ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16.03.2015 Справа № 908/1673/15-г

Суддя Боєва Олена Сергіївна,

розглянувши позовну заяву Громадянки Російської Федерації індивідуального підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_1)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Катарина ЛТД" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 9)

про переведення прав та обов'язків покупця до договором та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява підлягає поверненню у зв`язку з наступним.

1) Згідно з п. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ст. 54 ГПК України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином-суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Частиною 3 ст. 57 ГПК України визначено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Тобто, даним нормами чітко визначено, що до господарського суду подається позовна заява в оригіналі, яка повинна бути підписана особисто позивачем або його уповноваженим представником.

Натомість, 16.03.2015р. до господарського суду Запорізької області надійшла копія позовної заяви від 13.03.2015р., виготовлена із застосуванням технічних засобів (ксерокопія).

Крім того, з поданої до суду копії позовної заяви вбачається, що оригінал позовної заяви було підписано ОСОБА_3, проте, довіреності на його ім'я на представництво інтересів ОСОБА_2 в господарському суді не надано.

2) Згідно зі ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 4 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Статтею 58 ГПК України визначено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

За приписами п. 2.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Зі змісту п. 2.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» вбачається, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви позивач просить: 1) перевести на громадянку Російської Федерації індивідуального підприємця ОСОБА_2 права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що був укладений 03.03.2008р.; 2) визнати за громадянкою Російської Федерації індивідуальним підприємцем ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно.

Отже, позивачем заявлено дві вимоги, як майнового так і немайнового характеру, за кожну з яких повинна бути здійснена сплата судового збору.

Частиною 1 статті 4 Закон України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 2 відсотка ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат. Згідно з п. 2.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 2.21. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

На підтвердження сплати судового збору позивачем надано копію квитанції № 92 від 23.02.2015р. на суму 1827 грн., тоді як докази сплати судового збору необхідно подавати в тільки оригіналі.

Таким чином, заявником не надано належних доказів слати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

До копії позовної заяви додано копію клопотання (зроблену також із застосуванням технічних засобів) про розстрочення сплати судового збору, в якому зазначено, що за позовною заявою сплачено частину судового збору в розмірі 1827 грн., решту просять розстрочити до моменту ухвалення судового рішення у зв'яжу із складностями в передані грошових коштів із Російської Федерації для сплати до державного бюджету України.

Оскільки клопотання подано не в оригіналі, підписано невідомою особою, суд вважає за необхідне залишити його без розгляду.

Суд також звертає увагу, що стаття 8 Закону України "Про судовий збір" передбачає розстрочення судового збору з урахуванням майнового стану сторони, а не у зв'язку зі складностями перерахування грошових коштів із закордону.

3) Відповідно до ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Статтею 56 ГПК України встановлений обов'язок позивача при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 6 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами ж 1 та 3 ст. 36 ГПК України визначено, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

В якості доказів направлення відповідачу копій позовної заяви та доданих до неї документів надано копію поштової квитанції № 4759 від 23.02.2015р. та копію опису вкладення у цінний лист від 23.02.2015р., тоді як такі докази необхідно подавати в оригіналі. Копії даних документів позбавляють їх статусу належних доказів у справі.

Крім того, слід зазначити про наступне.

Виходячи з приписів ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

З приписів п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вбачається, що подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

До копії позовної заяви від 13.03.2015р. також додано незасвідчені копії документів.

Зазначені вище обставини перешкоджають суду вчинити передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України дії по підготовці справи до судового розгляду та є підставами для повернення позовної заяви.

Вказані в розділах VIII, IX ГПК України вимоги до позовної заяви та відомості, всі без виключення, є обов'язковими для зазначення позивачем у позовній заяві, їх обов'язковість встановлена законодавцем і не може залежати від бажання особи, що звертається до суду, від можливості подальшого з'ясування цих відомостей судом після відкриття провадження у справі та під час підготовки справи до розгляду тощо.

За приписами абзацу 1 пункту 3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню судом без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1, п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Копі. позовної заяви Громадянки Російської Федерації індивідуального підприємця ОСОБА_2, Російська Федерація, м. Курськ, і додані до неї документи, повернути без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 9 аркушах.

Суддя О.С. Боєва