ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2015 р.Справа № 922/190/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Гончаровою В.В.

розглянувши справу

за позовом КП "Харківські теплові мережі", м. Харків
до КП "Харківводоканал", м. Харків
про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування майнової шкоди
за участю сторін:

позивача - Бухан Н.

відповідача - Капустник Ю, Токарев С.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року до суду звернулось Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" ( надалі - позивач) та просить зобов*язати КП "Харківводоканал" (надалі - відповідач) усунути течі трубопроводів холодного водопостачання , що привели до затоплення теплових мереж позивача розташованих в каналах на дільницях :

- від МК 1128А/2 ( перехрестя вул. Полевої і провулка Чугуївського) до МК 1224 ( перехрестя вул. Храмова і вул. Дніпровська), вул.Дегтярьова,16 в м. Харкові ;

- від МК 4213 А до СК"/13-20 по вул. Дерев*янко в м. Харкові ;

- від МК 2985 до МК 2985 т ( вул. Дружби Народів кут з вул. Ком. Корка), м. Харків ;

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" ( , 611013, м. Харків, вул. Шевченка,2) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" ( , 61037, м. Харків, вул.Доброхотова,11) майнову шкоду у розмірі 143 066,53 грн. ( в т.ч. ПДВ) та судовий збір 4079,33 грн.

Відповідач в своєму відзиві , заперечує проти позову, посилається на Положення ОЭ - 45 "Про взаємовідносини КП "Харківводоканал" та КП "Харківські теплові мережі"", які порушені позивачем , у зв*язку з чим позивачем не доведено затоплення теплових мереж КП «ХТМ» холодною водою саме ним та не визначено належним чином розмір спричиненої шкоди.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 17.03.2015 року до 23.03.2015 року до 14 години .

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини другої статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право ( стаття 16 Цивільного кодексу України ).

Як стверджує позивач, в результаті витоків води з трубопроводів холодного водопостачання , що перебувають на балансі КП "Харківвоканал", вудбулося затоплення теплових мереж КП"ХТМ" , які розташовані в підземних каналах наступних дільниць :

- від МК 1128А/2 ( перехрестя вул. Польової і провулка Чугуївського) до МК 1224 ( перехрестя вул. Храмова і вул. Дніпровська), вул.Дегтярьова,16 в м. Харкові ;

- від МК 4213 А до СК"/13-20 по вул. Дерев*янко в м. Харкові ;

- від МК 2985 до МК 2985 т ( вул. Дружби Народів кут з вул. Ком. Корка), м. Харків ;

Вказану подію, позивач підтверджує актами огляду об*єктів затоплення, складеними комісіями за участю представників районних адміністрацій Харківської міської ради, а також здійсненими аналізами проб води, взятих з місць затоплення, міського водопроводу та мережної води. Як стверджує позивач в судовому засіданні, в результаті затоплення відбувся дефект теплових мереж, шляхом корозії трубопроводів з частковою втратою теплової енергії.

Крім того, внаслідок затоплення станом на 01.12.2014 року позивачу нанесена майнова шкода на наступних ділянках : від МК 1128А/2 ( перехрестя вул. Польової і провулка Чугуївського) до МК 1224 ( перехрестя вул. Храмова і вул. Дніпровська), вул.Дегтярьова,16 в м. Харкові на суму 132 930 грн. ( в т.ч. ПДВ), від МК 4213 А до СК"/13-20 по вул. Дерев*янко в м. Харкові на суму 1965,15 грн., ( в т.ч. ПДВ), від МК 2985 до МК 2985 т ( вул. Дружби Народів кут з вул. Ком. Корка), м. Харків на суму 8142,45 грн. ( в т. ч. ПДВ). Загальна сума шкоди за підрахунками позивача становить 143066,53 грн. ( в т.ч. ПДВ).

В обгрунтування вимог по стягненню з відповідача суми майнової шкоди, спричиненої затопленням теплових мереж, позивачем надало до суду наступні документи:

- копії телефонограм;

- копії актів затоплення за трьома адресами;

- протоколи дослідження води;

- схеми місць затоплення за трьома адресами;

- розрахунки суми майнової шкоди за трьома адресами.

