РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2015Справа №908/505/15-г

За позовом Приватного підприємства "Фладко"

До Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"

Про стягнення 8 066,32 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача не з'явився

Від відповідача не з'явився

Суть спору:

Приватне підприємство звернулося до суду з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" про стягнення 8066,32 грн.

Ухвалою суду від 06.02.2015 призначено до розгляду справу № 908/505/15-г на 04.03.2015.

27.02.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2012 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , що підтверджу полісом № АВ/5496397, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобов'язання по відшкодуванню збитків, завданих майну третіх осіб транспортним засобом автомобіль "ЗАЗ 968 М", д.р.н. АН 8490, ліміт за шкоду майну - 50 000,00 грн., франшиза - 510 грн.

Позивач, відповідно до матеріалів справи зазначає, що 09.02.2013 у м. Маріуполь сталася ДТП за участю автомобіля "ЗАЗ 968 М" д.р.н. АН 8490 під керуванням Кир'янова В.М. та автомобіля "МАЗ 555102223" д.р.н. АН 7146ЕО, що належить ПП "Фладко".

05.07.2013 р. Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя гр. Кир'янова В.М. було визнано винним у скоєнні злочину. Як вбачається із матеріалів справ, під час розгляду кримінальної справи було проведено автотоварознавчу експертизу, відповідно до якої вартість матеріального збитку завданого транспортним засобом, власником якого є позивач, становить 6419,16 грн. Вище зазначене підтверджується Висновком Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз № 526/28, копія якого наявна а матеріалах справи.

09.10.2013 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування № 2228, проте у відповідь отримав лист про неможливість виплатити страхове відшкодування.

15.01.2013 звернувся до відповідача повторно.

Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог частково, оскільки відповідно до страхового акту № ОЦВ -13-2228/1 відповідачем було визнано подію страховим випадком та прийнято рішення про сплату страхового відшкодування у розмірі 5909,16 грн. Крім того відповідач заперечив проти стягнення пені за прострочення сплати страхового відшкодування та просив застосувати спеціальну позовну давність.

За твердженням позивача, станом на момент вирішення спору, страхове відшкодування сплачено не було.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» (п. 37.1) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Таким чином, підставою вважати порушеними права позивача відповідачем при невиплаті суми страхового відшкодування на користь позивача є саме неотримання коштів від відповідача протягом місяця від дня отримання страховою компанією регресної вимоги.

У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Як вбачається із з матеріалів справи, Полісом № АВ /5496397 передбачено франшизу в розмірі 510 грн.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню частково в розмірі 5 909,16 грн.

Також позивачем за прострочення виплати страхового відшкодування заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 1231,20 грн. .

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У статті 979 ЦК України передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відповідно до п. 36.5 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивачем надано розрахунок пені відповідно до якого вбачається що позивачем проводились нарахування у період з 09.01.2014 по 09.10.2014 що складає 1231,20 грн.

Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та застосувати строк спеціальної позовної давності.

Частиною 1 ст. 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимогу зв'язку з нарахуванням пені.

За ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Як встановлено у п. 1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у

вирішенні господарських спорів", за змістом частини другої статті 9 ЦК України та частини першої статті 223 ГК України позовна давність має застосовуватися до вимог, що випливають з майново-господарських зобов'язань, визначених статтею 175 ГК України.

Вивчиш клопотання відповідача про застосування строку позовної давності та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення клопотання

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 231,20 грн. не підлягають через сплив строку позовної давності.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню частково у розмірі 5 909,16грн.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не наведено обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на сторін пропорційно задовленим вимогам.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНО СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ) на користь Приватного підприємство "Фладко" (87524, м. Маріуполь, вул. Сєчєнова, 63 А, ) страхове відшкодування в розмірі 5909 (п'ять тисяч дев'ятсот дев'ять) грн. 16 коп., судовий збір у розмірі 1333 (одна тисяча триста тридцять три) грн. 71 коп.

3. В іншій частині відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.03.2015

Суддя Л.В. Прокопенко