РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015Справа №910/12454/14
За позовом Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного

комітету України

До Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ

"Інформ-Ресурси"

Про стягнення 68 000 грн. штрафу та 68 000, 00 грн. пені

Судді: Картавцева Ю.В. (гол.)

Босий В.П.

Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача Новицький М.З. - представник (дов. № 78 від 14.03.2015 р.)

від відповідача Трафимова Ю.Ю. - представник (дов. № б/н від 21.04.2014 р.)

СУТЬ СПОРУ:

Запорізьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ "Інформ-Ресурси" про стягнення штрафу в розмірі 68 000,00 грн. та 10 200,00 грн. пені, внаслідок прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.03.2014 р. № 12-рш.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.03.2014 р. № 12-рш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» на Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ "Інформ-Ресурси" накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн. за вчинення порушення, передбаченого п.1 ч. 2 ст. 13, п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг по зберіганню тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які було б неможливо встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідач штраф в розмірі 68 000,00 грн. у встановлені строки не сплатив, внаслідок чого позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за кожен день прострочення сплати штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.06.2014 р. порушено провадження у справі № 910/12454/14, та призначено розгляд справи на 14.07.2014 р.

У судове засідання 14.07.2014 р. представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

08.07.2014 р. відділом діловодства суду отримано від представника позивача заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд стягнути 68 000 грн. штрафу та 34 680, 00 грн. пені.

Розглянувши у судовому засіданні 14.07.2014 р. заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, подану через відділ діловодства суду 08.07.2014 р., суд зазначає наступне.

Ч. 4 ст. 22 ГПК України визначено, що позивач до прийняття рішення по справі вправі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За таких обставин заява позивача про збільшення позовних вимог приймається до розгляду.

У зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача, невиконанням вимог ухвали суду, суд відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 25.07.2014 р., про що виніс відповідну ухвалу.

У судове засідання 25.07.2014 р. представник відповідача повторно не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

18.07.2014 р. відділом діловодства суду отримано від представника позивача заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд стягнути 68 000 грн. штрафу та 45 900, 00 грн. пені.

Розглянувши у судовому засіданні 25.07.2014 р. заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, подану через відділ діловодства суду 18.07.2014 р., суд зазначає наступне.

Ч. 4 ст. 22 ГПК України визначено, що позивач до прийняття рішення по справі вправі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За таких обставин заява позивача про збільшення позовних вимог приймається до розгляду.

Також у даному судовому засіданні представник позивача подав суду клопотання про продовження терміну розгляду справи на більш тривалий строк, ніж встановлено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів, то суд задовольнив зазначене клопотання.

Водночас у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача, невиконанням вимог ухвали суду, суд відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 01.09.2014 р., про що виніс відповідну ухвалу.

18.08.2014 р. відділом діловодства суду отримано від представника позивача заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд стягнути 68 000 грн. штрафу та 68 000, 00 грн. пені.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 01.09.2014 р. справу №910/12454/14 за позовом Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ «Інформ-Ресурси» про стягнення 68 000 грн. штрафу та 45 900, 00 грн. пені передано на розгляд судді Поляковій К.В.

Ухвалою суду від 01.09.2014 р. справу № 910/12454/14 прийнято до провадження суддею Поляковою К.В., розгляд справи призначено на 29.09.2014 р.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 08.09.2014 р. справу №910/12454/14 за позовом Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ «Інформ-Ресурси» про стягнення 68 000 грн. штрафу та 45 900, 00 грн. пені передано на розгляд судді Картавцевій Ю.В.

Ухвалою суду від 08.09.2014 р. справу № 910/12454/14 прийнято до провадження суддею Картавцевою Ю.В., розгляд справи призначено на 29.09.2014 р.

25.09.2014 р. відділом діловодства суду отримано від представника відповідача клопотання про зупинення провадження у справі з підстав оскарження відповідачем спірного рішення до Запорізького окружного адміністративного суду, постановою якого від 02.06.2014 р. позов Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ «Інформ-Ресурси» задоволено та визнано недійсним спірне рішення Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. При цьому, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на постанову від 02.06.2014 р., розгляд справи призначено на 12.02.2015 р.

