ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.03.15р. Справа № 904/224/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ПІВДЕННИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до відповідача - 1: Приватного акціонерного товариства "ТАКО", м. Дніпропетровськ

відповідача- 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІТОБА", м.Дніпропетровськ

про визнання недійсним виконання векселю

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

Від позивача: Сідлецька С.О. - представник, довіреність № 52-16/243 від 26.12.2014р.

Від відповідача-1 - не з'явився

Від відповідача-2 - Ангелов Є.М. - представник, довіреність б/н від 19.01.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ "ТАКО" та до ТОВ "Манітоба", в якому просить господарський суд визнати такими, що не підлягають виконанню прості векселі:

серії АА 0103649 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 60 590,40 грн. на користь ПАТ "ТАКО" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.;

серії АА 0103650 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 170 014,89 грн. на користь ПАТ "ТАКО" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.;

серії АА 0651736 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 161 999,80 грн. на користь ПАТ "ТАКО" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.;

серії АА 0651737 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 278 329,60 грн. на користь ПАТ "ТАКО" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.

серії АА 0651738 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 92 730,00 грн. на користь ПАТ "ТАКО" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що під час видачі спірних векселів, особи які їх підписали Лавриненко Г.В. та Козловська Н.І., діяли із перевищенням повноважень, порушуючи вимоги Статуту товариства, що діяв у відповідний період. Вказує, що відповідно до листа №12 від 12.12.15р. за вих. №61 із вимогою про оплату по векселям ТОВ "Манітоба" є векселедержателем простих векселів, виданих ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат". Вважає, що у випадку підписання векселя представником, який не був належним чином уповноважений на це юридичною особою, відповідно до положень законодавства, яке регулює відносини пов'язані з обігом векселів в Україні, для такої юридичної особи не виникає зобов'язань по цьому векселю, тому на вимогу такої особи, якою у даному випадку є Позивач, враховуючи, що підписи індосантів, що не можуть зобов'язувати тих осіб, від імені яких вони поставлені, не переривають ряду індосаментів, вказаний вексель слід визнати недійсним частково - щодо зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" сплатити за вказаними векселям відповідні суми. на користь ПАТ "ТАКО".

ПАТ "ТАКО" (відповідач-1) відзив на позов не надав. Відповідач-1 належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи судом за його юридичною адресою, але представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився.

ТОВ "Манітоба" (відповідач-2) позовні вимоги не визнає повністю. Вказує у відзиві на позов, що оспорюваний вексель був підписаний уповноваженими на це особами, а саме: головним бухгалтером ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" Козловською Н.І. та заступником голови правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" Лавриненко Г.В., який на момент підписання векселю був членом Правління цього товариства, що на момент підписання повністю відповідало внутрішнім нормативним актам цього товариства та законодавству України. Вважає надану Позивачем довідку, відповідно до якої рішень правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про випуск векселя, виданого Відповідачу-1 не приймалось, такою, що не може бути використана судом як доказ, з огляду на сумніви про правдивість викладених в ній фактів, оскільки ця довідка видана самим Позивачем, який зацікавлений у встановлені факту підписання векселя неуповноваженою особою.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача-1 за викладених обставин не є перешкодою для розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу по суті за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відкритим акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (Позивач) Приватному акціонерному товариству "ТАКО" (Відповідач-1) були видані прості векселі від 02.11.2007р. серія АА 0103649 на суму 60 590,40 грн. за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.; серія АА 0103650 на суму 170 014,89 грн.; серія АА 0651736 на суму 161 999,80грн.; серія АА 0651737 на суму 278 329,60 грн.; серія АА 0651738 на суму 92 730,00 грн.

12.12.2013р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Манітоба" (Відповідача-2) звернулося до Позивача із листом за вих. №61, в якому повідомило, що є векселедержателем простих векселів (Додаток №1), які видані ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", і у зв'язку з тим, що строк платежу за вказаними векселями наступив, направляє для оплати Акт №1 пред'явлення векселів до платежу разом із копіями векселів (а.с. 52-56).

Відповідно до переліку простих векселів, вказаних у Додатку №1 до листа Відповідача-2 значаться спірні прості векселі, зазначені вище, першим векселедержателем яких був Відповідач-1.

Як вбачається із простих векселів, що є предметом спору, оригінали яких були надані Відповідачем-2 господарському суду для огляду, ці цінні папери містять зобов'язання ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (векселедавця) сплатити суми грошових коштів в розмірах, зазначених вище, на користь ПАТ "ТАКО" чи його наказу. Строк платежу - за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р. Ці векселі містять підписи осіб без зазначення їх прізвищ, які підписалися за керівника та за головного бухгалтера ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", тобто Позивача, скріплені печаткою цього товариства.