З акту затоплення від 20.11.2014 р. ( а.с.12) вбачається, що комісією обстежено магістральну камеру МК 1221, а згідно посилань в позовній заяві , відповідачем затоплено теплову мережу КП «ХТМ» МК 1128А/2 до МК 1224. При цьому в акті не зазначено, звідки відбувалось затоплення холодною водою. За змістом акту, підтоплення відбувалось внаслідок пошкодження водопроводу, але не зазначено, який саме водопровід пошкоджено - водопровід холодного чи гарячого водопостачання; також не зазначено, в якій частині мало місце пошкодження мережі водопостачання.

В протоколі дослідження води від 21.11.2014 р. за № 1452 зазначено, що місцем відбору проби води є Комінтернівський ФТС камера 1221, що не відповідає змісту позовних вимог, така дільниця відсутня в позовних вимогах заявника ( а.с.15).

В акті затоплення від 14.11.2014 р. не зазначено, що стало причиною затоплення теплової мережі, якою водою, холодною чи гарячою, затоплено теплову мережу, чи відбиралась проба води для проведення аналізу; якщо відбиралась, то в якій кількості та до якої лабораторії її доставлено. Акт огляду в цій частині не був належним чином оформлений ( а.с.13).

За змістом акту від 19.11.2014 р. підтоплення відбувалось внаслідок пошкодження водопроводу, але не зазначено, який саме водопровід пошкоджено - водопровід холодного чи гарячого водопостачання; В акті не зазначено, в якій частині мало місце пошкодження мережі водопостачання. Акт огляду в цій частині не був належним чином оформлений ( а.с.14).

Протокол дослідження води від 15.12.2014 р. за № 1817 складено за результатом відбору проби за адресою вул. Дерев'янко, 40 УТП 2/24. Така адреса відсутня в позовній заяві. В протоколі зазначено: «найменування вододжерела - Комунальний водогін». Але при цьому не зазначено, з якого саме водогону відібрано пробу - з водогону холодного або гарячого водопостачання. В протоколі зазначено дату відбору проби - 09.12.2014 р. об 11 годині. Однак, ані в позові, ані в жодному додатку до позову не підтверджується факт відбору проби води позивачем та відповідачем (а.с.16)

Аналогічні протиріччя містить в собі і протоколи дослідження води від 15.12.2014 р. за №/№ 1818 та 1819.

Взаємовідносини між позивачем та відповідачем при виявленні затоплень каналів теплових мереж КП "ХТМ" врегульовано Положенням ОЭ-45 "Про взаємовідносини КП "Харківводоканал" та КП "Харківські теплові мережі"", який складено та затверджено обома сторонами. Таким чином, обидві сторони зобов'язалися керуватись вимогами цього Положення.

Згідно п. 2.4.1. Положення, при виявленні затоплень каналів теплових мереж КП "ХТМ" попередньо встановлюють джерело надходження води шляхом контрольного відключення трубопроводу з витримкою часу не менше двох годин і повного відкачування води з каналу теплотраси і взяття аналізу води з каналу теплової мережі на жорсткість та лужність, і порівняння його з таким же аналізом води із водопроводу найближчого будинку. При близькому збігу аналізів робиться висновок, що джерелом затоплення є мережі водопроводу. Якщо ж жорсткість та лужність води в каналі тепломережі нижче тих же показників води з водопроводу, але вище тих же показників мережної води, то робиться висновок про надходження води до каналу як з мереж водопроводу, так і з теплової мережі. Приведені вимоги виконані не були.

У відповідності до пунктів 2.4.3 та 2.4.4 п. 2.4 "Положення" передбачено, що КП "ХТМ" зобов*язаволось телефонограмою повідомляти КП «ХВК» про витікання води. КП «ХВК» протягом доби розглядає отриману інформацію і телефонограмою повідомляє КП "ХТМ" про плановані терміни усунення затоплення. При незгоді КП «ХВК» із зверненнями КП "ХТМ" за джерелом затоплення теплових мереж питання вирішується на місці представниками підприємств КП "ХТМ" та КП «ХВК» (обидва підприємства повинні бути готові до відбору з місця затоплення води для аналізу із складанням двосторонніх актів). Збір представників обох підприємств проводиться за ініціативою КП "ХТМ". Однак, двосторонні акти відбору проб води складено не було.

