Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "03" березня 2015 р. Справа № 906/1662/14

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача- 1: не з'явився

від позивача -2 :Скиданчук І.В. довіреність від 05.01.2015 №3

від відповідача: не з'явився

прокурор: Шпірук Н.В. посв. №031783 від 26.01.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі:

1. Центрального органу виконавчої влади - Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор) 2. Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (м. Київ) в особі Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (м. Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тригірський маєток" (с. Буки Житомирського району Житомирської області)

про стягнення 28315,32 грн., розірвання договору оренди та повернення майна

Прокурор звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача на користь Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" ПАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" 28315,32 грн заборгованості за договором оренди нерухомого майна №1/11/13 від 01.11.2013, з яких: 19147,25 грн основного боргу, 2848,58 грн пені, 405,08 грн 3% річних, 1272,77 грн інфляційних; 2089,42 грн пені за несплату гарантійного платежу,362,63 грн 3% річних за несплату гарантійного платежу, 2189,59 грн інфляційних за несплату гарантійного платежу; розірвання договору оренди нерухомого майна №1/11/13 від 01.11.2013 та зобов'язання відповідача звільнити та повернути орендоване майно.

В обґрунтування позову прокурор послався на те, що:

- відповідно до умов договору оренди нерухомого майна №01/11/13 від 01.11.2013р. відповідачу було передано в строкове платне користування нерухоме майно: будівля каменеобробного цеху загальною площею 550 кв.м.; будівля круглого складу загальною площею 41, 8 кв.м.; споруда артсвердловини загальною площею 5,6 кв.м.; споруда туалету загальною площею 2, 1 кв.м.; споруда водопроводу 220 м.пог.; споруда огорожі збірної залізобетонної довжиною 237, 85 м. пог.; шлаковідстійник загальною площею 599, 5 кв.м.;

- всупереч умовам укладеного договору оренди нерухомого майна №01/11/13 від 01.11.2013р., відповідач частково сплатив коштів за оренду нерухомого майна, - внаслідок чого позивач, окрім суми заборгованості в розмірі 19 147,25 грн, додатково застосував до відповідача пеню в сумі 2 843,56 грн;

- пунктом 2.5. договору оренди нерухомого майна №01/11/13 від 01.11.2013. передбачено, що для виконання даного договору встановлюється такий вид забезпечення зобов'язання як гарантійних платіж в розмірі 3-х місячних орендних плат в сумі 10 866,93 грн, який орендар зобов'язаний був перерахувати на банківський рахунок орендодавця в день укладення даного договору, однак свій обов'язок не виконав взагалі, - внаслідок чого позивачем за неперерахування гарантійного внеску нараховано відповідачу за пеню в сумі 2 089,42 грн, 3% річних -362,63 грн та суму інфляційних втрат - 2 189,59;

- відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 1 272,77 грн, а також - 405,08 грн три відсотки річних з простроченої сум ;

- згідно ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд;

- відповідач не з'являється до відділення зв'язку для отримання вимоги про розірвання договору оренди нерухомого майна, тому ставить вимогу про розірвання в судовому порядку Договору оренди нерухомого майна №01/11/13 від 01.11.13р., звільнення приміщення шляхом повернення майна.

Згідно заяви від 14.02.2015 № 05/2/1-2001-15 про збільшення позовних вимог, у зв'язку зі сплатою відповідачем орендної плати від 16.12.2014 в сумі 5000,00 грн та 10.02.2015 в сумі 11780,00 грн, але додатково нарахована орендна плата за грудень 2014 в сумі 3754,70 грн та за січень 2015 в сумі 3763,23 грн, прокурор просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в сумі 9885,19 грн, пеню в сумі 3213,38 грн, 3 % річних в сумі 406,94 грн, нарахованих за 11.03.2014 по 12.02.2015, інфляційних в сумі 3805,42 грн, нарахованих з березня 2014 по січень 2015; також, просить стягнути 2836,44 грн пені за несплату гарантійного платежу, 418,01 грн 3% річних за несплату гарантійного платежу, 3226,40 грн інфляційних за несплату гарантійного платежу.

Враховуючи, передбачені ст.22 ГПК України права прокурора (позивача), суд прийняв зазначену вище заяву до розгляду. Розгляд справи здійснюється в межах заяви про збільшення позовних вимог.

Прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Заявою від 03.03.2015 № 07/2-772 вих-15 прокурор просить припинити провадження у справі в частині стягнення боргу по орендній платі в сумі 9885,19 грн., оскільки відповідачем погашений борг після порушення провадження у справі.

