ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р. Справа № 921/1350/14-г

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Кузь В.Л.,

Орищин Г.В.,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вих. № 4046 від 13.02.2015 р. (вх. № 01-05/866/15 від 23.02.2015 р.),

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 року

у справі № 921/1350/14-г (суддя І.М.Гирила),

за заявою (правонаступник стягувача): Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», м. Київ,

про заміну сторони (первісного стягувача) у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису № 4865, вчиненого 07.10.2008 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяк Ю.Р., про стягнення з Фермерського господарства «Обрій» суми заборгованості у розмірі 72397,02 грн. шляхом звернення стягнення на майно, що було предметом застави, на правонаступника - ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», у зв'язку з переходом прав Кредитора, відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 114 від 07.03.2014 р.

первісний стягувач: Відкрите акціонерне товариство «Селянський комерційний банк «Дністер», м. Львів,

відповідач (боржник): Фермерське господарство «Обрій», с. Козярі, Підволочиського р-ну, Тернопільської обл.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, смт. Підволочиськ, Тернопільська обл.

За участю представників сторін:

від апелянта/заявника: Новіков С.В. - п/к за довіреністю № 14-07/23 від 23.07.2014 р.;

від первісного стягувача: не прибув;

від відповідача (боржника): не прибув;

від ВДВС Підволочиського РУЮ Тернопільської області: не прибув;

Права та обов'язки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 27, 28 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід суддів - не надходило.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 23 лютого 2015 року, справу № 921/1350/14-г Господарського суду Тернопільської області розподілено до розгляду головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Кузь В.Л. Орищин Г.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 року прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», вих. № 4046 від 13.02.2015 р. (вх. № 01-05/866/15 від 23.02.2015 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 11.03.2015 року, про що сторони та ВДВС Підволочиського РУЮ Тернопільської області були належним чином повідомлені рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (докази - оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи).

В судове засідання, яке відбулось 11.03.2015 р. представник апелянта/заявника прибув, доводи наведені в апеляційній скарзі підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.02.2015 р. та прийняти нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити.

Представник первісного стягувача в судове засідання не прибув, вимог ухвали суду не виконав, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, яке отримано 02.03.2015 р. за № 316 (а. с. 97).

Від відповідача/боржника представник не прибув, вимог ухвали суду не виконав, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, яке отримано 04.03.2015 р. за № 250 (а. с. 99).

Від відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області представник не прибув, вимог ухвали суду не виконав, про причини не прибуття суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, яке отримано 02.03.2015 р. за № 120 (а. с. 101).

З огляду на наведене колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною другою статті 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено у цій постанові, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», вих. № 4046 від 13.02.2015 р. (вх. № 01-05/866/15 від 23.02.2015 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 11.03.2015 року, про що сторони та ВДВС Підволочиського РУЮ Тернопільської області були належним чином повідомлені рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (докази - оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи).

Як вбачається з матеріалів справи, повноважні представники первісного стягувача, відповідача/боржника та ВДВС Підволочиського РУЮ Тернопільської області в судове засідання не прибули.

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість представників бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 р. (п. п. 4-6 резолютивної частини ухвали) зобов'язано первісного стягувача, відповідача/боржника та ВДВС Підволочиського РУЮ Тернопільської області подати: довідку з ЄДРПОУ; письмовий, документально та нормативно обґрунтований відзив (заперечення) на апеляційну скаргу, однак вимог ухвали суду первісним стягувачем, відповідачем/боржником та ВДВС Підволочиського РУЮ Тернопільської області виконано не було.

Відповідно до статті 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 921/1350/14-г та прийшла до висновку, розглядати справу без участі представників первісного стягувача, відповідача/боржника та ВДВС Підволочиського РУЮ Тернопільської області.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 р. по справі № 921/1350/14-г слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 02.02.2015 року у справі № 921/1350/14-г (суддя І.М.Гирила) в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» № 2475 від 07.11.2014 р. про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні - відмовлено (п. 1 резолютивної частини ухвали) (а. с.85-91).

