ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

26.02.2015 р. Справа №917/2581/14

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

позивача: Варивода М.З.

відповідача: Лісіченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця Нормана Володимира Михайловича,

вул. Салтівське шосе, 242, кв. 238, м.Харків, 61171

до товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта",

вул. Фрунзе, 57, м. Полтава, 36039

про стягнення 78 508,00 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець Норман Володимир Михайлович звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" про стягнення 78 508,00 грн., з яких 39 000, 00 грн. - компенсації вартості вантажу, 508, 00 грн. - вартість послуг з перевезення вантажу, 39 000,00 грн. - немайнової шкоди, посилаючись на те, що у відповідності до статей 306-307 Господарського кодексу України та статей 908-909 Цивільного кодексу України між позивачем та відповідачем 07.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір на перевезення вантажу з м.Харкова до м.Києва, що підтверджується товарно-транспортною накладною №100 1356 8112, однак внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору перевезення вантажу (електронне сидіння для унітазу WASHLET, 40x18, 2x53,3, серії: NC, WASHLET GL, REMOTE CONTROL, колір: білий), з вини відповідача при перевезенні було пошкоджено упакування та власне сам вантаж, в зв'язку з чим з відповідача підлягаю стягненню 39 000,00грн. вартості вантажу, 508,00грн. на повернення коштів, сплачених за перевезення вантажу, Неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань також спричинило порушення виконання позивачем своїх зобов'язань перед покупцем, що завдало шкоди діловій репутації та необхідності швидкого врегулювання конфліктної ситуації з покупцем.

В судових засіданнях представником позивача позовні вимоги підтримані в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві, посилаючись, зокрема, на неналежне виконання відповідачем умов договору перевезення вантажу, внаслідок чого пошкоджено упакування та власне сам товар (електронне сидіння для унітазу WASHLET), про що свідчить акт приймання-передачі №10239005 від 08.08.2014р, складений представником ТОВ "Нова пошта". Крім того, просить відшкодувати завдану немайнову шкоду, яка настала у зв'язку з приниженням ділової репутації через затримку поставки товару покупцю та необхідності вжиття додаткових мір для виконання своїх зобов'язань.

Відповідач у відзивах на позовну заяву (а.с.57-41, 76-77) та його представник у судових засіданнях заперечує проти позовних вимог з мотивів, викладених у відзивах на позовну заяву, посилаючись, зокрема, на те, що відправник надав для перевезення заздалегідь запакований вантаж з неналежним упакуванням, вміст відправлення експедитором не перевірявся, а тому перевізник не несе відповідальності за цілісність вантажу в зв'язку з недоведеністю вини в пошкодженні вантажу, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів вини перевізника чи розмір фактичної шкоди. Також вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження немайнової шкоди.

Рішення судом приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 18.02.2015р.

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

В силу зобов'язанням одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України).

У відповідності до приписів ч. 2 ст.193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна прийняти всі міри, необхідні для належного виконання зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Зокрема, ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України передбачається, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 633 ЦК України встановлено, що публічний є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо), а умови договору є однаковими для всіх споживачів.

Згідно наданого відповідачем тексту (а.с.42-45), публічний договір (далі- Договір) - це правочин, що регулює відносини між Експедитором та Замовником щодо надання послуг з організації перевезення відправлень на умовах, встановлених Експедитором (п.1.1 Договору).

Згідно з п.1.2. Договору, моментом укладання договору є момент передачі Замовником Експедитору відправлення для надання послуг, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.6. Договору, безумовне та повне прийняття умов Договору Замовником полягає в здійсненні Замовником дій, спрямованих на отримання послуг, а саме передачі Замовником Експедитору відправлення для надання послуг, передбачених Договором, незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису Відправника.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що Експедитор надає Змовнику послуги на умовах Договору та згідно з умовами, затвердженими Експедитором.

Положенням п. 3.3. Договору встановлено, що прийняття Експедитором відправлення для надання послуг, визначених Договором, оформлюється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про Відправника, інформація про Одержувача, кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, інформація про додаткові послуги.

Відповідно до п. 3.4. Договору, шляхом передачі Замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених Договором, Замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями Договору (а.с.42-45)., Умовами надання послуг (а.с.46-52), чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов'язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису Відправника.