Позивач-1 власної правової позиції на позовні вимоги прокурора суду не подав.

Представник 2-го позивача в судовому засіданні позовні вимоги прокурора підтримала.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, його представник в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, надана ним в судовому засіданні 16.02.2015.

Відповідно до п. п. 3.9.1 та 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.11р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК... За змістом цієї норми, у разі якщо ухвали суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом... У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не змінював своєї юридичної адреси, а адреса відповідача, на яку направлялися ухвали господарського суду, відповідає адресі, вказаній, зокрема, прокурором у позові.

Однак, відповідач в ході розгляду справи 22.01.2015 надав суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи №906/1662/14 та просив суд відкласти розгляд справи для забезпечення правової допомоги, відтак, був обізнаний про пред'явлені до нього прокурором позовні вимоги; після пред'явлення позову погасив суму основного боргу по сплаті коштів за оренду нерухомого майна в сумі 21665,19 грн.

Оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, господарський суд створив сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, відповідно до ст. 75 ГПК України, справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника 2-го позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2013 між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тригірський маєток" (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна №01/11/13, відповідно до якого, позивач-2 передав, а відповідач отримав в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: будівля каменеобробного цеху загальною площею 550,0 кв.м.; будівлю круглого складу загальною площею 41,8 кв.м.; споруда водопроводу 220 м. пог.; споруда огорожозбірної залізобетонної довжиною 237,5 м.пог.; шлаковідстійник; загальна площа 599,5 м.кв., нерухоме майно розташованеза адресою: Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Нова Рудня, вул. Чуднівська, 1-а, що обліковується на балансі філії "Житомирська ДЕД "ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК"Автомобільні дороги України" (надалі за текстом - договір оренди №01/11/13).

У договорі оренди №01/11/13 сторони погодили, що вартість майна визначена з незалежною оцінкою і становить, станом на 30.09.2013, 201239,00 грн (без ПДВ); мета використання - діяльність по переробці та обробці каменю.

У разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю за актом приймання-передачі в день закінчення дії договору. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п.2.3 договору).

Пунктом 2.5 договору визначено, що для забезпечення виконання даного договору сторони встановлюють такий вид забезпечення, як гарантійний платіж.

Гарантійним платежем за цим Договором є - грошова сума у розмірі 3-х місячних орендних плат. Гарантійний платіж перераховується орендарем на банківський рахунок орендодавця в день укладення даного договору. Не перерахування гарантійного платежу в повному обсязі в день укладення даного договору є порушенням даного договору.

Відповідно до п. 3.1. договору оренди №01/11/13 сторони визначили розмір орендної плати, а в п. 3.2. погодили, що орендна плата перераховується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця в розмірі 100% щомісяця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, відповідно до наданих орендодавцем рахунків.

Права та обов'язки сторін визначено розділами 4-7 договору оренди №01/11/13.

У п. 8.3. договору №01/11/13 сторони погодили, що у разі затримки внесення орендної плати, плати за утримання та інших платежів, обумовлених додатковими угодами, орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день затримки (включаючи день оплати).

Строк дії договору, відповідно до п. 9.1, 2 роки 11 місяців, по 01.10.2016.

Зокрема, п. 9.7. договору оренди №01/11/13 сторони передбачили підстави дострокового розірвання даного договору, серед іншого - систематично порушує термін здійснення будь-яких платежів за цим договором; не застрахував орендоване майно згідно з умовами цього договору та не надав орендодавцю копію страхового полісу.

01.11.2013 за актом приймання-передачі за договором оренди №01/11/13 позивач-2 передав, а відповідач отримав у строкове платне користування нерухома майно загальною площею 550, 0 м. кв., розташоване за адресою: Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Нова Рудня, вул. Чуднівська, 1 (а.с. 24).

29.10.2014р. позивач-2 надіслав відповідачу лист-вимогу №1526 про погашення заборгованості, зокрема, за договором оренди №01/11/13, на суму 26718,84 грн (а.с. 26).

Одночасно, 26.10.2014 позивач-2 надіслав відповідачу лист №1527, відповідно до якого відмовився від договору оренди нерухомого майна №01/11/13 від 01.11.13р. з посиланням на ст. 782 ЦК України, однак відповідачем не було отримано даний лист.