У відповідності до п.2.4.7 "Положення", якщо КП "ХВК" або власник водопроводу в обумовлені строки не усуває затоплення та при цьому відбуваються втрати тепла, то КП "ХТМ" викликає на місце затоплення представника КП "ХВК" або власника водопроводу та оформляється двосторонній акт про нанесення шкоди для пред*явлення претензії. При неявці представника КП "ХВК" або власника водопроводу для складання акту з неповажних причин, акт складається в односторонньому порядку та направляється замовленою поштою. При виявленні винного та причини затоплення теплового каналу з нанесенням шкоди необхідно перевіряти виконання тих же вимог, яких необхідно дотримуватись при проектуванні, будівництві та експлуатації теплових мереж.

На порушення приведених вимог "Положення" актів про нанесення шкоди позивачем не надано до матеріалів справи.

У відповідності до вимог норм ДБН В.2.5-39:2008 та «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж», затверджених наказом Мінпаливенерго України від 14.02.2007 р. за N 71 та зареєстрованих в Мінюсті України 5.03.2007 р. за N 197/13464, вони є обов*язковими для виконання під час проектування, будівництва та експлуатації теплових мереж.

Так, згідно п.п. 14.5, 14.6, 14.7, 14.9 ДБН В.2.5-39:2008 для зовнішніх поверхонь каналів, тунелів, камер та інших конструкцій при прокладанні теплових мереж поза зоною рівня грунтових вод, слід застосовувати обмазувальну ізоляцію та обклеювальну гідроізоляцію для перекриття зазначених споруд. При прокладанні теплових мереж у каналах нижче максимального рівня стояння ґрунтових вод, слід здійснювати попутний дренаж, а для зовнішніх поверхонь будівельних конструкцій та закладних частин - гідрозахисну ізоляцію. За неможливості застосування попутного дренажу, слiд виконувати обклеювальну гiдроізоляцію на висоту, що перевищує максимальний рівень грунтових вод на 0,5 м, або іншу ефективну гідроізоляцію.

Для попутного дренажу слід використовувати труби зi збірними елементами, а також готові трубофільтри. Дiаметр дренажних труб слід приймати за розрахунком, але не менше 150 мм. Відведення води із системи попутного дренажу слід здійснювати самопливно або насосами в дощову каналізацію, водні об'єкти (природні) або яри. Для збирання води слiд установлювати резервуар у дренажній насоснiй місткістю не менше 30 % вiд максимально-погодинної витрати дренажної води.

Згідно вимог п/п. 5.5.1 п. 5.1 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» усі теплові установки та мережі та інше устаткування теплового господарства у суб'єкта господарювання має бути забезпечено комплектом документації, до складу якого входять виконавчі схеми дренажних пристроїв.

Згідно вимог п/п. 5.8.5 п. 5.8 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» для забезпечення належного експлуатаційного і санітарно-технічного стану території, будівель і споруд, де розміщуються теплові пункти та тепловикористовувальні установки або прокладено теплові мережі, має бути виконано та утримуватися в справному стані... дренажу.

Згідно вимог ч. 5 п/п. 6.3.7 п. 6.3 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» планування поверхні ґрунту на трасі теплової мережі має передбачати недопущення потрапляння поверхневих вод на трубопроводи.

Згідно вимог ч. 2 п/п. 6.3.19 п. 6.3 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» експлуатація трубопроводів теплової мережі без пристроїв для спуску і відводу води з кожної секціонованої ділянки забороняється.

Згідно вимог ч. 2 п/п. 6.3.49 п. 6.3 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» люки камер не повинні пропускати поверхневі води.

Згідно вимог ч. ч. 1, 6 і 7 п/п. 6.3.53 п. 6.3 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» спуск води з трубопроводів водяних теплових мереж слід спрямовувати в дренажні колодязі з подальшим відводом води з них самопливом чи насосами (безпосередньо з трубопроводів) у системи каналізації... Щорічно після закінчення опалювального періоду необхідно прочищати трубопроводи попутного дренажу. Для цього застосовуються азбоцементні труби з муфтами, керамічні каналізаційні розтрубні, поліетиленові труби, а також готові трубофільтри. Діаметр дренажних труб не повинен бути меншим ніж 150 мм... Оглядові колодязі системи попутних дренажів підлягають огляду і очищенню від наносів не рідше одного разу на квартал. Вода, що накопичується в камерах теплової мережі, має безперервно або періодично виводитися за допомогою стаціонарних чи пересувних засобів відкачування води.

