ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2015 р.Справа № 916/4751/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мацюри П.Ф.,

суддів: Ліпчанської Н.В., Лисенко В.А.

при секретарі судового засідання : Молодові В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Ященко Р.Ю., за довіреністю;

від відповідача - Куніциної Т.Д., за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району "Роздільнатеплокомуненерго"

на рішення господарського суду Одеської області від 03 лютого 2015 року

по справі № 916/4751/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району "Роздільнатеплокомуненерго"

про стягнення 49 953,35 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району "Роздільнатеплокомуненерго" 49953,35 грн, з яких: 7% штрафу від суми простроченого платежу в розмірі 38182,25 грн., пеню в розмірі 9169,76 грн., інфляційних витрат в сумі 766,37 грн., 3% річних в сумі 1834,38 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03 лютого 2015 року у справі №916/4751/14 (суддя Степанова Л.В.) позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, стягнути з Комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району "Роздільнатеплокомуненерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 7 % штрафу у розмірі 38 182 грн. 85 коп., пеню у розмірі 9 169 грн. 76 коп., 3 % річних у сумі 1 833 грн. 96 коп., інфляційні витрати у розмірі 766 грн. 37 коп. та судовий збір у розмірі 1 826 грн. 98 коп., в решті позову відмовлено.

Рішення господарського суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем було погашено вартість отриманого природного газу у повному обсязі, але з порушення строків її оплати, обумовлених умовами договору № 19/971-БО-23 від 03.09.2012р. Господарський суд першої інстанції зазначив, що позивачем при розрахунках 3% річних за жовтень-грудень 2012 р. були здійснені помилки, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, в сумі 1833,96 грн., замість заявлених позивачем до стягнення 3% річних в сумі 1834,38 грн. В іншій частині позовні вимоги на думку господарського суду першої інстанції є обґрунтованими та такими, що нараховані до вимог чинного законодавства.

Відповідач із рішенням суду першої інстанції не згодний, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю. За доводами скаржника, позивач мав розраховувати суму пені та інфляційних витрат, починаючи з листопада 2013 року, на що суд першої інстанції не звернув увагу, хоча у судовому засіданні було заявлено вимогу про застосування позовної давності щодо нарахування пені позивачем.

04 березня 2015 року від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент розвитку інфраструктури та житло-комунального господарства Одеської державної адміністрації. Зазначене клопотання було розглянуто в судовому засіданні господарського суду апеляційної інстанції, та залишене без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні господарського суду апеляційної інстанції підтримав вимоги викладенні в апеляційній скарзі і наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги КП спільної власності територіальних громад Роздільнянського району "Роздільнатеплокомуненерго", та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, з огляду на наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 03 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець) та Комунальним підприємством спільної власності територіальних громад Роздільнянського району "Роздільнатеплокомуненерго" (Покупець) було укладено договір купівлі - продажу природного газу № 19/971-БО-23 (надалі - договір № 19/971-БО-23 від 03.09.2012р.) відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору № 19/971-БО-23 від 03.09.2012р. Продавець передає Покупцеві з 01 вересня 2012 року по 31 грудня 2012 року газ обсягом до 93,0 тис. куб. м, у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.): липень - жовтень - 10,0; серпень - листопад - 36,0; вересень - грудень - 47,0.

Згідно з п. 3.3 договору № 19/971-БО-23 від 03.09.2012р. приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Договір набув чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 вересня 2012 року і діяв в частині поставки газу до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договору № 19/971-БО-23 від 03.09.2012р.).

На виконання умов договору Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" протягом жовтня - грудня 2012р. було поставлено, а Комунальним підприємством спільної власності територіальних громад Роздільнянського району "Роздільнатеплокомуненерго" прийнято природного газу в обсязі 172,063 тис. куб. м. на загальну суму 802 112,29 грн.

Зазначена вище поставка природного газу підтверджується з актами приймання - передачі природного газу від 27.11.2012р., від 30.11.2012р. та від 31.12.2012р. (а.с. 20-22).

Пунктом 5.2 договору № 19/971-БО-23 від 03.09.2012р. передбачено, що ціна за 1000 куб. м. газу становить 3 509,00 грн. без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%, податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільчими трубопроводами - 305,60 грн., крім того ПДВ - 20% - 61,12 грн., всього з ПДВ - 366,72 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 3 884,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ - 4661,74 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору № 19/971-БО-23 від 03.09.2012р. оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Відповідач свої зобов'язання по договору № 19/971-БО-23 від 03.09.2012р належним чином не виконав, розрахувавшись за отриманий газ не вчасно, що підтверджується реєстром прийнятих платежів на користь НАК "Нафтогаз України" від КП "Роздільнатеплокомуненерго" через ТА "Ощадбанк" за період з 03.09.2012р. по 12.05.2014р., наявного в матеріалах справи. Факт порушення відповідачем строків оплати отриманого газу підтверджується і самим відповідачем в відзиві на позовну заяву (а.с. 41-42) та в апеляційній скарзі. Порушення строків виконання зобов'язань відповідач пояснює несвоєчасно отриманою субвенцією з державного бюджету згідно Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування" від 29 січня 2014 р. N 30, яка була отримана лише у травні 2014 року за 2012 рік.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов -

Згідно з окремими положеннями п. 7.2 договору № 19/971-БО-23 від 03.09.2012р. у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

Виходячи з вище викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 7 % штрафу за листопад - грудень 2012р. у розмірі 38 182,85 грн. та пені за жовтень - грудень 2012р. у розмірі 9 169,76 грн. є обґрунтованим та таким, що нараховані відповідно до вимог чинного законодавства, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог стягнення з відповідача інфляційні витрати за листопад - грудень 2012р. у розмірі 766,37 грн. та 3 % річних за жовтень - грудень 2012р. у розмірі 1 834,38 грн. господарський суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем здійсненні помилки при розрахунку 3 % річних за жовтень - грудень 2012р. у розмірі 1 834,38 грн., та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 1833,96 грн .

Нараховані позивачем інфляційні витрати за листопад - грудень 2012р. у розмірі 766,37 грн. є обгрунтованими та таким, що нарахований відповідно до вимог чинного законодавства, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Господарський суд апеляційної інстанції, не приймає доводи апеляційної скарги стосовно того, що господарським судом першої інстанції безпідставно не застосована ч.2 ст. 258 ЦК України, а саме позовна давність в один рік до вимог про стягнення пені.

Зазначені доводи апеляційної скарги спростовуються пунктом 9.3 договору № 19/971-БО-23 від 03.09.2012 р., відповідно до якого строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свої прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у п'ять років.

У відповідності до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Тобто, сторони при укладанні договору № 19/971-БО-23 від 03.09.2012 р. за погодженням збільшили термін строку позовної давності до п'яти років, а тому вимоги ч.2 ст. 258 ЦК України, а саме спеціальна позовна давність в один рік, не можуть бути застосовані до даних позовних вимог.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та наданим доказам, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 03.02.2015 р. по справі № 916/4751/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району "Роздільнатеплокомуненерго" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя П.Ф. Мацюра

Суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська