РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/2141/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»

про стягнення 4 516,93 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Гоголь О.Я. за довіреністю № 3864/18 від 02.12.2014 р.

від відповідача: Петренко Р.О. за довіреністю № 3 від 02.01.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.02.2015 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (відповідач) про стягнення 4 516,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» на підставі договору страхування наземного транспорту № 207844905АК-КР від 08.09.2008 р. внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер СА 4149 АТ, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність водія автомобіля «Toyota Auris», реєстраційний номер АА 6335 КТ, якого визнано винним у скоєні ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АА/6505723), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача. Оскільки відповідач перерахував позивачу лише частину страхового відшкодування, виплаченого позивачем страхувальнику за договором № 207844905АК-КР страхування наземного транспорту від 08.09.2008 р., то позивач вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 4 516,93 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2015 р. порушено провадження у справі № 910/2141/15-г та призначено розгляд справи на 02.03.2015 р. о 10:10 год.

16.02.2015 р. через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/4334 від 12.02.2015 р. з інформацією про страхове покриття за полісом № АА/6505723.

В судове засідання, призначене на 02.03.2015 р. представник відповідача з'явився.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 02.03.2015 р., не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 06.02.2015 р. не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні, призначеному на 02.03.2015 р., представник відповідача подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач, виконуючи умови полісу № АА/6505723, сплатив страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 12 522,20 грн. за вирахуванням зносу на деталі автомобіля в розмірі 36,4%, що становить 4 516,93 грн. В якості додатків до відзиву відповідач надав суду копію страхового акту № 17887 від 14.08.2013 р.; копію дослідження № 6978/81084 від 08.08.2013 р.; копію свідоцтва ОМ-А3 № 071 від 23.12.2010 р. та інформацію з бази даних МТСБУ стосовно поліса № АА/6505723. Відзив разом з доданими до нього документами залучено судом до матеріалів справи та передано до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.03.2015 р. заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, поданому 02.03.2015 р. в судовому засіданні, та просив суд відмовити позивачу в позові.

Враховуючи нез'явлення представника позивача в судове засідання та положення п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 02.03.2015 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2015 р. відкладено розгляд справи на 16.03.2015 р. об 11:50 год.

16.03.2015 р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення копій витягів з ЄДРПОУ стосовно позивача та відповідача до матеріалів справи.

16.03.2015 р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення з урахуванням відзиву відповідача. Зі змісту зазначених пояснень вбачається, що позивач не погоджується з твердженнями відповідача, які викладені у відзиві.

В судове засідання, призначене на 16.03.2015 р., представники позивача та відповідача з'явилися.

В судовому засіданні, призначеному на 16.03.2015 р., представник відповідача подав клопотання про долучення копії сертифікату аварійного комісара серії АК-А3 № 097 від 23.12.2010 р. до матеріалів справи. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні 16.03.2015 р. надав усні пояснення по суті заявлених позивних вимог, позов підтримав з урахуванням додаткових пояснень, поданих 16.03.2015 р. через відділ діловодства суду.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві, поданному 02.03.2015 р. в судовому засіданні.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 16.03.2015 р. у відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.09.2008 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (страховик) та Передерієм Володимиром Анатолійовичем (страхувальник) укладено договір № 207844905АК-КР страхування наземного транспорту (надалі -договір страхування), який в подальшому був пролонгований.

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер СА 4149 АТ. Строк дії договору страхування визначений з 00:00 год. 09.09.2011 р. до 24:00 год. 08.09.2012 р.

31.01.2012 р. у місті Києві по О. Теліги відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) між транспортним засобом марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер СА 4149 АТ, під керуванням Передерія Володимира Анатолійовича та транспортним засобом марки «Toyota Auris», реєстраційний номер АА 6335 КТ, яким керував Мельник Олексій Миколайович. Наведене підтверджується довідкою № 8954035 про дорожньо-транспортну пригоду Відділу ДАІ з Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві.

ДТП сталася в результаті порушення Мельником Олексієм Миколайовичем п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 16.02.2012 р. у справі № 2610/2954/12, відповідно до якої Мельника Олексія Миколайовича визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля ««Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер СА 4149 АТ, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до звіту № 2626 про визначення вартості матеріального збитку, що складений 10.02.2012 р. оцінювачем Гамаріс О.П., з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 22 886,35 грн. (надалі - звіт № 2626 про визначення вартості матеріального збитку від 10.02.2012 р.).

Розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер СА 4149 АТ, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніколь-Моторс» № НМРФ-12458 від 10.02.2012 р. становить 22 743,45 грн. (надалі - рахунок № НМРФ-12458 від 10.02.2012 р.).