З викладеного вбачається, що за умови належного виконання гідроізоляції попадання води через зовнішню поверхню теплофікаційних каналів практично виключається. Крім цього, самі теплофікаційні канали повинні мати ухил у бік дренажних приямків і колодязів, з яких просочилася вода потрапляє у відстійні колодязі і зливову каналізацію.

Крім того, в наданих позивачем матеріалах не зазначено періоду затоплення мереж , так в розрахунках збитків зазначається період з 20.11.2014 року по 30.11.2014 року, з 14.11.2014 року по 30.11.2014 року та з 19.11.2014 року по 30.11.2014 рік. Акти ж відбору проб здійснювалися 09.12.2014 року.

У національному стандарті України ДСТУ ISO 5667-3-2001 «Якість води. Відібрання проб. Частина 3. Настанови щодо зберігання та поводження з пробами» зазначено, що води особливо поверхневі і майже усі, що скидаються як стічні води, чутливі до різного роду фізичних, хімічних чи біологічних реакцій, що можуть мати місце в період між відбирання проби і аналізуванням. Природа і інтенсивність таких реакцій часто є така, що у випадку, коли не прийнято необхідних запобіжних заходів перед або під час транспортування і в період зберігання проби в лабораторії до аналізування, концентрація визначуваної речовини буде відрізнятися від початкової, яка була під час відбирання проб. Активність цих реакцій залежить від результату взаємодії хімічної і біологічної природи зразка: його температури, чутливості до світла, матеріалу посудини, періоду між відбиранням проби і аналізуванням, умовами, в яких він перебував.

Матеріалами справи не підтверджується дотримання позивачем вимог ДСТУ ISO 5667-3-2001 в частині попередньої обробки проб. Із матеріалів справи не можливо встановити, чи здійснювалась попередня обробка проб води.

Більшість проб, аналіз яких проводився повинні були бути охолодженими до температури від 2 до 5 0С, для деяких передбачалось окислення до рівня рН нижче двох одиниць, деякі мали бути оброблені за допомогою сірчаної кислоти або формальдегіду.

Згідно з п. 9.1. КНД 211.1.0.009-94 «Гідросфера. Відбір проб для визначення складу і властивостей стічних та технологічних вод», затвердженого Наказом Міністра охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 28.12.1994 року №125, на відібрану пробу (проби) складається супровідний документ (акт, паспорт), в якому має бути наведена така інформація: номер посудини (проби), назва проби, мета відбору; вид проби (разова або усереднена) із зазначенням способу усереднення; спосіб відбору; пункт та місце відбору; дані про обробку проби (фільтрування, відстоювання, консервування тощо), дата, час та відомості про особу (осіб), яка відбирала пробу.

Не дотримання позивачем вимог національних стандартів при відборі проб стічних вод, дає підстави вважати надані позивачем протоколи досліджень неналежними доказами по справі, оскільки досліджувались якісні показники води у пробах, які відібранні з порушенням законодавства.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди, згідно приписів норм ЦК України потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка та розмір шкоди. За відсутності хоча б одного з цих (трьох) елементів цивільна відповідальність не настає.

Позивач не надав доказів протиправної поведінки КП "Харківводоканал", не навів розміру шкоди, яка повинна бути підтверджена відповідними розрахунками з посиланням на методики здійснення розрахунків та на норми права, в підтвердження розрахунків.

Відповідно до ст.ст.59, 60 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приведених обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог КП "Харківські теплові мережі".

Відповідно до п. 1 статті 174 Господарського кодексу України однією із підстав виникнення господарського зобов'язання є заподіяння шкоди суб*єкту господарювання.

Згідно з ч. 1 статті 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У роз'ясненні Вищого господарського суду України N 02-5/215 від 01.04.94 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" зазначається, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків (відшкодування шкоди), господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, а саме наявність правил поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно - наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Аналогічне положення міститься в частині 2 статті 224 Господарського кодексу України.

