ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015 р. Справа № 917/100/15

За позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі (вул. Шевченка, буд. 8, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500)

до Відкритого акціонерного товариства "Полтавський завод газорозрядних ламп" (вул. Заводська, буд. 3, м. Полтава, Полтавська область, 36007)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Руденко Юрій Борисович (вул. Польова, буд. 26, кв. 2, м. Лубни, 37500)

про стягнення 39380,86 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Мірошниченко О. М.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Розглядається позовна заява про стягнення 39380,86 грн. відшкодування надмірно виплаченої пенсії за період з 10.07.2006р. по 31.07.2014р. колишньому працівнику відповідача - громадянину Руденку Ю.Б.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не надав.

Третя особа письмових пояснень по суті спору суду не надала.

Відповідач зареєстрований як юридична особа за адресою: вул. Заводська, буд. 3, м. Полтава, Полтавська область, 36007, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців (а.с.7-8).

Про час та місце розгляду справи позивач, відповідач та третя особа повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 27.01.2015р., від 13.02.2015р., розпискою від 12.02.2015р. (а.с.19-20, 32-33, 34).

В судовому засіданні 17.03.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

06 липня 2006 року відповідачем було видано Руденку Юрію Борисовичу довідку № 722 про заробітну плату для обчислення пенсії за період січень 1991р. - грудень 1995р. (а.с.14).

На підставі даних вказаної довідки Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі (позивачем) за розпорядженням № 128130 від 10.07.2006р. Руденку Юрію Борисовичу призначено пенсію за віком в розмірі 1032,57 грн. з 01.07.2006р. та 1034,04 грн. з 01.10.2006р. (а.с.9).

24.06.2014р. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі було проведено перевірку з питань достовірності даних про заробітну плату, зазначену в довідці, виданої відповідачем на ім'я Руденка Юрія Борисовича.

За результатом цієї перевірки позивачем складено відповідний Акт перевірки характеру виконуваної роботи та умов праці для підтвердження права працівника на пільгове забезпечення та довідок про заробітну плату за № 333 від 24.06.2014р. Зазначений акт було підписано уповноваженим представником відповідача (далі - акт перевірки; а.с.10).

Згідно акту перевірки позивачем встановлено, що в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії № 722 від 06.07.2006р. відповідачем було вказано завищені розміри заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсій, за 1991 р., 1992р., 1994р., 1995р.

На виправлення помилки відповідачем було видано оновлену довідку № 39 від 24.06.2014р. про заробітну плату для обчислення пенсії Руденку Юрію Борисовичу з відкоригованими даними про суми заробітної плати за період січень 1991р. - грудень 1995р. (а.с.13).

Отже, внаслідок надання відповідачем недостовірних даних, протягом періоду липень 2006р. - липень 2014р. Руденку Ю. Б. виплачувалася пенсія в завищеному розмірі, що призвело до виникнення переплати пенсії на загальну суму 39380,86 грн. (розрахунок - а.с.11-12).

Позивачем було прийнято рішення № 344 від 28.07.2014р. про утримання з пенсіонера переплаченої суми пенсії (а.с.22).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2014р. у справі № 539/3648/14-а вказане рішення було визнано протиправним та скасовано (а.с.24-26).

19.12.2014р. позивач прийняв рішення № 522 про припинення утримання з пенсіонера сум переплаченої пенсії та про повернення утриманих коштів пенсіонеру (а.с.23).

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Визначена у вказаній нормі Цивільного кодексу відповідальність є деліктною і застосування такого виду відповідальності можливе лише при наявності певних, передбачених законом умов, а саме: наявність складу правопорушення, тобто - наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди - відповідача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина відповідача - заподіювача шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" довідки про заробітну плату видаються підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Як було встановлено вище судом, надмірна виплата сум пенсій відбулася внаслідок подання відповідачем недостовірної довідки, в якій відповідачем було вказано завищені розміри заробітної плати Руденку Ю. Б., яка враховується при обчисленні пенсій.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного відповідач суду не надав.

Встановлені обставини свідчать про те, що завдана шкода у вигляді переплати пенсії в розмірі 39380,86 грн. відбулася внаслідок неправомірних дій відповідача за його вини. Відшкодування вказаної шкоди покладається на відповідача за нормами статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В постанові Верховного Суду України від 18.06.2013р. у справі № 21-204а13 (за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Чернігівського обласного військового комісаріату), викладена правова позиція про те, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення частини четвертої статті 21 КАС, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

За встановлених судами обставин відповідач у спірних відносинах не виконує функцій суб'єкта владних повноважень, а виступає організацією, установою, яка мала надати документи, необхідні для перерахунку пенсії органами, що призначають пенсії.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатись державні та інші органи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

У відповідності до п. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у т.ч. щодо приватизації майна та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Згідно із п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 2442 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В даному позові позивачем заявлено вимоги до Відкритого акціонерного товариства "Полтавський завод газорозрядних ламп" про стягнення суми переплаченої пенсії, спричиненої внаслідок видачі недостовірних документів.

Таким чином, позивачем заявлені позовні вимоги про коштів за відсутності публічно-правового спору, отже даний спір підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

В ч. 3 ст. 49 ГПК України визначено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

Вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Полтавський завод газорозрядних ламп" (вул. Заводська, буд. 3, м. Полтава, Полтавська область, 36007; ідентифікаційний код 05758463) на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі (вул. Шевченка, буд. 8, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500; ідентифікаційний код 37710525) 39380грн. 86 коп. переплаченої пенсії.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Полтавський завод газорозрядних ламп" (вул. Заводська, буд. 3, м. Полтава, Полтавська область, 36007; ідентифікаційний код 05758463) в доход Державного бюджету України 1827грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано: 17.03.2015р.

Суддя Безрук Т. М.