ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р. Справа № 910/956/14-908/2080/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М., суддя Горбачова Л.П.

при секретарі Зізіній Ю.О.

за участю представників сторін:

позивача - Виприк С.О., довіреність №10/28-06 від 05.01.2015

відповідача - Мелетян Р.М., довіреність № 2-282 від 31.12.2014

третя особа - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ (вх. №4214 З/3-10) на рішення господарського суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року по справі №910/956/14-908/2080/14

за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ,

до Дніпропетровського промислового майданчика Запорізького лінійного управління магістральних газопроводів філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Запоріжжя

Товариства з обмеженою відповідальністю "Екологія Україна", Дніпропетровський район, місто Підгорне

про стягнення 23881,69 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.10.2014 року по справі №910/956/14-908/2080/14 (суддя Носівець В.В.) в позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 30 жовтня 2014 року по справі №910/956/14-908/2080/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити в повному позовні вимоги.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

Від Дніпропетровського промислового майданчика Запорізького лінійного управління магістральних газопроводів філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.481 від 16.01.2014 року), в якому останній проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечує, вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та всебічним дослідженням обставин справи, просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На адресу суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "Екологія Україна" надійшов відзив (вх.664 від 20.01.2014), в якому останній проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечує, вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та всебічним дослідженням обставин справи, просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Екологія Україна", в судове засідання 10.03.2015 також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце проведення судового засідання у справі був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення 06.02.2015 уповноваженій особі відповідача-2 поштового відправлення за №001365 від 22.01.2015.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із пунктом 3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи колегія суддів зазначає, що частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За висновками суду апеляційної інстанції, незважаючи на те, що відповідач-2 свого представника у судове засідання 10.03.2015 не направив, у відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи 14.02.2003 між Державним комунальним виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровськ, правонаступником якого є Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (Водоканал-позивач у справі) та ДК «Укртрансгаз» Дніпропетровське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів правонаступником якого є ПАТ «Укртрансгаз» в особі філії УМГ «Харківтрансгаз» Запорізьке ЛВУМГ в особі Запорізького лінійного управління магістральних газопроводів філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Абонент-відповідач у справі) укладений договір №5975 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод, за умовами якого водоканал надає послуги абоненту з водопостачання та водовідведення, а абонент зобов'язаний сплатити надані послуги (пункт 1.1 договору).

Термін дії договору - з 14.02.2003 по 14.02.2004 договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін (п.9.1 договору).

Оскільки матеріали справи не містять доказів у підтвердження звернення будь-якої сторони договору до іншої сторони з заявою про припинення цього договору, колегія суддів вважає, що у спірний період сторони знаходились у договірних відносинах. Інших доказів спливу строку дії договору сторонами не представлено.

Водоканал зобов'язаний забезпечити подачу води в об'ємах, вказаних в розділі 2 договору по складу та властивостям, яка відповідає нормативам, вказаних Державними стандартами України та МОЗ України (п.3.2.1 договору).

За визначенням п. 4.2.1 договору Абонент зобов'язаний своєчасно, у встановлений даним договором строк, оплачувати надані послуги

Пунктом 4.2.5 договору встановлено, що Абонент повинен слідкувати за збереженням приладів обліку, пломб та з'єднань водолічильників, запірної арматури, манометра, термометрів та іншого обладнання водомірного вузла.

Матеріали справи містять договір про спільне користування технологічними мережами водооснащення основного споживача № 7/В-с від 28.12.2007, укладеного між ТОВ «Екологія Україна» (основний споживач, відповідач-2 у справі) та відповідачем-1 (субспоживач).

Листом № 624/1 від 19.11.2012, відповідач-2, повідомив відповідача-1 про відключення 20.11.2012 р. з 8-00 год. постачання води у зв'язку з аварійною обстановкою на ділянці водопроводу діаметром 300 мм (19 окремого мостового загону) до Криворізької траси до закінчення ремонтних робіт (т. 1 ар.с. 109).

Керуючись умовами договору, з метою з'ясування питання щодо дотримання Абонентом Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, представники Водоканалу 23.01.2013 в присутності інженера - енерговодооснащення Ткач А.М. Абонента, провели обстеження мереж водопостачання та водовідведення об'єкта водоспоживання, що належить Абоненту, розташованого за адресою: місто Дніпропетровськ, шосе Криворізьке, 24. В ході здійснення перевірки встановлено, що на момент перевірки мається два вводи водопроводу: перший ввід діаметром 100 мм від водопроводу діаметром 200 мм по Криворізькому шосе. Водолічильний вузол встановлений на водопровідному колодязі на території підприємства, опломбування вузла обліку води не порушено. Другий ввід діаметром 32 мм від водопроводу діаметром 300 мм, який належить ТОВ «Екологія Україна». Водолічильний вузол встановлений на водопровідному колодязі, на місті врізання. Опломбування вузла обліку: водолічильник пл. № 7982570 - зірвано, засувка діаметром 100 мм на обвідній - свинцева пломба. На момент перевірки даний ввід перекритий. Опломбувати прилад обліку неможливо, оскільки колодязь залитий водою. Вводи перший та другий закільцьовані між собою. При обстежені позивачем водолічильних вузлів виявлені наступні порушення: зірвана пломба на приладі обліку другого вводу, що є порушенням п. 5.18 Правил № 190, які зафіксовані в Акті № 107390 від 23.01.2013 р.

