РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2015Справа №910/676/15-г
За позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт"

про стягнення 23 315 887,50 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники:

від позивача Чернишнко А.Г. (дов. № 18/03 від 26.02.2015)

від відповідача не з'явився

В судовому засіданні 04.03.2015, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" пред'явлені вимоги про стягнення 23 315 887,50 грн. заборгованості за кредитним договором № 01-09П від 11.02.2009 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2015 порушено провадження у справі №910/676/15-г та призначено розгляд справи на 02.02.2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов кредитного договору № 01-09П від 11.02.2009 р. вчасно не сплатив проценти за користування кредитом.

02.02.2015 через канцелярію суду відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки уповноваженого представниками.

02.02.2015 через канцелярію суду відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки уповноваженого представниками.

04.02.2015 через канцелярію суду відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки уповноваженого представниками.

06.02.2015 через канцелярію суду позивач подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2015 розгляд справи було відкладено на 18.03.2015.

В судове засідання, призначене на 18.02.2015, з'явились представники сторін та надали пояснення по справі.

Представник відповідача заявив клопотання про залишення позову без розгляду та клопотання про об'єднання справ.

В судовому засіданні оголошено перерву до 04.03.2015.

В судове засідання, призначене на 04.03.2015, з'явився представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 04.03.2015, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

Крім того, позивач подав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд накласти арешт на грошові кошти та майно, що належить відповідачу на праві власності.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Разом з тим, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення. При цьому в заяві про вжиття заходів забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Проаналізувавши вищезазначену заяву та заслухавши пояснення представника позивача, суд визнав заяву позивача такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не обґрунтовано належним чином те, що невжиття заходів до забезпечення позову ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

В судовому засіданні також судом відповідача заявив клопотання про залишення позову без розгляду та клопотання про об'єднання справ. Суд розглянув вказані клопотання та відмовив в їх задоволенні.

Відповідач своїми правами, передбаченими ст. 22 ГПК України, не скористався, свого представника у засідання суду не направив, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, тому справа розглядається за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.02.2009 між позивачем (банк за договором) та відповідачем (позичальник) був укладений кредитний договір № 01-09П, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.1.1 договору, кредит надається у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 9 500 000 грн. Додатковими угодами до кредитного договору ліміт кредитної лінії неодноразово змінювався.

В подальшому додатковими угодами до кредитного договору № 01-09П сторони неодноразово вносили зміни до договору в частині розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, строку погашення кредиту та ін.

Так, згідно з п. 1.12 договору в редакції додаткової угоди № 66-П від 20.11.2012 р., термін користування кредитом - до 22 березня 2013 року включно.

Пунктом 1.1.3 договору сторони встановили, що процентна ставка за користування кредитом: 25% річних, однак, додатковою угодою № 52-П від 22.06.2010 встановлено, що починаючи з 27.06.2010 ставка за користування кредитом - 23% річних, а в редакції додаткової угоди № 58/1-П - починаючи з 27.09.2010 р. - 20% річних.

Положеннями п. 1.3. договору передбачено, що після надходження письмових заяв від позичальника про надання коштів в межах відкритої кредитної лінії, банк та позичальник укладають додаткові угоди про надання коштів в розрізі кредитної лінії (окремо по кожній сумі, що має надаватись). Після підписання такої додаткової угоди, Банк протягом одного банківського дня перераховує позичальнику кошти за реквізитами, вказаними в його письмовій заяві.

У подальшому, на підставі заяв, позичальнику надані кредитні кошти згідно з додатковими угодами до кредитного договору.

Факт виконання Банком зобов'язань щодо надання кредитних коштів підтверджується платіжними дорученнями, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Отже, позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором щодо надання відповідачеві кредитних коштів.

Відповідно до п. 4.2.1 договору, позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти, використати кредит за цільовим призначенням та виконувати усі зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені договором.

Згідно з п. 2.5 договору, проценти нараховуються в межах терміну користування Кредитом, що визначений п.п. 1.1.2 договору, на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом. Кількість днів в році та місяці приймається за календарну. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день повернення кредиту.

