ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Справа № 911/1682/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Мележик Н.І. (доповідача),

Владимиренко С.В.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу Публічного акціонерного товариства

"Київобленерго"

на рішення господарського суду Київської області

від 07.11.2014 року

та постанову Київського апеляційного господарського

суду від 21.01.2015 року

у справі № 911/1682/13

господарського суду Київської області

за позовом Публічного акціонерного товариства

"Київобленерго"

до Об'єднання співвласників

багатоквартирного будинку

"ЖКГ Комунальник"

про стягнення коштів

за участю представників:

позивача - Надієнко І.М.

відповідача - Гопкало О.В.

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Київобленерго" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЖКГ Комунальник" про стягнення (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) 88 053,35 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, 13 092,08 грн. пені, 257,18 грн. інфляційних витрат та 3 % річних в сумі 2 598,15 грн. за неналежне виконання останнім умов договору про постачання електроенергії № 773 від 16.04.2007 року.

Рішенням господарського суду Київської області від 07.11.2014 р. (суддя Бацуца В.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2015 року (судді: Майданевич А.Г., Лобань О.І., Федорчук Р.В.), в задоволенні позову відмовлено повністю.

В касаційній скарзі Публічне акціонерне товариство "Київобленерго" просить скасувати судові акти попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування місцевим та апеляційним господарськими судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку її обставин та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приписами ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ст. 655 цього ж Кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України і п. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону та договору, а в силу ст. 525 ЦК України та п. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суди попередніх інстанцій встановили, що 16.07.2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії № 773, згідно якого ПАТ "Київобленерго" постачає ОСББ "ЖКГ Комунальник" електричну енергію, а останнє оплачує її вартість і здійснює інші платежі згідно умов, викладених в додатку № 4 "Порядок розрахунків за активну електроенергію", додатку № 5 (5а) "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" та додатку № 6 "Порядок зняття показів розрахункових приладів обліку електричної енергії та споживача про покази приладів обліку".

Пунктом 7.1. договору передбачено, що облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до елетричних мереж споживача, здійснюється згідно вимог ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником розрахунково згідно додатку № 4 "Порядок розрахунків за активну електроенергію" та додатку № 5 (5а) "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії".

В додатків №№ 4, 6 до договору сторони також домовились про те, що розрахунковий період встановлено споживачу з 16 числа календарного місяця по 15 число наступного місяця; порядок оплати за активну електроенергію здійснюється у формі авансової оплати та авансових платежів з остаточним розрахунком по закінченню розрахункового періоду; споживач особисто на руки отримує рахунки за адресою: вул. Київська, 2Б, м. Вишневе; покази розрахункових приладів обліку електричної енергії (лічильників) знімаються станом на 24-00 годи на дату закінчення розрахункового періоду; у випадку, якщо постачальник зняв покази електролічильників, які відрізняються від наданих споживачем, обсяги спожитої електроенергії розраховуються за показами, знятими постачальником. Споживач зобов'язаний протягом 16 год. з моменту зняття показів лічильників довести їх значення до постачальника електричної енергії за встановленою формулою, тобто подати звіти за фактично використану електричну енергію протягом розрахункового місяця.

Обсяг спожитої відповідачем електроенергії визначався за розрахунковими приладами обліку - електролічильники №№6N64147; 69072105; 69075050; 52002116; 4; 1.

Згідно п. 7.5. договору на підставі показів засобів обліку електричної енергії та додатка № 6 "Порядок зняття показів розрахунків приладів обліку електричної енергії та форма звіту споживача про покази приладів обліку" оформлюються наступні документи:

- акт про використану електричну енергію;

- акт про прийняття-передавання товарної продукції;

- акт результатів замірів електричної потужності (у разі потреби за ініціативи постачальника).

Строк його дії - з дня підписання до 31.12.2007 р., договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.4. договору).