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду від 02.02.2015 р. у даній справі, Апелянт/заявник (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», надалі ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія») звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.02.2015 р. та прийняти нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити» (а. с. 102-104).

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті ухвали неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що 12.10.2007 р. між ВАТ «СКБ «Дністер», в особі Першого Тернопільського відділення ВАТ «СКБ «Дністер», та ФГ «Обрій» було укладено кредитний договір № 52658/2, за умовами якого Банк надав Позичальнику Кредит в сумі 60000,00 грн., зі сплатою 20% річних та з кінцевою датою погашення - 11.10.2009 р. та в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 52658/2 між ВАТ «СКБ «Дністер», в особі Першого Тернопільського відділення ВАТ «СКБ «Дністер», та ФГ «Обрій» було укладено договір застави майна від 12.10.2007 р. 07.10.2008 р. однак, у зв'язку із порушенням Позичальником умов кредитного договору № 52658/2 від 12.10.2007 р. в частині повернення Кредиту у строки визначені у кредитному договорі, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяк Ю.Г. було вчинено виконавчий напис № 4865 про стягнення з ФГ «Обрій» суми заборгованості у розмірі 72397,02 грн., шляхом звернення стягнення на майно, що було предметом застави.

На підставі вищенаведеного, ВАТ «СКБ «Дністер» виконавчий напис № 4865 та заяву про відкриття виконавчого провадження по даному виконавчому напису було направлено до ВДВС Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, поряд з цим, 07.03.2014 р. між ВАТ «СКБ «Дністер» та ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги № 114, за яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 52658/2 від 12.10.2007 р. та за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно ФГ «Обрій», а відтак апелянт/заявник відповідно до приписів ст. ст. 512, 514, 516 ЦК України, ст. 25 ГПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» набув право вимоги та просить замінити первісного стягувача на ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Однак, місцевим судом у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні було відмовлено мотивуючи тим, що за договором купівлі-продажу права вимоги № 114 від 07.03.2014 р. у заявника виникло лише право на стягнення грошової суми за кредитним договором, однак, не має права на заміну сторони у виконавчому провадженні, оскільки таке звернення не відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ст. 25 ГПК України.

Апелянт з таким висновком місцевого суду не погодився, вважає, що зобов'язання, яке виникло між первісним стягувачем та боржком було вчинено у простій письмовій формі та згідно цього і правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні також було укладено у простій письмовій формі, та відповідно до ч. 1, ст. 513 ЦК України, право вимоги передається новому кредиторові. Відповідно до вищенаведеного апелянт/заявник звернувся з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, оскільки вважає, що звернення з заявою про заміну стягувача - це не лише обов'язковість вимог закону, але і гарантія своєчасного, повного, реального виконання виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 12.10.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Селянський комерційний банк «Дністер» (Банк), в особі начальника Тернопільського відділення ВАТ СКБ «Дністер» Комендата І.Б., з однієї сторони, та Фермерським господарством «Обрій», в особі голови Штундера Л.Ф. (Позичальник), з другої сторони, було укладено Кредитний договір № 52658/2 (далі - Кредитний договір) (а. с. 14-15).

Колегією суддів встановлено, що Кредитний договір підписано повноважними представниками обох сторін, їх підписи посвідчено печатками сторін, що відповідає приписам ст. ст. 207, 208 ЦК України, в силу ст. 204 ЦК України є правомірними правочинами.

Згідно умов даного договору, Банк зобов'язався надати Позичальнику кредиту в сумі 60000,00 грн., з кінцевою датою погашення 11.10.2009 р., для поточних потреб, а Позичальник зобов'язався повернути кредит в терміни, встановлені згідно визначеного у додатку № 1 до договору графіку погашення кредиту та щомісячно сплачувати за користування кредитом проценти в розмірі 20% річних від суми кредиту у валюті кредиту та комісії за послуги, пов'язані з видачею та обслуговуванням кредиту, в гривнях згідно діючих тарифів Банку, в обумовлені в договорі терміни (п. 1.1 р. 1 Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору, проценти за користування кредитом нараховуються з дня надання кредиту по день, що передує дню погашення (повернення) кредиту на суму фактичної заборгованості, яка знаходиться в розпорядженні Позичальника за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році при кредитуванні в національній валюті, а при кредитуванні в іноземній валюті з розрахунку 360 днів в році та фактичної кількості днів в місяці. Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту. Проценти за фактичний залишок по кредитному рахунку нараховуються Банком щомісячно, за період з 25 числа попереднього місяця по 24 число поточного місяця. Нарахування та облік здійснюється в два етапи:

- за період з останнього робочого дня попереднього місяця по 24 число поточного місяця, включно, проценти нараховуються та обліковуються 25 числа поточного місяця, з розрахунку фактичної кількості календарних днів у році при кредитуванні в національній валюті, а при кредитуванні в іноземній валюті з розрахунку 360 днів в році;

- за період з 25 числа поточного місяця по передостанній робочий день поточного місяця проценти нараховуються та обліковуються в останній робочий день місяця, з розрахунку фактичної кількості календарних днів у році при кредитуванні в національній валюті, а при кредитуванні в іноземній валюті з розрахунку 360 днів в році.

У разі якщо день нарахування процентів припадає на вихідний або святковий день, нарахування здійснюється у попередній робочий день. День погашення Позичальником кредиту при обчисленні суми процентів не враховується.

Так пунктом 2.1 Кредитного договору сторони визначили, що в забезпечення зобов'язань з цим договором Позичальник зобов'язується надати в заставу Банку наступне майно: трактор ЮМЗ-6АКП, реєстраційний номер ВО 02956, автомобіль САЗ3507-02, реєстраційний номер 1546ТЕР, борону дискову БДВ-4,2, сівалку СЗ-3,6, зерноочисну машину СМ-4, плуг ПНЛ-4,35, комбайн зернозбиральний КПУ-2,4, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, с. Козярі, шляхом укладення договору застави в термін до трьох днів.

Виконання обов'язку надання забезпечення зобов'язань за цим договором означає належне оформлення договору застави (іпотеки, поруки, гарантії), що включає підписання договору уповноваженими особами, його нотаріальне посвідчення (у випадках передбачених чинним законодавством або умовами договору), іншу, встановленому чинним законодавством або договором процедуру реєстрації відносин застави (іпотеки, поруки, гарантії), передачу предмета застави у володіння Заставодержателя чи третьої особи (якщо таке передбачено відповідним договором) - тобто здійснення Позичальником (заставодавцем, гарантом, поручителем) всіх необхідних дій, що дозволяють договору застави (іпотеки, поруки, гарантії) набути чинності (п. 2.2. Кредитного договору).

Кредит, наданий Банком, підлягає поверненню за рахунок всього належного Позичальнику майна та коштів, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України (п. 2.3. Кредитного договору).

Згідно п.п. 4.1 - 4.3 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався забезпечення укладення договорів застави/іпотеки в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором у відповідності до п. 2.1. цього договору. Використати кредит на зазначені в цьому Договорі цілі. Забезпечити повернення кредиту в терміни, визначені графіком погашення кредиту з кінцевим терміном погашення 11 жовтня 2009 року. Моментом (днем) повернення кредиту/частини кредиту вважається день зарахування на позичковий рахунок Позичальника грошових коштів на погашення кредиту.

Також сторони Кредитного договору визначили, що Позичальник за порушення умов договору зобов'язується сплачувати Банку штрафні санкції, зокрема - за прострочення повернення кредиту або його частини - пеню від суми простроченого платежу з розрахунку подвійної річної облікової ставки НБУ, що діяла на момент, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення платежу; - за прострочення сплати комісій і процентів - пеню від суми простроченого платежу з розрахунку подвійної річної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення платежу (п. 4.6 Кредитного договору).