Положеннями ч. 2, 3 ст. 909 ЦК України встановлено, що договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі і укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, 07.08.2014 року ФОП Норман В.М. (Позивач, Відправник) передав, ТОВ "Нова пошта" (Відповідач, Експедитор)) для перевезення вантаж, який складався з 3 (трьох) місць, об'ємною вагою 85 кг, оголошеною вартістю 54 600,00 грн.; вид пакування - коробка; повний опис відправлення - сантехніка; документи, що супроводжують відправлення - відсутні; тип послуги - двері-двері, що підтверджується товарно-транспортною накладною №2 від 07.08.2014 p.(а.с.10).

Відповідно до Акту приймання-передачі №10239005 від 08 серпня 2014 року, під час отримання вантажу замовником (отримувачем) було виявлено пошкодження упакування та власне вантажу (а.с.12).

Відповідно до цього акту, який складений уповноваженими представниками сторін, встановлено:

- стан упаковки: картонна коробка (збоку вм'ятина);

- стан вантажу: тріснута кришка;

- спеціальне маркування: на коробках є маркування "Хрупкое";

- кількість пошкодженого вантажу: одне місце

Серед особливих відміток зазначено: Упаковки коробки не пошкоджена. На одній коробці є збоку вм'ятина, кришка в грузі лопнула навпроти вм'ятини.

15.08.2014 р. на адресу відповідача позивачем було направлено претензію про відшкодування вартості Вантажу в розмірі 39 000,00 грн. та вартості перевезення в розмірі 508,00 грн., яка залишена без відповіді (а.с.13).

У позовній заяві та у своїх поясненнях позивач посилається на приписи ст.ст. 917 та 924 Цивільного кодексу України, відповідно до яких перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу, а тому з цього слідує, що підтвердженням належного пакування та цілісності вантажу позивача є безпосереднє прийняття вантажу відповідачем, а також підпис його представника в товарно-транспортній накладній про те, що жодних пошкоджень вантажу при прийнятті не виявлено.

Дані доводи позивача не заслуговують на увагу, адже відповідно до п.7.2.12. Публічного договору, Експедитор не зобов'язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

Відповідно до розділу 5 Публічного договору :

5.1. Відправник запаковує відправлення.

5.2. Упаковка відправлення повинна відповідати державним стандартам та вимогам, встановленим Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, з наступними змінами й доповненнями, та чинним Умовам Експедитора.

5.3. Основні вимоги до упаковки:

5.3.1. Тип упаковки повинен відповідати особливостям відправлення.

5.3.2. Упаковка відправлення повинна забезпечувати повну його цілісність під час

транспортування з урахуванням вантажно-розвантажувальних робіт.

5.3.3. Упаковка повинна враховувати можливість перевантаження відправлення в дорозі, температурний режим, рівень вологості та погодні умови.

Згідно п. 2 ст. 917 ЦК України, відправник повинен пред'явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці.

Так, відповідно до ч. 1, 2 п. 5.2 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. № 363 (надалі - Правила) до упаковки ставляться такі вимоги:

- вид упаковки має відповідати особливостям вантажу;

- упаковка має забезпечувати повне збереження вантажу під час його транспортування з урахуванням вантажно-розвантажувальних робіт.

Пунктом 5.3 Правил передбачено, що при виборі упаковки потрібно враховувати спосіб, відстань і тривалість транспортування, можливість перевантаження вантажу в дорозі, температурний режим і вологість під час транспортування, пору року (погодні умови), сумісність з іншими вантажами тощо.

Так згідно Додатку А Умов надання послуг ТОВ "Нова Пошта" (а.с.53-54), належною упаковкою сантехніки визначено обрешетування.

Вказана вимога дублюється п. 22.7.2. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні: Вантажовідправник повинен подавати для перевезення фарфоро-фаянсові вироби, а також вироби із металу з гальванічним та емалевим покриттям упакованими в ящики або решітки із застосуванням упорів, що охороняють їх від ударів об стінки ящика, чи з прокладкою виробу соломою, стружкою тощо.

Пунктом 10.16 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. № 363 встановлено, що Замовник відповідає за всі наслідки неправильного пакування вантажів (бій, поломка, деформація, теча тощо), а також: застосування тари й упаковки, що не відповідають властивостям вантажу, його масі або встановленим стандартам і технічним умовам.

Відповідно до п. 7.2.4. Публічного договору, Експедитор не несе відповідальності за пошкодження відправлення без упаковки або в упаковці, що не забезпечує його цілісності чи не відповідає особливостям відправлення.

Згідно з п. 7.3.3. Публічного договору, Замовник відповідає за всі негативні наслідки (розбиттявідправлення, поломку, деформацію та ін.) у разі використання неналежної упаковки відправлення (упаковки, що не відповідає особливостям відправлення, його вазі або встановленим стандартам, технічним умовам та вимогам до упаковки відправлення, що встановлені Умовами) та відсутності спеціального маркування.