Діюче законодавство в частині 1 статті 216 Господарського кодексу України чітко визначило, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода та шкода майну юридичної особи, завдана неправомірними діями в тому числі юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто за зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 614 та 1166 ЦК України) передбачає презумпцію вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Разом з тим, шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.

Відповідно до статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В обгрунтування вимог по стягненню з КП «ХВК» суми майнової шкоди, спричиненої затопленням теплових мереж, КП «ХТМ» надало до суду наступні документи:

- копії телефонограм;

- копії актів затоплення за трьома адресами;

- протоколи дослідження води;

- схеми місць затоплення за трьома адресами;

- розрахунки суми майнової шкоди за трьома адресами.

З акту затоплення від 20.11.2014 р. вбачається, що комісією обстежено магістральну камеру МК 1221, а згідно позову відповідачем затоплено теплову мережу КП «ХТМ» МК 1128А/2 до МК 1224. При цьому в акті не зазначено, звідки відбувалось затоплення холодною водою. За змістом акту підтоплення відбувалось внаслідок пошкодження водопроводу, але не зазначено, який саме водопровод пошкоджено - водопровод холодного або гарячого водопостачання; також не зазначено, в якій частині мало місце пошкодження мережі водопостачання.

Протокол дослідження води від 21.11.2014 р. за № 1452 складено також за результатом відбору проби біля камери МК 1221, що не відповідає змісту позову.

В акті затоплення від 14.11.2014 р. не зазначено, що стало причиною затоплення теплової мережі, якою водою, холодною чи гарячою, затоплено теплову мережу, чи відбиралась проба води для проведення аналізу; якщо відбиралась, то в якій кількості та до якої лабораторії її доставлено.

За змістом акту від 19.11.2014 р. підтоплення відбувалось внаслідок пошкодження водопроводу, але не зазначено, який саме водопровод пошкоджено - водопровод холодного або гарячого водопостачання; В акті не зазначено, в якій частині мало місце пошкодження мережі водопостачання. Окрім того, цей акт складено без участі представників КП «ХВК».

Протокол дослідження води від 15.12.2014 р. за № 1817 складено за результатом відбору проби за адресою вул. Дерев'янко, 40 УТП 2/24. Така адреса відсутня в позовній заяві. В протоколі зазначено: «найменування вододжерела - Комунальний водогін». Але при цьому не зазначено, з якого саме водогону відібрано пробу - з водогону холодного або гарячого водопостачання. В протоколі зазначено дату відбору проби - 09.12.2014 р. Однак ані в позові ані в жодному додатку до позову не підтверджується факт відбору проби води позивачем та відповідачем.

Аналогічні протиріччя містить в собі і протоколи дослідження води від 15.12.2014 р. за №/№ 1818 та 1819.

Взаємовідносини між позивачем та відповідачем при виявленні затоплень каналів теплових мереж КП "ХТМ" врегульовано Положенням ОЭ-45 "Про взаємовідносини КП "Харківводоканал" та КП "Харківські теплові мережі"", який складено та затверджено обома сторонами. Таким чином, обидві сторони зобов'язані керуватись вимогами цього Положення.

Згідно п. 2.4.1. Положення при виявленні затоплень каналів теплових мереж КП "ХТМ" попередньо встановлюють джерело надходження води шляхом контрольного відключення трубопроводу з витримкою часу не менше двох годин і повного відкачування води з каналу теплотраси і взяття аналізу води з каналу теплової мережі на жорсткість та лужність, і порівняння його з таким же аналізом води із водопроводу найближчого будинку. При близькому збігу аналізів робиться висновок, що джерелом затоплення є мережі водопроводу. Якщо ж жорсткість та лужність води в каналі тепломережі нижче тих же показників води з водопроводу, але вище тих же показників мережної води, то робиться висновок про надходження води до каналу як з мереж водопроводу, так і з теплової мережі. Приведені вимоги не було виконано позивачем.

