номер провадження справи 34/11/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015 Справа № 908/396/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників: від позивача - не з'явився; від відповідача - Мороз Є.О., довіреність № 09-18/4200/2 від 31.12.14 р.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/396/15-г

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, скорочено ПАТ «НЗФ»);

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, скорочено ПАТ «Азовсталь»);

про стягнення суми 6041,17 грн.

Сутність спору:

ПАТ «НЗФ» заявлено вимоги до ПАТ «Азовсталь» про стягнення за договором поставки № 141502/1306424 від 27.12.2013 р. 4884,35 грн. пені та 1156,82 грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.01.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/396/15-г, присвоєно номер провадження 34/11/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 18.02.2015 р., розгляд справи відкладено на 11.03.15 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, 01.05.2014 р. за залізничними накладними № № 45687068, 45687050 у вагонах № № 45687068, 45687050 було поставлено 148,20 баз/тон марганцю Мн95 на суму 4 691 550,24 грн. (рахунок № 194051 від 01.05.2014). Кінцевим строком оплати за даний товар, відповідно до умов Договору № 141502/1306424 від 27.12.2013, було 17.06.2014 р. Відповідач, порушуючи умови договору, відносно строку виконання своїх зобов'язань, оплату товару здійснив тільки 20.06.2014 р. Таким чином, покупець прострочив виконання зобов'язання з оплати за відвантажений товар на 3 дні. Відповідно до п. 7.6 Договору, у разі порушення покупцем строків оплати за поставлений товар, передбачених даним Договором, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період, за кожен день прострочення оплати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст.ст. 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 230, 265, 267 ГК України, ст.ст. 54-58 Господарського процесуального кодексу України,

16.02.2015 р. до господарського суду Запорізької області надійшла заява ПАТ «НЗФ», в якій позивач просить збільшити розмір позовних вимог з урахуванням кінцевого строку оплати рахунку - 16.06.2014 р та стягнути з відповідача 7326,53 грн. пені та 1156,82 грн. 3 % річних.

Згідно ст. 22 ГПК України вказану заяву судом прийнято до розгляду.

Таким чином, в судовому засіданні 18.02.2015 р. судом розглядались позовні вимоги про стягнення з ПАТ «Азовсталь» за договором поставки № 141502/1306424 від 27.12.2013 р. 7326,53 грн. пені та 1156,82 грн. 3 % річних.

Представник позивача в судовому засіданні 18.02.15 р. підтримала заявлений позов з урахуванням заяви про збільшення вимог, просила його задовольнити.

20.02.15 р. до господарського суду Запорізької області надійшов відзив на позов, в якому ПАТ «Азовсталь» не погоджується періодом нарахування 3 % річних і інфляції, вказуючи, що нарахування має здійснюватись з 18.06.14 р. по 19.04.14 р., день оплати не має враховуватись у період заборгованості, також просить зменшити розмір пені в порядку ст. ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України через збиткову діяльність товариства, не значним період прострочення.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи відзиву на позов підтримав.

За клопотанням представника відповідача, розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013 р. між ПАТ «НЗФ» (постачальник) та ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» (покупець) укладено договір № 141502/1306424 (далі - договір № 141502/1306424).

Згідно п. 1.1 договору № 141502/1306424 постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити згідно п. 3.4 цього договору феросплави, на умовах, у кількості та строки, зазначені у специфікаціях до цього договору, що є невід'ємною його частиною.

Відповідно до п. 2.3 договору № 141502/1306424 з урахуванням пункту 2.1 договору, датою поставки товару, при постачанні залізничним транспортом, вважається дата штемпелю на залізничній накладній ст. Нікополь.

Згідно з п. 3.4 № 141502/1306424, покупець здійснює оплату товару, що поставляється, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30-ти банківських днів від дати поставки товару: відповідно до специфікації № 4 від 29.04.14 р. до договору була здійснена поставка товару (марганець Мн95) в травні 2014 року.

Позивач звертався з вимогою до відповідача щодо сплати пені та 3 % річних за порушення строків оплати по договору № 141502/1306424 (претензія № 7945-4016 від 02.07.2014 р., яка була отримана 07.07.2014 р.).

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, договір по даній справі є договором поставки.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з нормою ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

01.05.2014 р. на виконання умов договору № 141502/1306424 за залізничними накладними № № 45687068, 45687050 у вагонах № № 45687068, 45687050 було поставлено 148,20 баз/тон марганцю Мн95 на суму 4 691 550,24 грн. (рахунок № 194051 від 01.05.2014).

Відповідно до п. 3.4 № 141502/1306424 покупець здійснює оплату товару, що поставляється, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30-ти банківських днів від дати поставки товару.

Згідно п. 1.3 «Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 р. № 514, банківський день - робочий день банку в тому місці, в якому повинна виконуватися дія, передбачена УПДА «Уніфіковані правила та звичаї для документарних акредитивів» або іншими міжнародними документами, затвердженими МТП (Міжнародна торгова палата).

З урахуванням вихідних днів та державних і релігійних свят (1, 2 травня, 9 травня, Трійця - 8 червня 2014 року, відповідно 9 червня 2014 року вихідний день) останнім днем оплати товару є 17.06.14 р.

Відповідач, порушуючи умови договору № 141502/1306424, оплату товару здійснив тільки 20.06.2014 р.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.6 договору № 141502/1306424, у разі порушення покупцем строків оплати за поставлений товар, передбачених даним Договором, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період, за кожен день прострочення оплати.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 7326, 53 грн. пені за період: з 17.06.14 р. по 19.06.14 р., 1156,82 грн. 3 % річних за період: з 17.06.14 р. по 19.06.14 р.

Судом перевірено заявлений позивачем розмір пені і 3 % річних та встановлено, що з правильної дати початку розрахунку - 18.06.14 р. по 19.06.14 р. сума пені і 3% річних складає 4884,35 грн. та 771, 21 грн. відповідно.

Отже, позов слід задовольнити частково.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України, встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналогічне положення міститься і в ст. 233 ГК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Виходячи з викладеного, відповідачем не доведено поважність причини неналежного виконання зобов'язання, не надано доказів збитковості товариства, відтак даний випадок не є винятковим і суд не вбачає підстав для зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Азовсталь" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ідентифікаційний код юридичної особи: 00191158) на користь Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, ідентифікаційний код юридичної особи: 00186520) 4884 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири) грн. 35 коп. пені, 771 (сімсот сімдесят одна) грн. 21 коп. 3% річних, 1220 (одна тисяча двісті двадцять) грн. 15 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.03.2015 р.

Суддя А.О. Науменко