У пункті 2.6 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно з 27 по 30/31 число поточного місяця, за період з дня перерахування з позичкового рахунку позичальника грошових коштів на його поточний або інший вказаний позичальником рахунок по 26 число включно місяця, в якому надано кредит. В подальшому відсотки нараховуються щомісячно з 27 числа минулого місяця по 26 число включно поточного місяця, при повному погашенні кредиту - до дня погашення (не включно).

Умовами п. 2.7 договору передбачено, що відсотки за період з 03 березня 2009 року по 26 травня 2009 року включно повинні бути сплачені позичальником до 26 червня 2009 року. У подальшому проценти за поточний календарний місяць позичальник сплачує на рахунок, вказаний банком, щомісяця до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення (у тому числі дострокового) строкової заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Додатковими угодами № 65-П від 12.04.2011, № 66-П від 22.03.2012, сторони відтерміновували сплату відсотків за користування кредитом.

Додатковою угодою № 67-П від 22.03.2015 сторони погодили викласти п. 2.7 кредитного договору у наступній редакції: "Позичальник щомісяця, починаючи з 01.04.2013 направляє в погашення процентів по договору не менше 5 000,00 грн. Залишок несплачених відсотків позичальник сплачує в останній місяць користування кредитом, але не пізніше 21 березня 2014".

Умовами п. 2.8 договору встановлено, що моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки банку суми кредиту, процентів, комісій, неустойки, визначених цим договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідач зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі в строк не пізніше 21 березня 2014 не виконав.

За розрахунком позивача, заборгованість по несплаченим процентам становить 17 960 000 грн.

У зв'язку з наведеним, позивач звернувся до відповідача з претензією № 6613/012-01 від 16.06.2014, щодо погашення простроченої заборгованості, однак вказана претензія залишилась без належного реагування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів здійснення оплати відповідачем суми несплачених процентів, в тому числі в установлені строки, суду не надано.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості по несплаченим процентам, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам кредитного договору.

Згідно ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 7.1 договору, за порушення строків погашення заборгованості за Кредитом та/або строків сплати процентів за користування Кредитом та/або комісій Банк має право нараховувати Позичальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. При розрахунку неустойки приймаються: рік - 365 днів, місяць - рівний календарній кількості днів.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем у відповідності до норм чинного законодавства та умов договірних відносин, заявлені вимоги про стягнення з відповідача1 846 919,72 грн. пені , 3 091 151,61грн. інфляційних втрат та 417 816,17 грн. 3% річних за прострочення сплати процентів станом на 30.12.2014ю.

Оскільки факт прострочення відповідачем свого зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитом по кредитному договору № 01-09П від 11.02.2009 р встановлений судом, вказані вимоги щодо стягнення пені,інфляційних втрат та 3% річних є обґрунтованими.

Свого контррозрахунку суми позову відповідач не надав, стверджувань позивача не спростував.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю .

Згідно ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначені пільгові категорії щодо сплати судового збору, в т.ч. уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку (п. 22 ч. 1 ст. 5).

Фактично з даним позовом до суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк", від імені якого діє Уповноважена особа на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Брокбізнесбанк" - Курений О.В., призначений рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 р. № 45 "Про початок ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію"

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827,00 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73080,00 грн.).

При зверненні з даним позовом про стягнення 23 315 887, 50 грн., належна до сплати суми судового збору становить 73 080,00 грн. (60 розмірів мінімальної заробітної плати).

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 73 080,00 грн. підлягає стягнення з відповідача в доход Державного бюджету України

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, Закону України "Про судовий збір", Господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, б. 115-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (03057, м. Київ, просп. Перемоги, б. 41, ) 17 960 000 (сімнадцять мільйонів дев'ятсот шістдесят тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за несплаченими процентами, 1 846 919 (один мільйон вісімсот сорок шість тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять) грн.72 коп. пені, 3 091 151 (три мільйони дев'яносто одна тисяча сто п'ятдесят один) грн. 00 коп. інфляційних втрат, 417 816 (чотириста сімнадцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 17 коп. та 3% річних.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, б. 115-А, ) в доход Державного бюджету України 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено 11.03.2015.

Суддя М.О. Лиськов