При здійсненні розрахунку страхового відшкодування позивачем додатково враховано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер СА 4149 АТ, що становить 0,37 % (копія розрахунку страхового відшкодування від 20.02.2012 р. наявна в матеріалах справи).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 2012/U/OMOD00166/UIA1367 від 21.02.2012 р. по договору страхування, було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 17 039,13 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № 7371 від 23.02.2012 р.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній станом на 31.01.2012 р.) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 31.01.2012 р.) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлено до стягнення з відповідача страхове відшкодування в частині суми 4 516,93 грн., яку позивач виплатив страхувальнику на умовах договору страхування, тоді як відповідач в наведеній частині страхового відшкодування не здійснив виплату позивачу в порядку регресу.

Відповідач на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 06.02.2015 р. не надав копію полісу № АА/6505723. Матеріали справи містять відомості по зазначеному полісу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, надані відповідачем разом із відзивом та на запит суду.

Відповідно до полісу № АА/6505723 встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено юридичну особу - Підприємство, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., франшиза - в сумі 0,00 грн., строк дії даного полісу з 11.10.2011 р. до 10.10.2012 р.

По матеріалам справи судом встановлено, що Мельник Олексій Миколайович керував автомобілем «Toyota Auris», реєстраційний номер АА 6335 КТ, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АА/6505723, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Матеріалами справи, зокрема, копією заяви № 1836АР від 25.10.2012 р. про регресні вимоги підтверджено, що позивач звертався з претензією до відповідача, про що свідчить матеріали справи (копія заяви наявна в матеріалах справи).

23.08.2013 р. відповідачем частково було виконане зобов'язання за полісом № АА/6505723 та здійснено страхове відшкодування у розмірі 12 522,20 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 10049 від 28.08.2013 р., наданою позивачем разом із позовною заявою.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги позивача про стягнення 4 516,93 грн. складаються з різниці між фактично сплаченим страховим відшкодуванням - 17 039,13 грн., за вирахуванням часткової виплати відповідачем страхового відшкодування в розмірі 12 522,20 гр.

Матеріали справи містять відзив відповідача, поданий 02.03.2015 р. в судовому засіданні, відповідно до якого відповідач повідомив суд про те, що 14.08.2013 р. ним прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 12 522,20 грн., виплата якого підтверджується платіжним дорученням № 10049 від 28.08.2013 р. на суму 12 522,20 грн. (копія платіжного доручення наявна в матеріалах справи).

В основу заперечень відповідача, викладених у відзиві, покладено твердження про те, що позивач при визначені розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, автомобілю «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер СА 4149 АТ, невірно визначив розмір коефіцієнту фізичного зносу зазначеного автомобіля. Водночас, відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, зауважує, що страховик відшкодовую лише оцінену шкоду з урахуванням зносу, що визначена та розрахована уповноваженою на те особою та за результатами якої складено відповідний звіт (експертиза). В матеріалах справи наявний звіт № 2626 про визначення вартості матеріального збитку від 10.02.2012 р., наданий позивачем разом із позовною заявою, зі змісту якого вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер СА 4149 АТ дорівнює 0,0000, оскільки строк його експлуатації до 7 років.

Не погоджуючись із твердженнями, зазначеними у звіті № 2626 від 10.10.2012 р., відповідач залучив аварійного комісара, який склав дослідження № 6978/81084 від 08.08.2013 р. (копія дослідження наявна в матеріалах справи, надана відповідачем разом із відзивом, поданим 02.03.2015 р. в судовому засіданні), згідно якого матеріальний збиток з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 36,4%, завданий власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер СА 4149 АТ, склав 12 522,20 грн.

Розмір страхового відшкодування був визначений відповідачем на підставі зазначеного дослідження аварійного комісара, про що складений страховий акт відповідача № 17887 від 14.08.2013 р. При сплаті страхового відшкодування був вирахуваний знос на деталі автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер СА 4149 АТ у розмірі 36,4%, що становить 4 516,93 грн.

Проте, суд зауважує, що твердження відповідача є хибними та такими, що не можуть бути прийняті судом, з огляду на наступне.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно звіту № 2626 про визначення вартості матеріального збитку від 10.02.2012 р. (надалі - звіт № 2626 від 10.02.2012 р.), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер СА 4149 АТ в результаті його пошкодження в ДТП складає 22 886,35 грн. з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, який безпосередньо визначено у п. 3.2. вказаного звіту. При цьому судом встановлено, що звіт № 2626 від 10.02.2012 р. складено суб'єктом оціночної діяльності - оцінювачем Гамарісом Олегом Петровичем (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду державного майна України МФ № 5851 від 05.04.2008 р., свідоцтво Фонду державного майна України про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 8162 від 23.03.2010 р., свідоцтво про підвищення кваліфікації МФ № 002 ПК від 10.02.2010 р.).