Пунктом 8.5 Кредитного договору визначено, що строк дії договору встановлюється з дня надання кредиту і до повного погашення кредиту та процентів за ним.

З матеріалів справи вбачається та встановлено місцевим судом, між ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» та Фермерським господарством «Обрій» виникли зобов'язання з Кредитного договору, згідно якого, в силу ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 547 ЦК України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

В силу приписів ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, заставою. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язань.

На виконання умов п. 2.1 та п. 4.1 Кредитного договору, з метою забезпечення зобов'язань, що випливають з Кредитного договору, 12 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Селянський комерційний банк «Дністер», в особі начальника Тернопільського відділення ВАТ СКБ «Дністер» Комендата І.Б., як Заставодержателем, з однієї сторони, та Фермерським господарством «Обрій», в особі голови Штундера Л.Ф. (Позичальник), як Заставодавцем, з другої сторони, був укладений Договір застави (надалі - Договір застави) (а.с. 16), відповідно до умов якого, Заставодавець передає Заставодержателю у заставу належне йому на праві приватної власності майно, а саме: трактор марки ЮМЗ-6АКП, 1997 року випуску, заводський № 529462, двигун № 7Г3458 № 918569, реєстраційний номер ВО 02956; автомобіль САЗ-3507-02, 1992 року випуску, двигун № 96848, шасі № 1426635, реєстраційний номер 15 46 ТЕР; борону дискову БДВ-4,2 - 1 шт.; сівалку СЗ-3,6 - 1 шт.; зерноочисну машину МС-4,5 - 1 шт.; плуг ПНЛ-4,35 - 1 шт.; комбайн зернозбиральний КПУ-2,4 - 1 шт., яке зберігається за адресою: с. Козярі, Підволочиський район, Тернопільська область.

Місцевим судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Договір застави посвідчено 12.10.2007 р. приватними нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. та зареєстровано в реєстрі за № 11379, що відповідає приписам ст. ст. 207, 208, 209 Цивільного кодексу України.

Предмет застави оцінений сторонами в сумі 117015,00 грн., а саме: трактор марки ЮМЗ-6АКП - 22856,00 грн.; автомобіль САЗ-3507-02 - 12330,00 грн.; борона дискова БДВ-4,2 - 41200,00 грн.; сівалка СЗ-3,6 - 9090,00 грн.; зерноочисна машина МС - 4,5 - 12950 грн.; плуг ПНЛ-4,35 - 1200,00 грн.; комбайн зернозбиральний КПУ-2,4 - 17389,00 грн. (п.п. 1.2, 1.3 р. 1 Договору застави).

Пунктами 2.1, 2.2 Договору застави сторони визначили, що зобов'язання, забезпечене заставою, вважається виконаним, якщо наявне погашення Заставодавцем кредиту в сумі 60000,00 грн., сплачені відсотки, неустойки та санкції, передбачені Кредитним договором, відшкодовані витрати Заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави, якщо такі мали місце. Заставодержатель набуває право стягнення боргу за рахунок предмета застави у разі, якщо отриманий кредит, який був забезпечений заставою, не буде погашений в строк до 11 жовтня 2009 року, або буде наявна прострочення понад 30 (тридцять) днів сплати відсотків, порівняно із строками їх сплати, встановленими Кредитним договором або у випадку дострокового припинення кредитування з підстав, передбачених Кредитним договором.

Звернення стягнення на предмет застави Заставодержатель здійснює відповідно до визначених Договором застави способів, зокрема, на підставі виконавчого напису нотаріуса (п. 5 Договору застави).

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Як визначено в ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

В силу приписів ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із невиконання Позичальником зобов'язань по Кредитному договору, Заставодержатель скористався правом одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна, переданого йому згідно Договору застави.

