ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Справа № 910/12346/14

Вищий господарський суд України у складі колегії:

головуючого - судді Малетича М.М.,

суддів: Круглікової К.С.,

Мамонтової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 року у справі №910/12346/14 господарського суду міста Києва за позовом Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про стягнення 62162,02 грн.,

за участю представників:

Позивача: Вернигора В.А. дов. № 6 від 09.02.2015 року

Відповідача: Ярчак І.С. дов. № 247/03 від 11.06.2014 року

В с т а н о в и в :

Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі - УДАІ ГУМВСУ в м. Києві, Позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (далі - ПАТ "Брокбізнесбанк", Відповідач) про стягнення 52984,90 грн. боргу і 9177,12 грн. пені за договором оренди № 23 від 22.10.2002 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.08.2014 року у задоволенні позову УДАІ ГУМВСУ в м. Києві відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 року рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2014 року скасовано частково та прийнято нове рішення, яким стягнуто з ПАТ "Брокбізнесбанк" на користь УДАІ ГУМВСУ в м. Києві 52984,90 грн. основного боргу і 1557,15 грн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі, Відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, зокрема ст.ст. 525, 526, 610, 629, 759, 762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 286 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - ЗУ "Про оренду державного та комунального майна"), ст.ст. 2, 36, 37, 39, 40, 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"), ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (далі - ЗУ "Про банки і банківську діяльність"), ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Позивача, у своєму відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на безпідставність доводів та вимог Відповідача, викладених у касаційній скарзі, просив залишити касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 22.10.2002 року між УДАІ ГУМВСУ в м. Києві (Орендодавець) і АБ "Брокбізнесбанк" (Орендар), правонаступником якого є ПАТ "Брокбізнесбанк", було укладено договір оренди нерухомого майна № 23 (далі - Договір оренди), за умовами якого (п.п. 1.1., 3.1., 3.4.) Орендодавець передає (за актом приймання-передачі), а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно: адмінбудівлю станції діагностики площею 190 кв.м., розміщеною за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, 19 на двох поверхах адмінбудівлі станції діагностики, що знаходиться на балансі УДАІ ГУМВСУ в м. Києві. Майно передається в оренду з метою розміщення відділення АБ "Брокбізнесбанк". Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за перший місяць оренди (жовтень 2002 року) - 714,29 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за цим договором перераховується до державного бюджету та Орендодавцеві у співвідношенні 70% до 30% (214,29 грн. - до державного бюджету, 500 грн. - Орендодавцеві) щокварталу, не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

При цьому, пунктом 9.1. Договору оренди передбачалось, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань по цьому договору, якщо це невиконання стало результатом дій непереборної сили: повені, землетрусу чи інших явищ природи, а також війни, військових дій, актів і дій державних органів або змін в законодавстві.

Відповідно до п. 11.1. Договору оренди, його укладено строком на 49 років, з 10.10.2002 року і по 10.10.2051 року включно.

Згідно підписаного між сторонами Акту прийому-передачі нерухоме майно - адмінбудівля станції діагностики площею 190 кв.м., розміщене на двох поверхах цієї будівлі було прийнято Орендарем - АБ "Брокбізнесбанк" в експлуатацію від Орендодавця - УДАІ ГУМВСУ в м. Києві 22.10.2002 року.

Крім того, 22.01.2003 року між УДАІ ГУМВСУ в м. Києві і ПАТ "Брокбізнесбанк" було укладено додаткову угоду № 1 до Договору оренди, за якою (п. 1.) орендна плата за Договором оренди перераховується до державного бюджету та Орендодавцеві у співвідношенні 50% до 50% (357,15 грн. - до державного бюджету, 357,14 грн. - Орендодавцеві) щомісячно, не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Також, як було встановлено судами попередніх інстанцій, ПАТ "Брокбізнесбанк" належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за Договором оренди щодо перерахування орендної плати за орендоване нерухоме майно, внаслідок чого, за період з 01.05.2012 року по 30.04.2014 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 52984,90 грн., у зв'язку з чим, 25.03.2014 року УДАІ УМВСУ в м. Києві надіслало на адресу ПАТ "Брокбізнесбанк" претензію про сплату боргу за Договором оренди, яка останнім була залишена без відповіді та належного реагування.