На зворотньому боці спірних векселів, міститься підпис директора ПАТ "ТАКО" без зазначення особи пред'явника. Як стверджує Відповідач-2 за цим написом пред'явлення зазначених векселів до платежу було передано від Відповідача-1 до ТОВ "Манітоба", тобто Відповідача-2.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні", в редакції, що діяла на момент видачі векселів, вексель від імені юридичних осіб підписуєтся власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним росписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами.

Як вбачається з копій спірних векселів від імені векселедавця вони підписані не керівником підприємства, а заступником голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" без зазначення прізвища особи, що їх підписала.

Як пояснив представник позивача, та що підтверджується копіями наказів про призначення та звільнення, посаду заступника голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" в період видачі спірних векселів займав Лавриненко Геннадій Валерійович, який не був належним чином уповноважений на такі дії юридичною особою, а відтак для Позивача не виникає зобов'язань по цим векселям.

На підтвердження того, що Лавриненко Г.В. перебував на посаді заступника Голови правління з фінансів та бюджету на момент видачі спірних векселів Позивачем надана, копія наказу №457 від 04.03.2003р. про переведення Лавриненка Г.В. на посаду заступника Голови правління з фінансів та бюджету та копія наказу № 454 від 06.05.2010р. про його звільнення.

Згідно з п. 9.3.1 Статуту "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", в редакції від 17.03.2006р., державна реєстрація якої проведена 14.04.2006р., Правління є виконавчим органом Товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю. Правління діє в інтересах Товариства у порядку, визначеному законодавством України, цим статутом, Положенням "Про Правління" та іншими внутрішніми нормативними актами Товариства.

Згідно з п. 9.3.2 зазначеного Статуту Позивача, правління складається з 5 членів, які обираються Загальними зборами Товариства на 3 роки.

Згідно п. 9.3.4 зазначеного Статуту до компетенції Правління відносяться усі питання поточної діяльності Товариства окрім тих, що згідно законодавства України, цього Статуту та внутрішніх нормативних актів Товариства віднесені до компетенції Загальних зборів чи Спостережної (Наглядової) ради і прийняттям Загальними зборами відповідних змін та доповнень до цього Статуту.

Пунктом 9.3.6 Статуту ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", в редакції від 17.03.2006р. чинній на момент видачі векселів, передбачено, що Правління Товариства в межах своєї компетенції, зокрема приймає рішення про випуск векселів.

За правилами встановленими у п. 9.3.8 зазначеного Статуту Позивача, рішення Правління приймаються простою більшістю голосів членів правління, присутніх на засіданні; ведення протоколу засідання Правління є обов'язковим.

Згідно з п. 3.4 Положення про Правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", затвердженого загальними зборами акціонерів цього товариства - протокол від 29.07.2005р. (копія надана Позивачем до матеріалів судової справи), Правління в межах своєї компетенції подає на узгодження Спостережній (наглядовій) раді рішення про випуск векселів.

Таким чином, рішення Правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" мали прийматися у письмовій формі, з оформленням відповідних протоколів.

За твердженням Позивача, наведеним у довідці №52-16/181 від 06.03.2015р., рішення Правління про випуск зазначених спірних векселів не приймалось та, відповідно, на узгодження Спостережній (Наглядовій) раді не подавалось, засідань состережної ради в період випуску спірних векселів не проводилось.

Вищевказане свідчить, що на момент видачі зазначених спірних векселів Лавриненко1Г.В. був працівником ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" обіймаючи посаду заступника Голови правління з фінансів та бюджету та водночас входив у склад членів Правління цього товариства.

Однак, як вбачається із довідки №52-16/1467 від 24.12.2014р., підписаної секретарем Правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", відповідних рішень про випуск зазначених спірних векселів правлінням Товариства не приймалося.

Спірні векселі містять посилання на довіреність № 52-16/95/113 від 29.12.2006р., якою нібито заступника Голови правління з фінансів та бюджету було надано право на видачу цих векселів, однак сторонами копії цієї довіреності до матеріалів справи не надано.

Як вказує у своїх поясненнях Позивач, інформація щодо видачі (реєстрації, обліку) довіреностей, які були видані заступнику голови правління з фінансів та бюджету ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" Лавриненко Г.В. за період з дати призначення його на цю посаду та по час звільнення у Позивача відсутня. Інформація щодо існування документів, які регламентували б порядок використання печаток ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" станом на дату видачі спірних векселів, зокрема печатки, відбиток якої наявний на спірних векселях, у Позивача за його даними також відсутня.