Так, 07 жовтня 2008 року, на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяк Ю.Р. вчинено Виконавчих напис, згідно якого звернуто стягнення на належне ФГ «Обрій» майно, а саме: трактор ЮМЗ-6АКП, 1997 року випуску, заводський № 529462, двигун № 7Г3458 № 918569, реєстраційний номер ВО02956; автомобіль САЗ-3507-02, 1992 року випуску, двигун № 96848, шасі № 1426635, реєстраційний номер 15 46 ТЕР; борону дискову БДВ-4,2 - 1 шт.; сівалку СЗ-3,6 - 1 шт.; зерноочисну машину МС-4,5 - 1 шт.; плуг ПНЛ-4,35 - 1 шт.; комбайн зернозбиральний КПУ-2,4 - 1 шт., місцезнаходження майна: с. Козярі, Підволочиський район, Тернопільська область, на підставі договору застави, посвідченого 12.10.2007р. приватними нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. за реєстром № 11379 та переданого у заставу ВАТ "СКБ"Дністер" в рахунок погашення заборгованості ФГ "Обрій за зобов'язаннями по Кредитному договору № 52658/2 від 12.10.2007 року, строк платежу за яким настав 14 серпня 2008 року (а. с. 64, 71).

За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезгаданого майна, запропоновано задовольнити вимоги ВАТ «СКБ «Дністер» на загальну суму 72397,02 грн., з яких: 60000,00 грн. - кредит, 9511,33 грн. - заборгованість за процентами, 761,10 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, 2124,59 грн. - пеня за прострочення повернення кредиту.

З Виконавчого напису вбачається, що він (Виконавчий напис) має бути пред'явлений до виконання до відділу (підрозділу) Державної виконавчої служби протягом року з дня його вчинення. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 4865.

15.10.2008 р., на підставі поданого стягувачем Виконавчого напису нотаріуса № 4865 від 07.10.2008р., головним державним виконавцем відділу ДВС Підволочиського РУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за № 9840160 з примусового його виконання (а.с. 39).

З наявної матеріалах справи інформації ВДВС Підволочиського районного управління юстиції від 17.12.2014р. за № 5102/03-28/1 (а. с. 56) вбачається, що при перевірці даних у базі Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що під час виконання Виконавчого напису нотаріуса № 4865 від 07.10.2008 року у виконавчому провадженні за № 9840160 державним виконавцем 30.12.2009 року (а. с. 57) було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку із відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення (копія постанови - в матеріалах справи). Повторно виконавчий документ у відділ ВДВС на виконання не пред'являвся та станом на 17.12.2014 р. у відділі на виконанні не перебуває.

Поряд з цим, 07.03.2014 р. між Відкритим акціонерним товариством «Селянський комерційний банк «Дністер», в особі ліквідатора Яремчишина І.Б., який діяв на підставі постанови Правління НБУ №128 від 13.03.2010 року та постанови Правління НБУ № 42 від 03.02.2014р. «Про продовження процедури ліквідації ВАТ «СКБ «Дністер», (Первісний кредитор), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», в особі директора Сущенко Ю.В., який діяв на підставі Статуту, (Новий кредитор), з іншої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу права вимоги за № 114 (надалі - Договір) (а. с. 17-18).

Колегією суддів встановлено, що даний Договір укладено в письмовій формі, підписано уповноваженими представниками за договором та їх підписи скріплено печатками, що відповідає приписам статей 204, 207, 208 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2. даного Договору, цей договір є правочином заміни кредитора у зобов'язанні. Предметом договору є право вимоги, що випливає з контракту (угоди на підставі яких ВАТ «СКБ «Дністер» отримало право вимоги, визначені у додатку № 2 (п. 1 Договору), укладеного між первісним кредитором та боржником, а також договорами забезпечення (у разі їх наявності).

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що за умовами цього договору Первісний кредитор відступає за плату, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові відповідно до контракту, укладеного між Первісним кредитором та боржником, а також відповідно до договору забезпечення.