За таких обставин відповідач просить суд зупинити провадження у даній справі до вирішення адміністративної справи про визнання протиправним та скасування спірного рішення позивача.

Судом відкладено розгляд даного клопотання до наступного судового засідання.

За таких обставин, у судовому засіданні 29.09.2014 р. оголошено перерву до 20.10.2014 р.

10.10.2014 р. відділом діловодства суду отримано від представника позивача пояснення по справі, відповідно до яких останній просить суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з підстав того, що чинним законодавством України передбачено порядок оскарження рішення Антимонопольного комітету України чи його територіальних підрозділів виключно до господарських судів, а тому, з огляду на оскарження спірного рішення позивача до адміністративного суду, позивач вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі.

У судовому засіданні 20.10.2014 р. представник позивача підтримав подану 18.08.2014 р. заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Розглянувши у даному судовому засіданні заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд зазначає наступне.

Ч. 4 ст. 22 ГПК України визначено, що позивач до прийняття рішення по справі вправі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За таких обставин заява позивача про збільшення позовних вимог приймається до розгляду.

Також у судовому засіданні 20.10.2014 р. представник відповідача подав суду клопотання про продовження терміну розгляду справи на більш тривалий строк, ніж встановлено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів, то суд задовольнив зазначене клопотання.

У судовому засіданні 20.10.2014 р. оголошено перерву до 24.11.2014 р. о 11 год. 00 хв.

Відповідно до ч. 1 ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яка справа, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Зважаючи на ту обставину, що справа № 910/12454/14 відноситься до категорії складних, з метою забезпечення повного та об'єктивного розгляду справи, суд, в судовому засіданні 24.11.2014 р. прийшов до висновку про необхідність розгляду справи №910/12454/14 колегіально у складі трьох суддів, відповідно до ч. 1 ст. 4-6 ГПК України, про що виніс відповідну ухвалу від 24.11.2014 р.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 24.11.2014 р. визначено для розгляду справи № 910/12454/14 колегію суддів в наступному складі: Картавцева Ю.В. (гол.), судді Гумега О.В. та Полякова К.В.

Ухвалою суду від 24.11.2014 р. справу № 910/12454/14 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 15.12.2014 р., зобов'язано учасників судового процесу надати інформацію щодо розгляду справи № 808/3041/14, в підтвердження чого надати суду відповідні докази.

У судове засідання 15.12.2014 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача, невиконанням вимог ухвали суду, суд відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 19.01.2015р., про що виніс відповідну ухвалу від 15.12.2014р.

16.01.2015р. відділом діловодства суду від представника відповідача одержано клопотання про зупинення провадження у справі, згідно якого відповідач просить суд зупинити провадження у даній справі до вирішення адміністративної справи про визнання протиправним та скасування спірного рішення позивача.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 р. визначено для розгляду справи № 910/12454/14 колегію суддів в наступному складі: Картавцева Ю.В. (гол.), судді Босий В.П. та Отрош І.М.

Ухвалою суду від 19.01.2015 р. справу № 910/12454/14 прийнято до провадження колегією суддів у складі Картавцева Ю.В. (гол.), судді Босий В.П. та Отрош І.М., розгляд справи призначено на 19.01.2015 р.

16.01.2015 р. відділом діловодства суду отримано від відповідача клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом справи № 808/3041/14 з підстав оскарження відповідачем спірного рішення до Запорізького окружного адміністративного суду, постановою якого від 02.06.2014 р. позов Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ «Інформ-Ресурси» задоволено та визнано недійсним спірне рішення Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. При цьому, ухвалою від 23.07.2014 р. Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом відкрито провадження за апеляційною скаргою Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на постанову від 02.06.2014 р.

У судовому засіданні 19.01.2015 р. оголошено перерву до 10.03.2015 р.

Представник відповідача у судове засідання 10.03.2015 р. не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Натомість 06.03.2015 р. відділом діловодства суду отримано від відповідача клопотання про відкладення розгляду справи або її розгляду за відсутності представника відповідача. При цьому, відповідачем зазначено про вирішення 05.03.2015 р. Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом справи № 808/3041/14 за апеляційною скаргою Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, за результатами якого в задоволенні апеляційної скарги відмовлено та залишено в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02.06.2014 р.

