідити які саме медичні послуги надавались безпосередньо відповідачем в межах медичного огляду, проведеного в рамках цього договору та яким чином.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній Акт виконаних робіт від 22.01.2014 року, на який йде посилання у постанові суду апеляційної інстанції, як доказ належного виконання відповідачем своїх зобов"язань за договором про надання медичних послуг №161 від 23.12.2013 року, а також відсутній Акт визначення працівників, які підлягають попередньому(періодичному) медичному огляду, довідки про проходження попереднього (періодичного) огляду працівників та заключний акт, складений за результатами періодичного медичного огляду працівників, складання цих документів є обов"язковим відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров"я України від 21.05.2007 року №246 "Про затвердження порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій".

Крім того, суди попередніх інстанцій, досліджуючи протиправну поведінку в діях відповідача належним чином не дослідили питання яким категоріям працівників надавались ці послуги та чи віднесені ці працівники до категорії осіб, які підлягають обов"язковому попередньому чи періодичному медичному огляду відповідно до Закону України "Про охорону правці" та чи входять вони до переліку працівників, які підлягають обов"язковому профілактичному медичному огляду, адже в п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1996р. №1138 "Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я та вищих медичних закладах освіти" мова йде про надання платних послуг саме у разі проведення періодичного профілактичного огляду, а не просто будь - якого медичного огляду.

Судами попередніх інстанцій також не було досліджено, питання до якої території міста Дніпропетровська віднесений відповідач та який медичний заклад охорони здоров"я, має забезпечувати спеціалізовану та високоспеціалізовану медичну допомогу працівникам державних підприємств та населенню на цій території і на забезпечення якої виділяється відповідне бюджетне асигнування.

Врахування та дослідження вказаних вище обставин має істотне значення для правильного вирішення даного спору.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин у справі є виключна прерогатива судів першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на викладене та враховуючи повноваження суду касаційної інстанції, судова колегія вважає, що постановлені у справі судові рішення не можна визнати законними, обґрунтованими, прийнятими у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а тому, вони підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді, суду слід з'ясувати наведені в цій постанові обставини справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм, та доводам сторін належну правову оцінку та ухвалити законне і обґрунтоване рішення. Під час нового розгляду справи суду слід врахувати також, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, а обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, підтвердженими в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровського обласного центру зайнятості задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2014 року у справі № 904/9629/14 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий, суддя М.М.Черкащенко

Судді Б.М.Грек

Н.М.Нєсвєтова