Новий кредитор зобов'язується сплатити Первісному кредитору вартість Договору в порядку та строки, передбачені п. 4.1 Договору, а Первісний кредитор відступає Новому кредитору право вимоги. Ціна договору становить 500000,00 грн. (п. 2.5, п. 4.1 Договору).

Відповідно до п.п. 5.1.2. п. 5.1 Договору, Новий кредитор зобов'язується своєчасно здійснити оплату вартості договору відповідно до умов договору.

З моменту повного виконання Новим Кредитором обов'язків, передбачених пунктом 4.1 цього договору та укладення між Первісним кредитором та Новим кредитором Акту прийому-передачі Права Вимоги - Первісний кредитор буде вважатися таким, що відступив Новому кредитору належне Кредитору право вимоги до боржника. Відповідно, з дати відступлення, у Кредитора припиниться, а у Нового Кредитора виникне Право Вимоги до Боржника (п. 2.6 Договору).

Згідно до п. 2.7 Договору, до Нового кредитора переходить право вимоги в обсязі і на умовах, що існувало на дату відступлення, зокрема, але не обмежуючись, до Нового кредитора переходять усі права вимоги, що пов'язані з правом вимоги (зокрема, але не обмежуючись, право вимоги відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення; витрат на утримання і збереження предмета обтяження; втрат на страхування; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов Договору забезпечення), передбачені контрактом, договором забезпечення та чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що Додатком № 2 до Договору від 07.03.2014 р. передбачено перелік боржників та контрактів відносно яких виникло право вимоги кредитора та права вимоги за якими відступаються до Нового кредитора, зокрема і Позичальника - ФГ «Обрій» за Кредитним договором № 52658/2 від 12.10.2007 р., загальна сума заборгованості (кредит, відсотки, комісія) - 69850,67 грн. (а. с. 19).

Згідно п. 3.1. вищезазначеного Договору сторони визначили, що на підтвердження наявності права вимоги у Нового кредитора після підписання Договору сторони укладають Акт прийому-передачі права вимоги (додаток № 3).

13.03.2014 р., на виконання вимог п. 3.1 Договору, між сторонами підписано Акт прийому-передачі права вимоги згідно договору купівлі-продажу права вимоги № 114 від 07.03.2014 р. (а. с. 35).

На виконання умов Договору від 07.03.2014 р. ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» була сплачена вартість договору в розмірі 500000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 384 від 13.03.2014 р. (а. с. 36).

Колегією суддів встановлено, що даний Акт прийому-передачі права вимоги підписано та скріплено печатками сторін за Договором від 07.03.2014 р., без будь яких зауважень чи застережень.

Також слід зазначити, розділом 5 Договору від 07.03.2014 р. сторони передбачили, що Новий кредитор зобов'язується укласти з кредитором договір відступлення права вимоги за Договором забезпечення (у разі наявності) у відповідності до умов цього договору; а Первісний кредитор - своєчасно здійснити та/або забезпечити здійснення усіх необхідних реєстраційних дій для зміни заставодержателя/іпотекодавця; укласти з Новим кредитором договір відступлення права вимоги за Договором забезпечення (у разі наявності) у відповідності до умов цього договору (п.п. 5.1.3 п. 5.1, 5.2.10 п. 5.2).

Відтак, підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (ч.ч. 2-4 ст. 656 ЦК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Слід відзначити, що правонаступництвом є перехід прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого.

Правонаступництво може бути універсальним (загальним) або частковим. За універсальним правонаступництвом до правонаступника переходять усі права і обов'язки того суб'єкта, якому вони належали раніше. За частковим правонаступництвом від одного до іншого суб'єкта переходять лише окремі суб'єктивні права або обов'язки, зокрема, у результаті відступлення права вимоги.