22.09.2014р. позивач-2 надіслав відповідачу лист №1230, в якому просив відповідача надати йому, на виконання вимог п. 4.6 договору оренди №01/11/13, завірені копії страхових полісів та платіжних доручень, що свідчать про страхування орендованого майна, однак яке було залишено відповідачем не задоволення (а.с. 32).

У зв'язку з систематичною несплатою відповідачем орендних платежів стало підставою для звернення прокурора з позовом до суду про розірвання договору оренди №01/11/13, повернення орендованого нерухомого майна та стягнення заборгованості.

В ході вирішення спору відповідач сплатив суму основного боргу, за період з лютого 2014 по січень 2015, по сплаті орендних платежів в розмірі 21665,19 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно і об'єктивно розглянув в судовому засіданні всі обставини справи в сукупності, господарський суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог прокурора, з огляду на наступне.

Сферу орендних відносин, предметом якого оренда нерухомого майна підпадає під правове регулювання параграфів 1, 3 глави 58 ЦК України та Господарського кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України вказано, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 793 ЦК України передбачено, що Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три проки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 1 ст. 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Судом встановлено, що Договір оренди №01/11/13 укладено на 2 роки та 11 місяців, тобто укладений з дотримання ч. 2 ст. 793 ЦК України.

Орендовані відовідачем приміщення, як встановлено судом, використовувались відповідачем виключно за цільовим призначенням, обумовленим даним Договором оренди №01/11/13, відповідно до профілю виробничої діяльності товариства.

Згідно частини 3 статті 291 ГК України договір оренди, на вимогу однієї із сторін може бути розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Судом встановлено, що позивач-2 звертався до відповідача з листом за №1527 від 29.10.2014р. в якому відмовлявся від Договору оренди №01/11/13 у зв'язку з невнесенням орендарем (відповідачем) орендної плати (а.с. 25).

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Окрім того, приписи статті 188 ГК України та статті 11 ГПК України не позбавляють сторону договору права на звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору (Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі № 1-2/2002 (справа про досудове врегулювання спорів), п.3.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна").

Підстави для дострокового розірвання договору оренди (найму) згідно статті 783 Цивільного кодексу України наступні:

1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі;

2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі;

3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору оренди (найму) шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Право позивача -2 відмовитися від договору оренди, якщо орендар не вносив орендну плату у повному обсязі за користування нерухомим майном протягом трьох місяців підряд визначене у абз. 3 п.9.7 Договору оренди №01/11/13.

Визначена статтею 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця.

В ході вирішення спору судом встановлено, що відповідачем не було отримано вищезгаданий лист повача-2 про розірвання Договору оренди №01/11/13, а тому Договір оренди №01/11/13 не вважався розірваним сторонами в позасудовому порядку та не припинив свою дію.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів протягом трьох місяців підряд.

Оскільки розірвати договір оренди, як і будь-який інший, можливо лише в межах строку його дії, заслуговують на увагу приписи частини 1 ст. 795 ЦК України про те, що лише з моменту оформлення передання наймачеві будівлі актом починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Інше Договором оренди №01/11/13 не всновлено, оскільки також передбачено оформлення передання відповідачу орендованих приміщень за актом приймання-передачі.

Приписи частини другої статті 651 ЦК України є загальними для розірвання будь - якого договору, та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

У постанові Верховного Суду України (судова палата у господарських справах) від 08.05.12року у справі № 5021/966/2011 року викладено правову позицію про те, що при застосуванні ст.ст. 782 та 783 ЦК України, що визначають право наймодавця розірвати договір найму, в тому числі, з підстав невнесення плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд, слід одночасно враховувати приписи ч.2 ст. 651 ЦК України, які є загальними для розірвання будь - якого договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Відповідно до ст. 1 ГПК України звернення до господарських судів здійснюється за захистом своїх порушених або оспорюваних прав чи охоронюваних законом інтересів; предмет та підстави звернення з позовом визначаються позивачем самостійно у позовній заяві. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони.

Позов прокурором подано насамперед в інтересах держави в особі позивача-2, оскільки несплатою відповідачем орендної плати не отримує очікуваного доходу.

З урахуванням вищенаведеного, господарський суд дійшов висновку про те, що прокурором правомірно ставиться вимога про розірвання Договору оренди №01/11/13, відтак, дана вимога підлягає задоволенню.

Згідно п.2 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Статтею 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Враховуючи викладене вимога прокурора про повернення орендованого майна підлягає задоволенню.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають безпосередньо із господарського договору або безпосередньо із закону.