За наслідками розгляду зазначеного клопотання, суд дійшов висновку про доцільність його задоволення в частині відкладення розгляду справи.

У зв'язку з нез'явленням у судове засідання представника відповідача, суд відповідно до ст. 77 ГПК України відклав розгляд справи на 16.03.2015 р.

У судовому засіданні 16.03.2015 р. представник відповідача подав суду копію ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 р. у справі № 808/3041/14, відповідно до якої апеляційну скаргу Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишено без задоволення, та залишено постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02.06.2014 р. без змін.

При цьому представник відповідача у даному судовому засіданні підтримав клопотання про зупинення провадження у справі.

Розглянувши вказані клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі у зв'язку з тим, що такі відпали, оскільки справа № 808/3041/14 вирішена Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом від 05.03.2015 р. по суті. За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні зазначених клопотань про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 16.03.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.03.2014 р. № 12-рш у справі № 03/56-13 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення): 1) визнано, що Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ "Інформ-Ресурси" займало монопольне (домінуюче) становище на ринках послуг по зберіганню тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках в територіальних межах м. Запоріжжя з березня 2012 р. по листопад 2013 р.; м. Василівка у період з серпня 2012 р. по листопад 2013 р., м. Бердянська у період з травня 2013 р. по листопад 2013 р.(п.1); 2) визнано дії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ "Інформ-Ресурси", що полягають у встановленні та застосування необгунтованих тарифів на послуги по зберіганню транспортних засобів на спеціальних майданчиках, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції яке передбачене пунктом 1 ч. 2 ст. 13, п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг по зберіганню тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку (п.2).

Відповідно до п. 3. резолютивної частини Рішення, на Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ "Інформ-Ресурси" було накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення Антимонопольного комітету України, надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Матеріалами справи підтверджується, що копію спірного Рішення було вручено відповідачу 08.04.2014 р.

В свою чергу, відповідачем було оскаржено спірне Рішення до Запорізького окружного адміністративного суду, постановою якого від 02.06.2014 р. у справі № 808/3041/14 позов задоволено та скасовано рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.03.2014 р. № 12-рш у справі № 03/56-13. Вказана постанова залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 р. у справі № 808/3041/14.

З огляду на те, що відповідачем сума штрафу сплачена не була, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення суми штрафу з ДП МВС «Інформ Ресурси».

Крім суми штрафу позивач нарахував за період з 11.06.2014 р. по 01.09.2014 р. пеню за кожен день прострочення сплати штрафу в розмірі півтора відсотка від суми штрафу, що відповідно до розрахунку позивача складає 84660, 00 грн. Враховуючи вимоги частини 5 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», згідно якої розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу АМКУ, позивач просить стягнути пеню в розмірі 68 000 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 ГК України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов'язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб'єкта господарювання; скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

За змістом ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 56 зазначеного Закону особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Разом з тим, за змістом ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Судом встановлено, відповідачем було оскаржено спірне Рішення до Запорізького окружного адміністративного суду, постановою якого від 02.06.2014 р. у справі № 808/3041/14 позов задоволено та скасовано рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.03.2014 р. № 12-рш у справі № 03/56-13. Вказана постанова залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 р. у справі № 808/3041/14.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, з огляду на вищенаведене, станом на час слухання справи Рішення, на підставі якого позивач просить суд стягнути штраф та внаслідок невиконання якого - пеню, визнане недійсним в порядку оскарження на підставі ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у зв'язку з чим у суду, відповідно, відсутні підстави для стягнення з відповідача штрафу, накладеного Рішенням.

Стосовно стягнення пені, то суд зазначає таке.

Господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання у ГК України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

З огляду на висновки суду щодо відсутності підстав для стягнення штрафу, у суду відсутні підстави і для стягнення пені як штрафної санкції внаслідок порушення відповідачем зобов'язання.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення

складено 19.03.2015 р.

Судді Ю.В. Картавцева (гол.)

В.П. Босий

І.М. Отрош