З урахуванням виявленого позивач вніс припис, яким зобов'язав Абонента у строк до 23.02.2013 надати можливість опломбувати вузол обліку води на другому вводі; попередив, що Абонент несе відповідальність за цілісність та збереження опломбування приладів обліку запірної арматури у відповідності до п. 5.18 Правил № 190 - постійно.

На виконання припису позивача, який викладено в Акті від 23.01.2013, представником Водоканалу в присутності представника Абонента здійснено заміну свинцевої пломби № 44 на водолічильном вузлі № , показники 03551 на обвідній засувці діаметром 100 мм у закритому стані на пломбу № 8565909, про що складено Акт № 100391 від 24.01.2013.

Позивачем 28.01.2013 складений Акт прийому-передачі виконаних робіт №23, відповідно до якого Абоненту за період з 24.12.2012 по 23.01.2013 роки Водоканал надавав, а Абонент прийняв, послуги з питного централізованого водопостачання в об'ємі 4950,60 куб.м., централізованого водовідведення 00,00 куб.м., загальною вартістю 23881,69 грн.

На підставі акту від 23.01.2013 №107390, позивачем, враховуючи положення п. 5.18 та п. 3.3 Правил № 190, за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом 24 годин за добу, здійснено розрахунок заборгованості Абонента.

В порядку досудового врегулювання спору 30.10.2013 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 1697/28-06 від 28.10.2013 р. з вимогою про сплату вартості витрат води у розмірі 23881,69 грн. та копія розрахунку суми боргу Абонента.

Як стверджує позивач, зобов'язаний контрагент (відповідач) грошові кошти за безоблікове водокористування питної води не сплатив, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду для відновлення своїх порушених прав і інтересів.

Відмовляючи позивачу, у задоволенні позовних вимог, суд зазначив, що підстави для нарахування грошових коштів за втрати води (водовідведення) за весь визначений позивачем період, з урахуванням приписів п. 5.18, п. 3.3 та 3.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, відсутні.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини сторін у даній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України "Про питну воду та питне водопостачання", Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" централізоване питне водопостачання - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води; а централізоване водовідведення - це господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом.

Суб'єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання є: органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, до сфери управління яких належать об'єкти питного водопостачання; підприємства питного водопостачання, що здійснюють експлуатацію об'єктів централізованого питного водопостачання, забезпечують населення питною водою за допомогою пунктів розливу (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв) підготовки питної води та виробництво фасованої питної води; споживачі питної води - юридичні або фізичні особи, які використовують питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб (ст.ст.1, 4 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання").

Відповідно до ст.ст. 19, 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору, зокрема, з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів враховує, що на момент укладання договору між позивачем та відповідачем (14.02.2003) діяли Правила користування системами комунального водопостачання і водовідведення в містах і селищах України, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 №65 (далі - Правила №65).

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 затверджені Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за №936/15627) (далі - Правила).

Вказані Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

З урахуванням викладеного вище, після набрання чинності наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190, правовідносини сторін, що виникли на підставі договору, регулюються у тому числі Правилами №190.

При цьому, на момент проведення позивачем перевірки відповідача (23.01.2013) Правила №190 діяли зі змінам, внесеними наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №541 від 24.10.2012.

Відповідно до п. 15.2. Правил користування встановлено, що виробники та споживачі зобов'язані забезпечити охорону і цілісність систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, які перебувають у них на балансі (трубопроводи, споруди, засоби обліку, люки, колодязі, гідранти тощо), не допускати їх пошкодження, затоплення й розморожування, очищати від льоду та снігу ляди колодязів, стежити за цілісністю встановлених пломб, забезпечувати відведення поверхневих вод від колодязів.

За приписами п. 5.18 Правил споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника. У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з п. 3.3, 3.4 цих Правил.

Змістовний аналіз вказаних норм, у співвідношенні з іншими нормами вказаних Правил, надає можливість колегії суддів зробити висновок, що у разі пошкодження деталей пломбування встановлених виробником послуг в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування, нарахування витрат води по водопостачанню слід здійснювати не на підставі показів облікового приладу (водолічильника), а згідно приписів пунктів 3.3, 3.4 цих Правил.

Пунктами 3.3, 3.4 Правил встановлено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

При цьому таке нарахування, тобто згідно п.3.3. і 3.4. Правил № 190, повинно здійснюватись в незалежності від того чи був пошкоджений обліковий прилад (водолічильник) і чи давав він правильні покази, оскільки у п.5.18. Правил №190 робиться імперативне посилання лише на сам факт встановлення пошкодження деталей пломбування, тобто лише наявність цього факту є підставою для застосування п.3.3. і 3.4. Правил №190 в незалежності від того що обліковий прилад (водолічильник) не був пошкодженні і мав можливість давати правильні покази.

В розрізі встановленого вбачається, що у разі пошкодження деталей пломбування встановлених виробником послуг в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування, нарахування витрат води (безоблікове водокористування) слід здійснювати на підставі пунктів 3.3, 3.4 цих Правил.

Проте безоблікове користування водою, виходячи зі самої суті поняття „безоблікове користування" закінчується моментом (датою) встановлення нових приладів, якщо вони були пошкодженні та/ або датою нового опломбування (переопломбування) приладів, якщо було пошкоджено опломбування.

Як зазначалось вище, факт пошкодження (зрив пломби) було встановлено 23.01.2013, і позивач невідкладно зобов'язав відповідача надати можливість здійснити процедуру опломбування вузла обліку до 23.02.2013.

На виконання припису позивача, який викладено в Акті від 23.01.2013, представником Водоканалу в присутності представника Абонента здійснено заміну свинцевої пломби № 44 на водолічильном вузлі № , показники 03551 на обвідній засувці діаметром 100 мм у закритому стані на пломбу № 8565909, про що складено Акт № 100391 від 24.01.2013.

Констатуючи викладене, колегія суддів зазначає, що в період з 24.12.2012 по 23.01.2013 року, безоблікове водокористування здійснювалось з вини відповідача, який своєчасно не звернувся до позивача з вимогою здійснити переопломбування, а тому саме відповідач повинен нести відповідальність за таке водокористування і відповідно сплачувати витрати води за цей період згідно методики визначеної Правилами №190.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд безпідставно відмовив позивачу в стягненні витрат води (водовідведення) за весь визначений ним період часу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок витрат води, як за водопостачання за весь період безоблікового водокористування, тобто з 24.12.2012 по 23.01.2013 року, колегія суддів дійшла висновку, що його зроблено методологічно і арифметично правильно у відповідності до методики цих розрахунків визначеної Правилами №190 та тарифів встановлених для позивача Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Посилання відповідача на недоведеність його вини та причинно-слідчого зв'язку між його діями в пошкодженні пломби не приймається судом до уваги, оскільки, по-перше, в даному падку йдеться про оплату за безоблікове водокористування, а не про стягнення збитків або шкоди, а по-друге, згідно умов договору та приписів Правил №190 відповідальність за збереження цілісності пломб та пломбувальних засобів лежить на відповідачеві, тобто саме він відповідає за цілісність і позивач не повинен доводити що порушення виникло саме з вини відповідача.

Відповідач на переконання колегії в свою чергу не довів належними доказами, що це пошкодження могло бути здійснено представниками позивача в процесі перевірки, на що останній посилається, зокрема, у своїх запереченнях на позов.

Водночас, як зазначалось вище, акт перевірки в якому відображено порушення (зрив пломби) було підписано уповноваженим представником відповідача, який приймав участь у цій перевірці, без будь-яких зауважень та посилань на вину осіб які здійснювали перевірку (представників позивача), а саме цей акт згідно Правил №190 є належним і достатнім доказом встановлення та підтвердження факту вказаного порушення.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення місцевого суду в частині відмови в стягненні 23881,69 скасуванню, з ухваленням нового рішення в новій редакції про задоволення позовних вимог позивача в повному обсягу, з покладенням на відповідача обов'язку по відшкодуванню понесених позивачем витрат по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційну скаргу.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки викладені у рішенні місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи, через що рішення господарського суду Запорізької області від 30.10.2014 року по справі №910/956/14-908/2080/14 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 49 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 1, 3 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 30.10.2014 року по справі №910/956/14-908/2080/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021 м. Київ, Печерський район, Кловський узвіз, 9/1, ) на користь Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (49101, м. Дніпропетровськ, вул. Червона, 21-А, , п/р 6601 в філії Акціонерного банку «Південний» в. м. Дніпропетровськ, МФО 306458) грошові кошти в сумі 23881,69 грн., витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1827,00 грн. та 913,50 грн. за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 16 березня 2015 року.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Горбачова Л.П.