Враховуючи наведене, суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, з приводу того, що у звіті № 2626 від 10.02.2011 р. невірно розрахований коефіцієнт фізичного зносу. Суд не приймає в якості належного доказу по справі копію Дослідження фізичного зносу № 6978/81084 від 08.08.2013 р., яке складене аварійним комісаром О.А. Гайовим, яку відповідач подав на спростування розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, визначеного звітом № 2626 від 10.02.2012 р., та на підтвердження власного контррозрахунку страхового відшкодування в порядку регресу. Фактично з наведеного дослідження не вбачається, що воно складене суб'єктом оціночної діяльності в розумінні ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». Відповдно до зазначеної статті, суб'єтами оціночної діяльності є:

- суб'єкти господарювання, зареєстровані в установленому законодавством порядку, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства;

- органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Діяльність аварійних комісарів регулюється Постановою Кабінетів Міністрів України від 05.01.1998 р. № 8 «Про затвердження Тимчасового положення про організацію діяльності аварійних комісарів». Відповідно до положень зазначеної постанови, на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. В аварійному сертифікаті зазначаються достовірні дані, які підтверджують об'єктивну інформацію про обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.

Відповідач залучив до матеріалів справи копію дослідження № 6978/81084 від 08.08.2013 р. аварійного комісара. В той час, як аварійний комісар, відповідно до положень Постанови Кабінетів Міністрів України від 05.01.1998 р. № 8 «Про затвердження Тимчасового положення про організацію діяльності аварійних комісарів», повинен був скласти саме аварійний сертифікат.

Інших належних і допустимих доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не назвав та не подав.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем враховано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер СА 4149 АТ при здійсненні розрахунку страхового відшкодування по договору страхування. Згідно розрахунку страхового відшкодування від 20.02.2012 р., копія якого наявна в матеріалах справи, коефіцієнт фізичного зносу становить 0,37 %.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розміру збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений звітом № 2626 від 10.02.2012 р., а з відповідача заявляється до стягнення сума збитку, підтверджена таким звітом.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За встановлених обставин, до виплати зі страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 17 039,13 грн., оскільки франшиза за полісом № АА/6505723 дорівнює 0,00 грн.

Так, до виплати зі страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, була належна сума в розмірі 17 039,13 грн. (сума матеріального збитку підтверджена звітом № 2626 про визначення вартості матеріального збитку від 10.02.2012 р., рахунком № НМРФ-12458 від 10.02.2012 р., страховим актом № 2012/U/OMOD00166/UIA1367 від 21/02.2012 р. по договору страхування та платіжним дорученням № 7371 від 23.02.2012 р.).

Згідно порядку виплати страхового відшкодування відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 31.01.2012 р.), відповідно до ст. 35 (п. 35.1) Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

У відповідності до вимог ст. 36 (п. 36.2) Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Таким чином, підставою вважати порушеними права позивача з боку відповідача є саме неотримання коштів від відповідача протягом зазначених строків від дня отримання останнім вимоги про відшкодування, неприйняття рішення про здійснення страхового відшкодування чи про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Невиконання вказаних вимог є підставою для звернення до суду та стягнення зазначеної суми коштів згідно судового рішення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з претензією на виплату (страхового) відшкодування № 339/10579 від 29.05.2012 р., отримання якої відповідачем 01.06.2012 р. підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Як вище було встановлено, відповідач перерахував позивачу лише частину страхового відшкодування, виплаченого позивачем страхувальнику за договором страхування від 08.09.2008 р. в сумі 12 522,20 грн., тоді як належало перерахувати 17 039,13 грн. Таким чином, недоплачена відповідачем сума страхового відшкодування дорівнює 4 516,93 грн. (17 039,13 грн. - 12 522,20 грн. = 4 516,93грн.).

Станом на час розгляду справи по суті докази на підтвердження здійснення відповідачем виплати недоплаченої суми страхового відшкодування в сумі 4 516,93 грн. в матеріалах справи відсутні, відповідачем до суду не подані та до матеріалів справи не залучені.

За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 516,93 грн. недоплаченої суми страхового відшкодування підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1827,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (01054, м. Київ, вул. Воровського, 33; ідентифікаційний код 16285602), з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) 4 516,93 грн. (чотири тисячі п'ятсот шістнадцять гривень 93 коп.) страхового відшкодування в порядку регресу, 1 827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.03.2015 р.

Суддя Гумега О. В.