КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2015 р. Справа№ 911/4768/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: не з'явилися

від відповідача: Лисенко С.І. - дов. від 26.12.2014 року № 2-251

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз" в особі Філії „Управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки „СІАТ"

на рішення господарського суду Київської області від 22.12.2014 року

у справі № 911/4768/14 (суддя Скутельник П.Ф.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім „ВЕСМА" (м. Київ)

до Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз" в особі Філії „Управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки „СІАТ" (м. Боярка Києво-святошинського району Київської області)

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім „ВЕСМА" з позовом до Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз" в особі Філії „Управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки „СІАТ" про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 55 809 грн. 21 коп., інфляційного збільшення боргу в сумі 16 681 грн. 34 коп., 3% річних в сумі 3 028 грн. 64 коп.

Рішенням від 22.12.2014 року господарський суд Київської області позов задовольнив повністю. Стягнув з ПАТ „Укртрансгаз" в особі Філії „Управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки „СІАТ" на користь ТОВ „Торговий Дім „ВЕСМА" заборгованість за договором поставки від 28.08.2013 року за № у вигляді основного боргу в сумі 55 809 грн. 21 коп., інфляційних нарахувань в сумі 16 681 грн. 34 коп., 3% річних в сумі 3 028 грн. 64 коп. та судовий збір в сумі 1 827 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду ПАТ „Укртрансгаз" в особі Філії „Управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки „СІАТ" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 22.12.2014 року по справі № 911/4768/14 та прийняти нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 року апеляційна скарга відповідача була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 911/4768/14 у судовому засіданні за участю представників сторін.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2015 року склад судової колегії змінювався.

В судове засідання 05.03.2015 року повноважні представники позивача не з'явилися та про причини неявки своїх представників суд не повідомила, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Після обговорення судова колегія дійшла висновку, що неявка повноважних представників позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні 05.03.2015 року представник відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Cт. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 28.08.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Торговий Дім „ВЕСМА" (постачальник) та Публічне акціонерне товариство „Укртрансгаз" в особі Філії „Управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки „СІАТ" (покупець) уклали договір поставки № , відповідно до умов якого постачальник зобов'язується протягом одного року з моменту укладення договору, згідно заявок Покупця, поставити покупцю товари „Паливо рідинне та газ; оливи мастильні" Код ДК 016-2010 19.20.2 згідно специфікації, яка є невід'ємною частиною даного договору, а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

П. 1.2 договору від 28.08.2013 року № визначено, що найменування (номенклатура) товару, його технічні характеристики, кількість та ціна за одиницю товару обумовленні в специфікації.

Відповідно до п. 4.3 договору від 28.08.2013 року № зобов'язання продавця щодо поставки товару вважається виконаним у повному обсязі з моменту передачі товару у власність покупця.

Згідно із п. 4.4 договору від 28.08.2013 року № перехід права власності на товар відбувається в момент підписання видаткової накладної.

За умовами п. 6.1 договору від 28.08.2013 року № розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем фактично поставленої партії товарів після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару (далі - рахунок) протягом 45-ти календарних днів після дати поставки кожної партії товару. Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар - є дата передачі товару постачальником уповноваженій особі покупця за видатковою накладною.

Ч. 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За твердженням позивача у період з 09.09.2013 року по 17.10.2013 року включно він передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 135 809 грн. 21 коп., що підтверджено видатковими накладними від 09.09.2013 року за № 23136, від 09.09.2013 року за № 23177, від 09.09.2013 року за № 23218, від 13.09.2013 року за № 23715, від 19.09.2013 року за № 24365, від 17.10.2013 року за № 27612, довіреностями відповідача від 05.09.2013 року за № 62, від 09.09.2013 року за № 63, від 12.09.2013 року за № 67, від 19.09.2013 року за № 73, від 17.10.2013 року за № 83 на отримання представниками відповідача у позивача товару.

Як вказує позивач відповідачем ну було належним чином виконано зобов'язань з повної оплати отриманого ним товару згідно видаткових накладних від 09.09.2013 року за № 23136, від 09.09.2013 року за № 23177, від 09.09.2013 року за № 23218, від 13.09.2013 року за № 23715, від 19.09.2013 року за № 24365, від 17.10.2013 року за № 27612, у зв'язку з чим, за відповідачем наявна заборгованість в сумі 55 809 грн. 21 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач твердження позивача не спростував та доказів оплати поставленого товару не надав.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що передоплата у розмірі 55 809 грн. 21 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін в цій частині.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Позивач просив суд стягнути на свою користь інфляційні втрати в розмірі 16 681 грн. 34 коп. та 3% річних в розмірі 3 028 грн. 64 коп.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зробила перерахунок розміру інфляційних втрат та 3 % річних та дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно стягнув інфляційні втрати в розмірі 16 681 грн. 34 коп. та 3% річних в розмірі 3 028 грн. 64 коп.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Укртрансгаз" в особі Філії „Управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки „СІАТ" на рішення господарського суду Київської області від 22.12.2014 року у справі № 910/4768/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 22.12.2014 року у справі № 910/4768/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/4768/14 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім