ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р.Справа № 922/5840/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Сандора", с. Миколаївське
до ФОП ОСОБА_2, АДРЕСА_1
про стягнення 5429,67 грн.
за участю представників:

позивача - ОСДанильчук С.Г.довіреність № 10-05-541 від 01.01.15 р.,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Сандора" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 5429,67 грн., з яких: 3619,78 грн. - вартість холодильної шафи однодверної Klimasan S372 SCM 4C; 1809,89 грн. - штраф у розмірі 50% від вартості холодильної шафи однодверної Klimasan S372 SCM 4C за невиконання договірних зобов`язань. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

10.02.15р. представник позивача надав клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів, за межі встановлені ч.1 ст. 69 ГПК України.

Ухвалою суду від 10.02.15р. клопотання представника позивача про продовження строку вирішення спору на 15 днів, за межі встановлені ч.1 ст. 69 ГПК України - задоволено, строк вирішення спору продовжено по 03.03.15р.

Представник позивача в судовому засіданні 03.03.15р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 03.03.15р. не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, витребувані судом документи не надав.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

02.04.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сандора" (надалі - "Позивач", "Постачальник") та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - "Відповідач", "Покупець") була укладена Додаткова угода до договору поставки № Н-1513/2013 від 02.04.2013р. про умови оренди торгового обладнання від 02.04.2013р. (надалі - "Угода"), на основі якої у торгову точку, яка знаходиться за адресою Харківський р-н, смт. Високий, окружна, була встановлена холодильна шафа однодверна Кlimasan S372 SСМ 4С вартістю 3619,78 грн., інвентарний № 81010118. заводський № 00094, що оформлено актом прийому-передачі обладнання № СА- ХА/ПОБ-024525 від 18.05.2013р. Вищезгадане обладнання знаходиться на балансі Позивача, являється його власністю і був переданий Відповідачу в тимчасове користування для розміщення у ньому продукції Позивача.

Згідно п. 1.1. Угоди "З метою забезпечення кращої організації продаж Покупцем продукції Постачальника, Постачальник передає Покупцю в платне користування (оренду) холодильне та інше торгове обладнання (надалі - Обладнання), для розміщення в/на ньому соків, напоїв та чіпсів, що виробляються та/або реалізуються ТОВ "Сандора"".

Згідно п. 1.4. Угоди "Покупець зобов'язується встановити обладнання в торговому залі своєї торгової точки на місці за узгодженням з Постачальником, яке повинно бути добре видимим покупцям, і розмістити на ньому Продукцію".

Відповідно до п.1.5. Угоди "Погоджені адреси торгових точок, де встановлюється Обладнання, зазначається у відповідних Актах приймання-передачі обладнання".

Відповідно до п. 5.3. Угоди "У разі відсутності торгового обладнання в торговій точці за погодженою адресою, Обладнання вважається втраченим Покупцем. В такому випадку уповноважений представник Постачальника складає Акт про відсутність торгового обладнання в порядку визначеному п. 5.2. Угоди".

На даний момент вище згадане обладнання у даній торговій точці, відсутнє, про що представником Позивача на підставі Угоди складено відповідний акт від 01.07.2014р., тобто має місце порушення умов Угоди.

Згідно п. 3.3. Угоди "Покупець не має права без погодження з Постачальником змінювати погоджене місце розташування Обладнання, переміщувати його за межі погодженої торгової точки".

Відповідно до п. 5.1. Угоди "Покупець несе перед Постачальником майнову відповідальність за поломку, псування або пошкодження Обладнання внаслідок порушення правил його експлуатації, а також за його втрату, поломку псування або пошкодження діями сторонніх осіб, у розмірі його заставної вартості, вказаної в Акті прийому-передачі".

Згідно п. 5.7. Угоди "В разі неповернення Обладнання у встановлений строк, або втрати Обладнання, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 50% від вартості неповернутого (втраченого) Обладнання, що вказана в Акті прийому-передачі. При цьому, сплата штрафу не звільняє Покупця від обов'язку повернути Обладнання Постачальнику або сплатити його вартість".

Так, позивач вважає дане обладнання втраченим відповідачем, та вимагає від Відповідача оплати штрафу у розмірі 50 % від вартості обладнання, а саме - 1809,89грн.

Згідно п. 5.8. Угоди "В разі втрати обладнання Покупцем, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику вартість втраченого обладнання, визначену згідно Акту прийому - передачі до Договору, протягом 7 (семи) днів з моменту відповідної вимоги Постачальника".

11.07.2014р. Позивач надіслав до Відповідача претензію № 131/07.14 від 07.07.2014р. про сплату вартості втраченого обладнання. Претензія була вручена 15.07.2014р., але Відповідач на неї не відреагував, вартість обладнання не сплатив.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані позивачем та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 3619,78 грн. заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату вартості холодильної шафи в сумі 3619,78 грн., суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3619,78 грн. правомірними та обґрунтованими, такими, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно п. 5.7. Угоди "В разі неповернення Обладнання у встановлений строк, або втрати Обладнання, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 50% від вартості неповернутого (втраченого) Обладнання, що вказана в Акті прийому-передачі. При цьому, сплата штрафу не звільняє Покупця від обов'язку повернути Обладнання Постачальнику або сплатити його вартість".

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно нараховано відповідачу штраф у розмірі 50 % від вартості обладнання, а саме в сумі - 1809,89 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 321, 526, 548, 546, 549, 610-612, 623-625, 631, 629 Цивільного кодексу України; ст.ст. 175, 179, 180, 188, 189, 190, 193, 216-218, 230 Господарського кодексу України; ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікацфйний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сандора" (57262, Миколаївська обл. Жовтневий р-н, с. Миколаївське, , р/р 5300 в АТ "УкрСиббанк" м. Харків МФО 351005) вартість холодильної шафи в сумі 3619,78 грн., штраф в розмірі 1809,89 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.03.2015 р.

Суддя Л.В. Шарко