Відповідач-2 зі своєї сторони доказів на спростування вищенаведених фактів суду також не надав.

За таких обставин, суд відхиляє, як безпідставні доводи Відповідача-2 про те, що судом не може бути використана як доказ довідка, відповідно до якої рішень правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про випуск виданого Відповідачу-1 векселя не приймалось з огляду на сумніви про правдивість викладених в ній фактів, оскільки ця довідка видана самим Позивачем, який зацікавлений у встановленні факту підписання векселя неуповноваженою особою.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За правилами встановленими ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає доведеним факт підписання зазначених спірних векселів представником Позивача, який не був належним чином уповноважений на це юридичною особою.

Внаслідок видачі зазначених спірних векселів між особою Позивача (векселедавця) та особою відповідача-1 (первісного векселедержателя), а також особами можливих наступних векселедержателів (у даному випадку Відповідачем-2) виникають певні цивільні права та обов'язки. Відтак за своє правовою природою, в розумінні положень ст. 202 Цивільного кодексу України, дії неуповноваженої особи Позивача по видачі зазначених спірних векселів слід вважати правочином.

Відносини, пов'язані з обігом векселів в Україні, регулюються Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі за текстом -Уніфікований закон), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів (підписані в Женеві 7 червня 1930 р.), а також Законами України від 5 квітня 2001 р. № 23 74-III "Про обіг векселів в Україні" (ст. 2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), від 23 лютого 2006 р. № 3480-IV "Про цінні папери та фондовий ринок", від 6 липня 1999 р. № 826-ХІУ "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р., якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", від 6 липня 1999 р. № 827-ХІУ "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р. про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", від 6 липня 1999 р. № 828-ХІУ "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р. про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів".

Відповідно до роз'яснень, наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007р. №5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів", вексельні правочини (зокрема щодо видачі, акцептування (в тому числі в порядку посередництва), індосування, авалювання та оплати векселя) регулюються не тільки нормами спеціального вексельного законодавства, а й загальними нормами цивільного законодавства про угоди та зобов'язання (статті 202 - 211, 215 - 236, 509 - 609 Цивільного кодексу України). Тому за відсутності спеціальних норм у вексельному законодавстві до вексельних правочинів застосовуються загальні норми Цивільного кодексу з урахуванням їх особливостей.

Так у відповідності до ст. 77 Уніфікованого закону до простих векселів застосовуються такі ж положення, як і до переказних векселів, в тій мірі, в якій вони сумісні з природою цих документів, в тому числі у відношенні: строку платежу (статті 33-37), позовної давності (статті 70 і 71) та інші.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні", в редакції, що діяла на момент видачі зазначеного спірного векселя, вексель підписується від імені юридичних осіб власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. Підписи скріплюються печаткою.

Відповідно до ст. 65 Господарського кодексу України, управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Як встановлено вище судом, Правління ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" є виконавчим органом цього Товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, а роботою Правління керує голова Правління, який обирається Загальними зборами Товариства строком на 3 роки. Голова Правління або виконуючий обов'язки Голови Правління у процесі виконання своїх функцій має право без довіреності виконувати дії від імені Товариства, у тому числі: укладати цивільно-правові угоди з правом одноособового їх підпису; розпоряджатися майном і грошовими коштами Товариства у межах, встановлених законодавством України, цим Статутом та внутрішніми нормативними актами Товариства, підписувати фінансові, банківські, процесуальні та інші документи тощо. Однак при цьому прийняття рішення про випуск векселів віднесено до компетенції Правління Товариства (пункти 9.3.1, 9.3.5, 9.3.6 Статуту ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат").

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як встановлено судом, оспорюванні векселя було підписано зі сторони векселедавця не керівником юридичної особи, а іншим працівником товариства - заступником голови правління товариства, тобто особою, яку слід розглядати як представника цієї юридичної особи, що мала діяти в межах наданих їй повноважень, згідно до трудового контакту, статуту цього товариства та окремих повноважень за довіреністю тощо.

Надані Позивачем до матеріалів судової справи докази не містять підтверджень про наділення заступника голови правління товариства Лавриненка Г.В. повноваженнями на підписання векселів у той період часу, коли видавалися оспорюванні векселя.

Решта учасників судового процесу, зокрема відповідачі, зі своєї сторони документальних доказів на спростування доводів Позивача про підписання векселів неповноважною особою суду не надали.

Доводи Відповідача-2 про те, що Лавриненко Г.В. мав повноваження на підписання спірних векселів в силу того, що він був членом Правління Товариства не можуть бути прийняті судом, оскільки спростовуються наданими до матеріалів справи вищенаведеними доказами.