Так, підставою правонаступництва є відступлення права вимоги, переведення боргу, яке, зокрема, врегульоване ст. ст. 512-519 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладення між ними відповідного договору.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Відповідно до норм статті 25 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до п. 1.4 постанови Пленум Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» зазначено, що ст. 25 ГПК України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (ст. ст. 512, 520 ЦК України відповідно).

У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 13 Закону «Про заставу» визначено вимоги щодо форми договору застави.

Так, Договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів. Законодавством України може бути передбачено й інші випадки нотаріального посвідчення договору застави. Угодою сторін може бути передбачено нотаріальне посвідчення договору застави і в тих випадках, коли це є не обов'язковим в силу законодавства України, але на цьому наполягає одна із сторін.

Тобто, чинне законодавство передбачає необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу права вимоги, якщо за ним відступається в т.ч. і право вимоги до боржника за договором забезпечення, або ж укладення та нотаріальне посвідчення договору відступлення права вимоги за договором забезпечення до договору купівлі - продажу права вимоги, що випливає з контракту (Кредитного договору) за умови, що договір забезпечення був посвідчений нотаріально.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду спору є заява ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

Однак, із заяви про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження вбачається, що ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» обґрунтовує перехід до нього прав стягувача від ВАТ «Селянський комерційний Банк «Дністер» з виконання Виконавчого напису, який вчинено 07.10.2008р. та зареєстровано в реєстрі за № 4865 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяк Ю.Р., згідно якого звернуто стягнення на належне на праві власності ФГ «Обрій» майно (згідно переліку), на підставі договору застави, посвідченого 12.10.2007 р. приватними нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 11379, яке передане ФГ у заставу ВАТ «СКБ «Дністер» в рахунок погашення заборгованості за зобов'язаннями по Кредитному договору № 52658/2 від 12.10.2007 року на загальну суму 72397,02 грн., укладеним 07.03.2014 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ВАТ «СКБ «Дністер» договором купівлі-продажу права вимоги за № 114.

Крім того, як вбачається із ухвал місцевого суду, заявника було зобов'язано надати суду докази, які підтверджують факт дотримання сторонами Договору від 07.03.2014р. вимог чинного законодавства щодо порядку передачі права вимоги за Кредитним договором № 52658/2 від 12.10.2007 р. та договором застави від 12.10.2007 р.

Однак, Заявником витребовуваного ухвалами суду Договору відступлення права вимоги за Договором забезпечення суду не надано.

З матеріалів справи вбачається та встановлено місцевим судом, що Договір відступлення права вимоги за Договором забезпечення, між ВАТ «СКБ «Дністер» та ТзОВ «ФК «Довіра та гарантія» не укладався, оскільки в матеріалах такі докази відсутні, а з поданих Заявником письмових пояснень вбачається, що такий договір є обов'язковим для укладення лише тоді, коли кредит забезпечується предметом іпотеки, а не як у даному випадку заставою рухомого майна.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як уже було вище зазначено у цій постанові, Договір застави майна (в т.ч. транспортних засобів) від 12.10.2007 р. було укладено сторонами (ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» та Фермерським господарством «Обрій») у письмовій формі та посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. (зареєстрований у реєстрі за № 11379).

Договір купівлі-продажу права вимоги за № 114 від 07.03.2014р. укладено сторонами (ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») у письмовій формі без його нотаріального посвідчення та з визначеним у додатку № 2 до нього переліком боржників та контрактів відносно яких виникло право вимоги кредитора та права вимоги за якими відступаються до Нового кредитора, зокрема Позичальника - ФГ «Обрій» за Кредитним договором № 52658/2 від 12.10.2007 р., загальна сума заборгованості (кредит, відсотки, комісія) - 69850,67 грн., без зазначення договору застави від 12.10.2007 р.

Однак, заявником Договір відступлення права вимоги за Договором забезпечення (договором застави від 12.10.2007 р.) між сторонами Договору купівлі-продажу права вимоги за № 114 від 07.03.2014 р. не укладався.