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо оплати вартості спожитої електроенергії за вищевказаним договором з моменту його укладення - 16.07.2007 р. по 31.03.2013 р., внаслідок чого борг останнього перед позивачем станом на 01.01.2010 р. склав 88 053,35 грн. Також за прострочення виконання грошового зобов"язання позивачем нараховано пеню, інфляційні витрати та 3% річних.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний господарський суд, правильно виходив з того, що позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами порушення відповідачем умов договору в частині здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію, а тому підстави для стягнення заявлених сум за весь заявлений період (16.07.2007 р. по 31.03.2013 р.) відсутні.

При цьому, суди попередніх інстанцій вказали на недотримання позивачем вимог ст. 33 ГПК України та ненадання останнім належних та допустимих доказів (звітів про покази лічильників, актів про використану електричну енергію, актів про прийняття-передавання товарної продукції, тощо) на підтвердження фактів постачання позивачем і споживання відповідачем електричної енергії за договором у вказаному періоді, тобто фактів існування заборгованості відповідача перед позивачем за поставлену електричну енергію за цим договором.

Також згідно висновків судової експертизи, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України судової експертизи, що призначалась у даній справі на предмет порушення відповідачем договірних зобов"язань, вказано про неможливість встановлення розміру основного боргу за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії № 773 від 16.04.2007 р. у період з 16.07.2007 р. по 31.03.2013 р. (включно).

Крім цього, вирішуючи спір, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що обов"язок відповідача оплатити позивачу вартість спожитої електроенергії за договором встановлений ст.ст. 525, 526, 530, 714 Цивільного кодексу України, а ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правопорушення відповідача тягне за собою встановлену законодавством відповідальність.

Пунктами 19 - 21 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357, передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача.

В пунктах 22, 24 цих Правил визначено способи оплата спожитої електричної енергії, а саме: за розрахунковими книжками; за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником; за карткою попередньої оплати. Порядок та форма оплати спожитої електричної енергії визначаються у договорі. У разі застосування безготівкової форми оплати та планових платежів енергопостачальник періодично (згідно з умовами договору) проводить перерахунок за фактично спожиту електричну енергію та надає споживачу рахунок.

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію (п. 48 цих Правил).

Разом з тим, поняття і види доказів викладені у статті 32 ГПК України, згідно якої доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 36 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 33 та частини 2 статті 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що норми ст. 38 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначено одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарськими судами попередніх інстанцій, в межах своїх повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій, ПАТ "Київобленерго" належним чином не виконано обов"язку щодо доведення факту неналежного виконання ОСББ "ЖКГ Комунальник" договірних зобов"язань та не надано належних доказів на підтвердження даних обставин.

Таким чином, висновок господарських судів попередніх інстанцій і про відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення пені, інфляційних витрат та 3 % річних також є правильними, оскільки судами попередніх інстанцій не встановлено факту прострочення відповідачем грошового зобов"язання і дані вимоги є похідними від позовної вимоги про стягнення 88 053,35 грн. основного боргу за договором № 773 від 16.04.2007 року.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (стаття 1117 ГПК України).

Таким чином, за відсутності повноважень у суду касаційної інстанції збирати нові докази або додатково перевіряти їх, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, та, відповідно, зважаючи на не доведення скаржником порушення судами попередніх інстанцій при вирішенні спору норм матеріального чи процесуального права, висновки місцевого й апеляційного господарських судів про відсутність підстав для задоволення позову є правильними.

Доводи касаційної скарги щодо невиконання відповідачем умов договору в частині своєчасного здійснення розрахунків за спожиту електроенергію не знайшли свого підтвердження, а тому є безпідставними.

В зв'язку з зазначеним, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного й об'єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів першої й апеляційної інстанцій відповідають цим обставинам, їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, прийняті рішення суду першої та постанова апеляційної інстанцій відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а тому судові акти слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київобленерго" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2015 року у справі № 911/1682/13 залишити без змін.

Головуючий суддяН.Г. Дунаєвська
СуддіН.І. Мележик
С.В. Владимиренко