Частина 1 ст. 241 Цивільного кодексу України встановлює, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, які він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

За правилами ч.2 ст. 241 Цивільного кодексу України, наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Матеріали справи не містять доказів наступного схвалення юридичною особою дій осіб що підписали спірні векселі.

У той же час зі сторони Відповідача-1 не зроблено ніяких спроб для встановлення та підтвердження повноважень осіб, які підписували зазначенні оспорюванні векселя зі сторони Позивача, що слід розцінювати як грубу необережність (необачливість) з огляду на специфіку розрахунків із застосуванням обігу векселів. Наслідком проявлення такої необачливості зі сторони Відповідача-1 є, зокрема, застосування до правовідносин сторін, які виникли за цим векселем, приписів законодавства, що регулює обіг векселів в України.

Так, відповідно до ст. 7 Уніфікованого закону, якщо на переказному векселі є підписи осіб, нездатних зобов'язуватися за переказним векселем, або підроблені підписи, або підписи вигаданих осіб, або підписи, які з будь-яких інших підстав не можуть зобов'язувати тих осіб, які поставили їх на переказному векселі або від імені яких переказний вексель був підписаний, то зобов'язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, є все ж таки юридично дійсними.

Як роз'яснено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007р. №5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів", за наявності на переказному або простому векселі підписів осіб, не здатних брати зобов'язання за векселем, або підроблених підписів, або підписів вигаданих осіб, або підписів, що з будь-яких інших підстав не можуть зобов'язувати тих осіб, які поставили їх на векселі чи від імені яких він був підписаний, то згідно зі статтями 7, 77 Уніфікованого закону зобов'язання інших осіб, які поставили свої підписи на ньому, є юридично дійсними. Отже, підписи індосантів що не можуть зобов'язувати тих осіб, від імені яких вони поставлені, не переривають ряду індосаментів. Відповідно до статей 8, 77 Уніфікованого закону кожний, хто поставив свій підпис на простому або переказному векселі як представник особи, від імені якої він не був уповноважений діяти, сам зобов'язаний за векселем і, якщо заплатить, матиме ті самі права, що й особа, за яку він мав намір діяти. Таке ж правило застосовується до представника, який перевищив свої повноваження. З огляду на це особа, яка отримала вексель від представника, що не мав достатніх повноважень на видачу (передачу) векселя, не може вимагати виконання зобов'язань за векселем від особи, котра видала (передала) вексель. Однак вона вправі вимагати здійснення платежу за векселем від такого представника, що поставив свій підпис на векселі, в обсязі і за умов, зазначених у векселі, виходячи з того, що його видано (передано) особисто цим представником. У разі перевищення повноважень представником особи, від імені якої вексель підписано, тобто прийняття ним зобов'язання за векселем від імені іншої особи на суму, що перевищує ту, в межах якої він мав право діяти, зобов'язання переноситься на представника не в повному обсязі, а лише в межах перевищення. При розгляді справ такої категорії судам слід також враховувати, що у разі схвалення в подальшому особою видачі (передачі) векселя представником без повноважень або з їх перевищенням, відповідальність за векселем на підставі ч. 2 ст. 241 Цивільного кодексу України несе ця особа, якщо інше не випливає із самого векселя.

Аналогічну думку підтримує Вищий господарський суд України у справах № 9/5005/10681/2012; 39/5005/10720/2012; 27/5005/10731/2012; 42/5005/10889/2012; 27/5005/10614/2012; 11/5005/10530/2012; 37/5005/10604/2012: 2/5005/10589/2012.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

З огляду на встановлені обставини, господарський суд доходить висновку, що слід визнати спірні векселя в частині виконання зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" такими, що не підлягають виконанню.

Судові витрати у справі суд вважає за необхідне, згідно ч.2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покласти на Позивача, внаслідок неправильних дій якого по оформленню спірного векселя виник спір у суді.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд у складі колегії суддів -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати такими, що не підлягають виконанню прості векселі:

серії АА 0103649 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, ) сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 60 590,40 грн. на користь ПАТ "ТАКО" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.;

серії АА 0103650 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, ) сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 170 014,89 грн. на користь ПАТ "ТАКО" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.;

серії АА 0651736 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, ) сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 161 999,80 грн. на користь ПАТ "ТАКО" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.;

серії АА 0651737 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, ) сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 278 329,60 грн. на користь ПАТ "ТАКО" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.

серії АА 0651738 в частині зобов'язань ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, ) сплатити за векселем суму грошових коштів в розмірі 92 730,00 грн. на користь ПАТ "ТАКО" чи його наказу у строк платежу за пред'явленням, але не раніше 01.01.2013р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене

16.03.2015р.

Суддя В.Г. Бєлік