У відповідності до П./п. 2.4.3 та 2.4.4 п. 2.4 "Положення" передбачено, що КП "ХТМ" телефонограмою повідомляє КП «ХВК» про витікання води. КП «ХВК» протягом доби розглядає отриману інформацію і телефонограмою повідомляє КП "ХТМ" про плановані терміни усунення затоплення. При незгоді КП «ХВК» із зверненнями КП "ХТМ" за джерелом затоплення теплових мереж питання вирішується на місці представниками підприємств КП "ХТМ" та КП «ХВК» (обидва підприємства повинні бути готові до відбору з місця затоплення води для аналізу із складанням двосторонніх актів). Збір представників обох підприємств проводиться за ініціативою КП "ХТМ".

У відповідності до п.2.4.7 Положення, якщо КП "ХВК" або власник водопроводу в обумовлені строки не усуває затоплення та при цьому відбуваються втрати тепла, то КП "ХТМ" викликає на місце затоплення представника КП "ХВК" або власника водопроводу та оформляється двусторонній акт про нанесення шкоди для пред*явлення претензії. При неявці представника КП "ХВК" або власника водопроводу для складання акту з неповажних причин акт складається в односторонньому порядку та направляється замовленою поштою. При виявленні винного та причини затоплення теплового каналу з нанесенням шкоди необхідно перевіряти виконання тих же вимог, яких необхідно дотримуватись при проектуванні, будівництві та експлуатації теплових мереж.

На порушення приведених вимог Положення актів про нанесення шкоди позивачем не надано до матеріалів справи.

В судових засіданнях було встановлено порушення вимог норм ДБН В.2.5-39:2008 та «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж», затверджених наказом Мінпаливенерго України від 14.02.2007 р. за N 71 та зареєстрованих в Мінюсті України 5.03.2007 р. за N 197/13464, яких необхідно було дотримуватись під час проектування, будівництва та експлуатації теплових мереж.

Так, згідно п.п. 14.5, 14.6, 14.7, 14.9 ДБН В.2.5-39:2008 для зовнішніх поверхонь каналів, тунелів, камер та інших конструкцій при прокладанні теплових мереж поза зоною рівня грунтових вод слід застосовувати обмазувальну ізоляцію та обклеювальну гідроізоляцію для перекриття зазначених споруд. При прокладанні теплових мереж у каналах нижче максимального рівня стояння ґрунтових вод слід здійснювати попутний дренаж, а для зовнішніх поверхонь будівельних конструкцій та закладних частин - гідрозахисну ізоляцію. За неможливості застосування попутного дренажу слiд виконувати обклеювальну гiдроізоляцію на висоту, що перевищує максимальний рівень грунтових вод на 0,5 м, або іншу ефективну гідроізоляцію.

Для попутного дренажу слід використовувати труби зi збірними елементами, а також готові трубофільтри. Дiаметр дренажних труб слід приймати за розрахунком, але не менше 150 мм. Відведення води із системи попутного дренажу слід здійснювати самопливно або насосами в дощову каналізацію, водні об'єкти (природні) або яри. Для збирання води слiд установлювати резервуар у дренажній насоснiй місткістю не менше 30 % вiд максимально-погодинної витрати дренажної води.

Згідно вимог п/п. 5.5.1 п. 5.1 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» усі теплові установки та мережі, інше устатковання теплового господарства суб'єкта господарювання має бути забезпечено комплектом документації, до складу якого входять... виконавчі схеми... дренажних пристроїв.

Згідно вимог п/п. 5.8.5 п. 5.8 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» для забезпечення належного експлуатаційного і санітарно-технічного стану території, будівель і споруд, де розміщуються теплові пункти та тепловикористовувальні установки або прокладено теплові мережі, має бути виконано та утримуватися в справному стані... дренажу.

Згідно вимог ч. 5 п/п. 6.3.7 п. 6.3 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» планування поверхні ґрунту на трасі теплової мережі має передбачати недопущення потрапляння поверхневих вод на трубопроводи.

Згідно вимог ч. 2 п/п. 6.3.19 п. 6.3 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» експлуатація трубопроводів теплової мережі без пристроїв для спуску і відводу води з кожної секціонованої ділянки забороняється.

Згідно вимог ч. 2 п/п. 6.3.49 п. 6.3 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» люки камер не повинні пропускати поверхневі води.