При цьому, згідно представлених матеріалів справи, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 9 від 28.02.2014 року у ПАТ "Брокбізнесбанк" на період з 03.03.2014 року до 02.06.2014 року було запроваджено тимчасову адміністрацію, а Постановою Національного банку України № 339 від 10.06.2014 року відкликано банківську ліцензію ПАТ "Брокбізнесбанк" та розпочато його ліквідацію.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11.06.2014 року розпочато ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами з 11.06.2014 року та призначено уповноважену особу на ліквідацію останнього на період з 11.06.2014 року до 10.06.2015 року.

Вимогами УДАІ УМВСУ в м. Києві у даній справі, з посиланням на положення ст.ст. 11, 14, 15, 202, 525, 526, 530, 625, 651, 759, 762 ЦК України, ст.ст. 173, 193, 283, 285 ГК України, умови договору оренди нерухомого майна № 23 від 22.10.2002 року та додаткової угоди до нього, є стягнення з ПАТ "Брокбізнесбанк" 52984,90 грн. боргу по орендні платі і 9177,12 грн. пені за неналежне виконання умов Договору оренди за період з 01.06.2012 року по 30.04.2014 року.

Суд першої інстанції, з посиланням на ст.ст. 525, 610, 629, 759, 762 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 36, 45, 52, 76 ЗУ "Про банки і банківську діяльність", і на те, що після запровадження у ПАТ "Брокбізнесбанк" тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації цього банку, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченому ЗУ "Про банки і банківську діяльність", тоді як найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, дійшов висновку про відмову УДАІ УМВСУ в м. Києві в позові.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, на підставі представлених матеріалів справи, які свідчать про наявність у ПАТ "Брокбізнесбанк" заборгованості перед УДАІ УМВСУ в м. Києві по орендній платі за період з 01.05.2012 року по 30.04.2014 року у розмірі 52984,90 грн., з урахуванням вимог ст.ст. 525, 526, 610, 629, 759, 762 ЦК України, ст. 286 ГК України, ст.19 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", умов Договору оренди та додаткової угоди до нього, дійшов висновку про те, що Відповідачем були порушені умови Договору оренди в частині сплати орендних платежів, у зв'язку з чим, дійшов висновку про обґрунтованість вимог Позивача в частині стягнення 52984,90 грн. основного боргу і їх задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення 9177,12 грн. пені, то суд апеляційної інстанції вказав на те, що оскільки умовами Договору оренди, як і чинним законодавством, не передбачалось можливості нарахування пені за порушення строків внесення орендних платежів, тому вимоги Позивача у цій частині є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів касаційної інстанції, вказані висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи та наявним матеріалам і ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, з дотриманням процесуальних норм, у зв'язку з чим, постанова суду цієї інстанції від 25.11.2014 року підлягає залишенню без змін.

Водночас, у зв'язку з тим, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 9 від 28.02.2014 року у ПАТ "Брокбізнесбанк" на період з 03.03.2014 року до 02.06.2014 року було запроваджено тимчасову адміністрацію, а Постановою Національного банку України № 339 від 10.06.2014 року було відкликано банківську ліцензію ПАТ "Брокбізнесбанк" та розпочато його ліквідацію, колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити про наступне.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції Закону від 04.07.2014 року № 1586-VII (далі - ЗУ "Про систему гарантування вкладу фізичних осіб", Закон), встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а згідно п. 6 ст. 2 цього ж Закону, ліквідацію банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

При цьому, статтею 36 згаданого Закону передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених уповноваженою особою Фонду, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів, бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними. Початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті; 2) витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті.

У зв'язку з цим, висновки суду першої інстанції про те, що після запровадження у ПАТ "Брокбізнесбанк" тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації цього банку, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченому ЗУ "Про банки і банківську діяльність", тоді як найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом, було зроблено без урахування положень п. 1 ч. 5 ст. 36 згаданого вище ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про скасування рішення суду першої інстанції, а тому підстав для зміни чи скасування його постанови, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117 - 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 року у справі №910/12346/14 - без змін.

Головуючий суддя Малетич М.М.

Судді Круглікова К.С.

Мамонтова О.М.