Крім того, розділом 5 Договору від 07.03.2014р. сторони передбачили, що Новий кредитор зобов'язується укласти з кредитором договір відступлення права вимоги за Договором забезпечення (у разі наявності) у відповідності до умов цього договору; а Первісний кредитор - своєчасно здійснити та/або забезпечити здійснення усіх необхідних реєстраційних дій для зміни заставодержателя/іпотекодавця; укласти з Новим кредитором договір відступлення права вимоги за Договором забезпечення (у разі наявності) у відповідності до умов цього договору (п.п. 5.1.3 п. 5.1, 5.2.10 п. 5.2).

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 113 ЦК України щодо дотримання сторонами форми вчинення правочину щодо заміни кредитора у зобов'язанні, право вимоги за яким передається кредиторові, п. 5 Договору від 07.03.2014р., яким сторони передбачили обов'язок Нового кредитора укласти з кредитором договір відступлення права вимоги за Договором забезпечення (у разі наявності), відтак місцевий суд прийшов до вірного висновку, що заявником не надано суду доказів на підтвердження переходу до нього від ВАТ «СКБ «Дністер» прав заставодержателя в силу приписів статті 589 Цивільного кодексу України за договором застави від 12.10.2007 р., за яким у зв'язку із неналежним виконанням Позичальником (ФГ «Обрій») умов Кредитного договору 07.10.2008 р. вчинено виконавчий напис за № 4865.

Відтак, місцевим судом вірно зазначено, що уклавши між ВАТ «СКБ «Дністер» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» договір купівлі-продажу права вимоги за № 114 від 07.03.2014р. обсяг переданих Банком прав обмежується лише правом стягнення грошової суми в розмірі 69850,67 грн. у зв'язку із неналежним виконанням Позичальником (ФГ «Обрій») зобов'язань за Кредитним договором № 52658/2 від 12.10.2007 р. та не надає права на заміну сторони (стягувача) ВАТ «СКБ «Дністер» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, вчинено та зареєстровано в реєстрі за № 4865 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяк Ю.Р., згідно якого на підставі договору застави, посвідченого 12.10.2007 р. приватними нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 11379, звернуто стягнення на належне на праві власності ФГ «Обрій» майно, а саме: трактор ЮМЗ-6АКП, 1997 року випуску, заводський № 529462, двигун № 7Г3458 № 918569, реєстраційний номер ВО02956; автомобіль САЗ-3507-02, 1992 року випуску, двигун № 96848, шасі № 1426635, реєстраційний номер 15 46 ТЕР; борону дискову БДВ-4,2 - 1 шт.; сівалку СЗ-3,6 - 1 шт.; зерноочисну машину МС-4,5 - 1 шт.; плуг ПНЛ-4,35 - 1 шт.; комбайн зернозбиральний КПУ-2,4 - 1 шт., яке знаходяться за адресою: с. Козярі, Підволочиський район, Тернопільська область та передане ФГ «Обрі» у заставу ВАТ «СКБ «Дністер» в рахунок погашення заборгованості за зобов'язаннями по Кредитному договору № 52658/2 від 12.10.2007 р.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає хибними та необґрунтованими твердження заявника про те, що договір відступлення права вимоги за Договором забезпечення є обов'язковим для укладення лише тоді, коли кредит забезпечується предметом іпотеки, а не, як у даному випадку, заставою рухомого майна.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, апеляційну скаргу апелянта залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.02.2015 р. у справі № 921/1350/14-г - без змін.

Судовий збір за перегляд ухвали місцевого суду в апеляційному порядку покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 25, 32, 33, 34, 43, 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.02.2015 року у справі № 921/1350/14-г - залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд ухвали місцевого суду в апеляційному порядку покласти на апелянта.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути Господарському суду Тернопільської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Кузь В.Л.

Суддя Орищин Г.В.

11.03.2015 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 16.03.2015 р.