Згідно вимог ч. ч. 1, 6 і 7 п/п. 6.3.53 п. 6.3 «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» спуск води з трубопроводів водяних теплових мереж слід спрямовувати в дренажні колодязі з подальшим відводом води з них самопливом чи насосами (безпосередньо з трубопроводів) у системи каналізації... Щорічно після закінчення опалювального періоду необхідно прочищати трубопроводи попутного дренажу. Для цього застосовуються азбоцементні труби з муфтами, керамічні каналізаційні розтрубні, поліетиленові труби, а також готові трубофільтри. Діаметр дренажних труб не повинен бути меншим ніж 150 мм... Оглядові колодязі системи попутних дренажів підлягають огляду і очищенню від наносів не рідше одного разу на квартал. Вода, що накопичується в камерах теплової мережі, має безперервно або періодично виводитися за допомогою стаціонарних чи пересувних засобів відкачування води.

З викладеного вбачається, що за умови належного виконання гідроізоляції попадання води через зовнішню поверхню теплофікаційних каналів практично виключається. Крім цього, самі теплофікаційні канали повинні мати ухил у бік дренажних приямків і колодязів, з яких просочилася вода потрапляє у відстійні колодязі і зливову каналізацію.

Позивач в обгрунтування своїх вимог надав копії протоколів дослідження води. Проте відбір проб води із мережі теплопостачання проводився без участі представника КП "Харківводоканал". Крім цього, позивачем не надано до матеріалів справи копії актів відбору цих вод.

Протоколи дослідження води не містять будь-яких посилань на додержання національних стандартів під час проведення відбору проб.

Так, відбирання проб стічних вод для аналізу виконують згідно з національними стандартами України: ДСТУ-3-2001; ДСТУ ISO 5667-1:2003; ДСТУ ISO 5667-2:2003.

В наданих позивачем протоколах досліджень не зазначено, які методики та стандарти були застосовані при відборі проб та їх транспортуванні.

У національному стандарті України ДСТУ ISO 5667-3-2001 «Якість води. Відібрання проб. Частина 3. Настанови щодо зберігання та поводження з пробами» зазначено, що води особливо поверхневі і майже усі, що скидаються як стічні води, чутливі до різного роду фізичних, хімічних чи біологічних реакцій, що можуть мати місце в період між відбирання проби і аналізуванням. Природа і інтенсивність таких реакцій часто є така, що у випадку, коли не прийнято необхідних запобіжних заходів перед або під час транспортування і в період зберігання проби в лабораторії до аналізування, концентрація визначуваної речовини буде відрізнятися від початкової, яка була під час відбирання проб. Активність цих реакцій залежить від результату взаємодії хімічної і біологічної природи зразка: його температури, чутливості до світла, матеріалу посудини, періоду між відбиранням проби і аналізуванням, умовами, в яких він перебував.

Матеріалами справи не підтверджується дотримання позивачем вимог ДСТУ ISO 5667-3-2001 в частині попередньої обробки проб. Із матеріалів справи не можливо встановити, чи здійснювалась попередня обробка проб води.

Більшість проб, аналіз яких проводився повинні були бути охолодженими до температури від 2 до 5 0С, для деяких передбачалось окиснення до рівня рН нижче двох одиниць, деякі мали бути оброблені за допомогою сірчаної кислоти або формальдегіду.

Згідно з п. 9.1. КНД 211.1.0.009-94 «Гідросфера. Відбір проб для визначення складу і властивостей стічних та технологічних вод», затвердженого Наказом Міністра охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 28.12.1994 року №125, на відібрану пробу (проби) складається супровідний документ (акт, паспорт), в якому має бути наведена така інформація: номер посудини (проби), назва проби, мета відбору; вид проби (разова або усереднена) із зазначенням способу усереднення; спосіб відбору; пункт та місце відбору; дані про обробку проби (фільтрування, відстоювання, консервування тощо), дата, час та відомості про особу (осіб), яка відбирала пробу.

Не дотримання позивачем вимог національних стандартів при відборі проб стічних вод дає підстави вважати надані позивачем протоколи досліджень неналежними доказами по справі, оскільки досліджувались якісні показники води у пробах, які відібранні з порушенням законодавства.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до ст.ст.59, 60 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Позивачем не надано доказів в обґрунтування жодної із зазначених складових, тому позовні вимоги в цій частині є документально не підтвердженими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 24.03.2015 р.

Суддя Л.С. Лаврова