Отже, пакування позивачем вантажу не забезпечило його цілісність, так як не відповідає даному вантажу і не враховує його характер, і дана невідповідність пакування вантажу є виною вантажовідправника, який був зобов'язаний його запакувати належним чином перед пред'явленням до перевезення.

Як вже встановлено судом, під час отримання вантажу Одержувачем було виявлено пошкодження упакування та власне вантажу, що підтверджується Актом приймання-передачі №10239005 від 08 серпня 2014 року.

Як зазначає позивач, під час прийняття вантажу в місці призначення було виявлено пошкождення коробки (упаковки) та власне вантажу, а саме кришки електронного сидіння для унітазу WASHLET, 40x18, 2x53,3, серії: NC, WASHLET GL, REMOTE CONTROL, колір: білий, вартістю 39 000,00 грн..

Позивачем до матеріалів справи додано накладну на внутрішнє переміщення № 070814-01 від 07.08.2014 р., де зазначається специфікація та вартість вмісту вантажу (а.с.11).

Дана накладна позивача на внутрішнє переміщення № 070814-01 від 07.08.2014 р. до самого вантажу не додавалась, що підтверджується прочерком у товарно-транспортній накладній №2 від 07.08.2014 p. в графі "документи, що супроводжують відправлення" (а.с.10).

Отже, судом встановлено, що позивачем до товарно-транспортної накладної не було додано жодних супровідних документів чи детального опису вантажу, коробки не були пронумеровані та не було визначено, що в якій коробці знаходиться.

Суд вважає що позивачем належним чином не доведено факту пошкодження саме кришки електронного сидіння для унітазу WASHLET 40x18, 2x53, 3; серія NC WASHLET GL, REMOTE CONTROL; колір білий, вартістю 39 000 грн.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода ).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб.

Відповідно до ч.2 ст.224 Господарського кодексу України визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Вказана норма кореспондується з абз. 1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України, яка визначає збитки, як втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробить для відновлення свого порушеного права.

Згідно положення ст. 924 ЦК України, Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування, або ушкодження прийнятого до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди якщо не доведе, що це сталось не з його вини.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Позивачем не надано жодного доказу вартості саме пошкодженої кришки електронного сидіння для унітазу WASHLET 40x18, 2x53,3; серія NC WASHLET GL, REMOTE CONTROL; колір білий в розмірі 39 000,00 грн. В матеріалах справи відсутня товарна накладна, податкова накладна, інші документи первинної бухгалтерської звітності, які б містили назву організації, номер накладної, дату накладної, дату відпуску товару, його найменування, ким відпущений товар, кому відпущений товар, його кількість, сорт, ціна та інші дані, підстава для відпуску товару, підписи матеріально відповідальних осіб у його віпустці та прийомі.

Надана позивачем накладна на внутрішнє переміщення № 070814-01 від 07.08.2014 р. не є належним доказом вартості електронного сидіння для унітазу WASHLET 40x18, 2x53, 3; серія NC WASHLET GL, REMOTE CONTROL; колір білий саме в розмірі 39 000,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 39 000,00 грн. немайнової шкоди, яка, з пояснень позивача, настала у зв'язку з приниженням його ділової репутації, а також вчинені дії відповідача принижують престиж та підривають довіру клієнтів до позивача на ринку елітного сантехнічного обладнання, так як позивач вимушений був організувати швидку доставку аналогічного вантажу своєму клієнтові та вимушений був врегулювати конфліктну ситуацію зі своїм клієнтом у зв'язку із затримкою поставки вантажу.

Дані доводи позивача не заслуговують на увагу, адже позивачем не надано жодного доказу відносин (договір купівлі-продажу чи договір поставки, квитанції про оплату та інше) позивача з своїм клієнтом щодо придбання та поставки йому саме електронного сидіння для унітазу WASHLET 40x18, 2x53, 3; серія NC WASHLET GL, REMOTE CONTROL; колір білий.

Також у справі відсутні докази організації швидкої доставки аналогічного товару та врегулювання конфліктної ситуації між позивачем та його клієнтом у зв'язку з затримкою доставки вантажу.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

В статті 34 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У відповідності до статті 49 ГПК Країни, судові витрати в частині сплати судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, дослідивши і оцінивши подані докази, керуючись ст. ст. 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Повий текст рішення складено 03.03.2015 року.

СУДДЯ Кульбако М.М.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.