ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.03.15р. Справа № 904/987/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок вартості про транспортованого позивачеві об'єму природного газу та відповідно, спожитого об'єму природного газу позивачем, за адресою м. Кривий Ріг, мкр. Сонячний, кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" за період з 01.10.2014 р. по 20.10.2014 р. у відповідності до вимог Правил обліку природного газу під час його транспортуванню газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених Наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року № 618.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2015 р. по справі № 904/987/15 порушено провадження та розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 04.03.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував з підстав викладених у відзиві на позов.

В судовому засіданні 04.03.2015 р. оголошено перерву до 17.03.2015 р.

У судове засідання 17.03.2015 р. представники позивача та відповідача явку не забезпечили.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 17.03.2015 року прийнято судове рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2012 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач) та Публічним акціонерним товариством "Криворіжгаз" (постачальник) укладений Договір на постачання природного газу за регульованим тарифом (далі - Договір), за умов п. 1.1. постачальник протягом 2013 року здійснює споживачу постачання природного газу (далі - газ) в обсягах порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Облік обсягів газу, що постачається на умовах Договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 р. № 618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26.01.2006 р. за № 67/11941, а також згідно з Технічною угодою, що є додатком 4 до Договору та іншими діючими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок обліку природного газу під час його розподілу (п. 3.2.Договору)

Відповідно до п. 3.3. Договору кількість реалізованого газу споживачу визначається на межі балансової належності об'єктів споживача за допомогою вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору

Згідно п. 2.9. Договору послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору.

У пункті 3.5. Договору сторони також визначили, що на підставі результатів вимірювання обсягу газу вузлами обліку сторонами складаються щомісяця акт приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 5.4.6. Національного Стандарту України ДСТУ 2708:2006 "Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення" тривалість перебування засобів вимірювальної техніки на повірці не повинна перевищувати 15 робочих днів після оплати за повірку.

Лічильник було перевірено та визнано придатним до експлуатації 08.09.2014 р., тобто в строк, передбачений вищезазначеним нормативним актом.

Проте, позивачем в серпні та вересні 2014 року оплата за повірку лічильника проведена не була. Лічильник газу позивачу працівниками ПАТ "Криворіжгаз" було встановлено 20.10.2014 р. після сплати ним відповідних послуг.

Відповідно до положень Додатка № 1 до Договору режим роботи двох котлів становить 24 години на добу, плити газової ПГ-4 становить 6 годин на добу.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок відповідача здійснений у чіткій відповідності до п. 2.10.1.1. Технічної угоди, яким передбачено, що перерахунки об'єму спожитого газу проводяться постачальником у випадку тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт).

Позивач у позовній заяві вказав, що наведені норми надають постачальнику (відповідачу) право на здійснення технічного розрахунку обсягів спожитого природного газу неопломбованого газового обладнання за проектною номінальною потужністю газового обладнання за період відсутності ЗВТ (пункти 5.3.1., 5.3.2. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 р. № 618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26.01.2006 р. за № 67/11941).

При розрахунках позивач дійсно врахував використання котла для обігріву, незважаючи, що перерахунок здійснювався в період закінчення опалювального сезону, однак вказана обставина узгоджується з умовами договору.

Таким чином, чинним законодавством передбачено можливість здійснення перерахунку обсягу спожитого природного газу за період відсутності (несправності) ЗВТ обліковою організацією за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

З огляду на вищезазначене та положення укладеного між сторонами договору, строк оплати природного газу є таким, що настав.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, безпідставні та такі, що до задоволення не підлягають.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір по справі слід віднести на позивача, оскільки в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Суддя І.А. Рудовська