Відповідно ч. 3 ст. 285 ГК України, орендар зобов'язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

В силу ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Станом на день прийняття рішення у справі заборгованість відповідача, за період з лютого 2014 по січень 20415, перед позивачем відсутня. У зв'язку з чим, в частині стягнення 26665,19 грн (19147,26 грн +3754,70 грн + 3763,23 грн) провадження у справі слід припинити, за відсутністю предмета спору.

Прокурором заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 3213,38 грн. за порушення строків сплати орендних платежів відповідно до п. 8.3. Договору оренди №01/11/13.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Господарським судом перевірено розрахунок суми пені, визнано його арифметично правильним, відтак позовна вимога про сплату пені в розмірі 3213,38 грн. підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Прокурор просить стягнути з відповідача 406,94 грн. 3% річних та 3805,42 грн. суми інфляційних втрат.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд, перевіривши правильність нарахування 3% річних та суми інфляційних втрат, визнав їх арифметично правильними, відтак задовольняє їх у повному обсязі.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Гарантійний платіж є способом забезпечення виконання зобов'язань за договором, яким є грошова сума, що передається орендарем орендодавцю у рахунок належних з нього за договором платежів в разі невиконання умов договору.

Гарантійним платежем за договором № 01/11/13 від 01.11.2013 є грошова сума у розмірі 3-х місячних орендних плат. Гарантійний платіж перераховується орендарем на банківський рахунок орендодавця в день укладення даного договору (п. 2.5).

Відповідач, окрім суми орендних платежів, мав сплатити гарантований платіж відповідно до п. 2.5. Договору оренди №01/11/13, тому прокурор просить стягнути з відповідача пеню, 3% річних та суму інфляційних втрат по гарантованому платежу.

Відповідно до розрахунку (яка перевірена судом), суми, які підлягають стягненню, становлять:пеня по гарантованому платежу становить 2836, 41 грн., 3% річних з простроченої суми по гарантованому платежу - 418,00 грн., інфляційні втрати - 3221,29 грн.,всього 6 475,70 грн, замість заявленої суми до стягнення - 6 480,85 грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, прокурором доведено факт неналежне виконання відповідачем умов Договору оренди №01/11/13 щодо сплати гарантійного платежу, внаслідок чого до останнього правомірно застосовано пеню, 3% річних та суму інфляційних втрат; сплати орендних платежів, внаслідок чого до відповідача правомірно застосовано пеню, 3% річних та суму інфляційних втрат та, як наслідок, вимогу про розірвання Договору оренди №01/11/13, натомість, відповідачем зазначене не спростовано.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (за майнову вимогу - 1826,77 грн, за дві немайнові вимоги 2436,00 грн).

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тригірський маєток" (12423, Житомирська область, с. Буки, вул. Л.Українки, 1-Б, ідентифікаційний код 3496957) на користь Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, ідентифікаційний код 32008278):

- 3213,38 грн. пені;

- 406,94 грн. 3% річних;

- 3805,42 грн. інфляційних втрат;

-2836, 41 грн. пені за прострочення гарантованого платежу,

- 418,00 грн. 3% річних за прострочення гарантованого платежу,

- 3221,29 грн. інфляційних втрат за прострочення гарантованого платежу.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення боргу за орендну плату в розмірі 26665,19 грн.

4. Розірвати договір оренди нерухомого майна №01/11/13, укладеного 01.11.2013 між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (ідент. код 32008278) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тригірський маєток" (ідент. код 34969957).

5. Товариству з обмеженою відповідальністю "Тригірський маєток" (12423, Житомирська область, с. Буки, вул. Л.Українки, 1-Б, ідентифікаційний код 3496957) у 15-денний строк з дня набрання рішенням законної сили звільнити приміщення за адресою: Житомирська область, Житомирський р-н, с. Нова Рудня, вул. Чуднівська, 1-а загальною площею 599, 5 кв.м. та повернути його за актом приймання-передачі Дочірньому підприємству "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, ідентифікаційний код 32008278).

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тригірський маєток" (12423, Житомирська область, с. Буки, вул. Л.Українки, 1-Б, ідентифікаційний код 3496957) в дохід Державного бюджету України (доходний рахунок 3002, МФО 811039, банк одержувача ГУДКСУ у Житомирській області, одержувач УДКСУ у м. Житомирі (м. Житомир), 22030001, код ЄДРПОУ суду 03499916, код одержувача 38035726, код судового збору 0349916): 4 262 грн 77 коп. судового збору.

7. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 13.03.15

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід.),

4 - прокуратурі Житомирської обл.