ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року Справа № 925/298/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., при секретарі Олексенко Т.В. за участю представників: позивача - Мельничука М.О. за довіреністю, відповідача - не з'явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Екосортінг" до Уманського комунального підприємства "Комунальник" про стягнення 78399,30 грн.

ВСТАНОВИВ

Заявлено позов про стягнення з відповідача 78399,30 грн. заборгованості по договору купівлі - продажу №17/02 від 17.02.2014р. з яких 60000,00 грн. основного боргу, 16564,78 грн. інфляційних та 1834,52 коп. річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що на виконання укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Екосортінг" (позивач) та Уманським комунальним підприємством "Комунальник" (відповідач) договору позивач поставив відповідачу товар, а останній зобов'язався прийняти та оплатити його. Відповідач не виконав свої зобов'язання щодо оплати за отриманий товар.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому.

Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання в якому просив розглядати справу без його участі.

У відзиві на позов направленому на адресу суду позовні вимоги відповідач визнав частково в сумі 60000,00грн., в задоволенні інфляційних та річних просив суд відмовити.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача за наявними матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

17 лютого 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю „ЕКОСОРТІНГ" (далі позивач) та Уманським комунальним підприємством „Комунальник" (далі відповідач) був укладений договір купівлі-продажу №17/02 (далі - договір №17/02).

Згідно умов Договору №17/02, позивач зобов'язався передати у власність, а відповідач оплатити та прийняти товар, а саме - контейнери у кількості 30 шт. за ціною 2400,00 (дві тисячі чотириста) гривень за штуку (п.1.1 та п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору загальна сума договору №17/02 з урахуванням податку на додану вартість склала - 72 000,00 (сімдесят дві тисячі) гривень.

Договором №17/02 не встановлено конкретний строк оплати за поставлений товар.

Позивач свої зобов'язання за договором №17/02 виконав у повному обсязі та 17.02.2014 року передав у власність відповідача контейнери, що підтверджується накладною № 3 від 17.02.2014р та довіреністю № 26 від 17.02.2014р.

Покупець свої зобов'язання за договором №17/02 виконав лише частково, прийнявши товар від продавця. Також відповідач 14.04.2014 року частково сплатив за поставлений товар 12000 грн., що підтверджується випискою з поточного рахунку продавця №5074, відкритого в ПАТ „Фін банк" від 14.04.2014 року.

Таким чином за твердженням позивача дату подання цього позову сума заборгованості відповідача за договором складає 60 000 грн.

Крім того позивач вимагає стягнути з відповідача три проценти річних від суми боргу за період з 18.02.2014 по 14.02.2015р., а саме 1834,52 грн., а також інфляційні в сумі 16564, 78 грн.

Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 655ЦК України містять такі положення:

„Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати:

- з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суд, виходячи з фактичних обставин справи та приписів наведеного вище законодавства, приходить до наступних висновків

Укладений сторонами договір №17/02 є договором купівлі-продажу та регулюється за правилами глави 54 ЦК України. Договір є дійсним та не заперечується сторонами.

Відповідно до ст.692 ЦК України, Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У разі прострочення оплати товару Продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно п.1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17 грудня 2013 року №14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України.

Цією нормою передбачено можливість виникнення обов'язку виконання обов'язку; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу.

При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

З урахуванням викладеного, обов'язок покупця щодо оплати товару за Договором №17/02 сплив 17.02.2014 року.

Таким чином на час розгляду справи відповідач заборгував позивачу за придбаний товар на умовах договору №17/02 від 17 лютого 2014 року 60000 грн.

Відповідно до ст. 527 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно ч.З ст.692 ЦК України, у разі прострочення оплати товару Продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у позивача є право вимагати стягнення із відповідача сплати суми заборгованості за договором №17/02 з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від вказаної суми.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім витрати на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Уманського комунального підприємства "Комунальник", вул. Шолом Алейхема, б. 30, м. Умань, Черкаська область, 20300, код 03366285 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Екосортінг", вул. Свердлова, буд. 12, с. Гереженівка, Уманський район, Черкаська область, 20356, код 36781291 - 60000,00 грн. боргу, 1834, 52 3% річних, 16564,78 грн. інфляційних, 1827,00 грн. відшкодування витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.03.2015 р.

Суддя К.І.Довгань