РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015Справа №910/636/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська промислова компанія

«Артем-Агро»

до публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанк Росії»

про розірвання (зміну) договору

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача не з'явився;

від відповідача Маяков Д.Р. за дов. №б/н від 16.01.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська промислова компанія «Артем-Агро» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанк Росії» про розірвання третейської угоди, укладеної між публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанк Росії» та товариством з обмеженою відповідальністю «Українська промислова компанія «Артем-Агро», яка викладена в п.6.8 договору поруки №1 від 01.08.2013 (надалі - Договір), шляхом виключення п.6.8 з вказаного правочину.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, товариство з обмеженою відповідальністю «Українська промислова компанія «Артем-Агро» зазначає, що в умовах інформаційної, транспортної, фінансової блокади останнє не дізнається про судове засідання, в умовах скорочення виробництва та штату фахівців, а відтак, не зможе захистити належним чином свої права в третейському суді. Тому, за твердженнями позивача, гарантії, визначені Конституцією України, ст.6 Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), Законом України «Про судоустрій та статус суддів» будуть недоступні позивачу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.01.2015 порушено провадження у справі №910/636/15-г та призначено справу до розгляду на 03.02.2015.

Ухвалою суду від 03.02.2015 відкладено розгляд справи на 24.02.2015.

У судовому засіданні 24.02.2015, у зв'язку з необхідністю надання письмових пояснень відповідачем, оголошено перерву до 18.03.2015.

На призначене судове засідання 18.03.2015 представник позивача не з'явився, хоча про дату та час його проведення, враховуючи позицію Вищого господарського суду України викладену в абз.2 п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 повідомлений належним чином.

Відповідач проти задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Українська промислова компанія «Артем-Агро» заперечив з тих підстав, наявність третейського застереження не свідчить про те, що право на судовий захист заперечується чи обмежується. Звернення до третейського суду є одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобам захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин.

Що стосується заявлених учасниками судового процесу клопотань, господарський суд зазначає наступне.

15.01.2015 від товариства з обмеженою відповідальністю «Українська промислова компанія «Артем-Агро» надійшло клопотання, в порядку ст.ст.66, 67 ГПК України, яким товариство просило суд заборонити відповідачеві передавати на розгляд постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» будь-які справи, заяви, позови про вирішення спорів, розбіжностей та вимог, що виникають з договору; заборонити постійно діючому Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» приймати та розглядати спори, розбіжності або вимоги, що виникають з договору, щодо якого укладено третейську угоду.

Розглянувши заявлене позивачем клопотання, суд дійшов висновку залишити його без задоволення, оскільки товариством з обмеженою відповідальністю «Українська промислова компанія «Артем-Агро» не доведено, а судом не встановлено, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду по даній справі, з огляду на предмет позову - розірвання (зміна) договору в частині.

Клопотання публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанк Росії» про припинення провадження у справі №910/636/15-г також задоволенню не підлягає. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

Так, п.5 ч.1 ст.80 ГПК України передбачає, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Проте, вказана вище норма передбачає припинення провадження у справі за наявності укладеної між сторони угоди про передачу даного спору на вирішення третейського суду, тоді як предметом даного судового спору є третейська угода (третейське застереження).

Відтак, з урахуванням наведеного, підстави для припинення провадження у справі №910/636/15-г з посиланням на п.5 ч.1 ст.80 ГПК України, відсутні.

У судовому засіданні 18.03.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.08.2013 між публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанк Росії» (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Українська промислова компанія «Артем-Агро» (поручитель) укладено Договір, за умовами якого, позивач виступив поручителем за зобов'язаннями, що випливають з договору про відкриття кредитної лінії №20-Н/13/66/КЛ-КБ від 08.08.2013, що був укладений з боржником, товариством з обмеженою відповідальністю «Агротех».

У п.6.8 Договору визначено, що усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійного діючого третейського суду від 15.03.2013, видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду http:arbitrate.com.ua. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовились, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» є остаточними і обов'язковими з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Українська промислова компанія «Артем-Агро» є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. При цьому, Господарський суд м. Києва виходить з такого.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Водночас, звернення до третейського суду є одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин (абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24 лютого 2004 року N 3-рп/2004). Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст.17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону).

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України «Про третейські суди», є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України.

В частині першій статті 8 закону України «Про судоустрій і статус судів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

В пункті 4.2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» 26.12.2011 №18 роз'яснено, що провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, якщо при розгляді справи буде встановлено, що є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (п.5 ч1 ст.80 ГПК України). Таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі. В останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК України.

Якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то:,

- у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім;

- у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК України.

Проте постановою Пленуму Вищого господарського суду України «Про внесення змін і доповнень до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України» від 17.12.2013 №13 вказаний пункт було доповнено новим абзацом, згідно якого господарському суду слід мати на увазі, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Відтак, з урахуванням наведеного, право на звернення до суду за захистом своїх прав передбачене Конституцією України не може бути заперечене, а розгляд спору в третейському суді є правом сторін та реалізується шляхом взаємного погодження вказаного питання між сторонами.

Таким чином, за висновками суду, позивачем не доведено істотну зміну обставин, що мала місце від часу укладення в Договорі третейського застереження та до часу звернення до суду з даним позовом.

Крім того, позивач, в порядку ст. 627 ЦК України, надав згоду на вирішення страви у третейському суді в порядку, встановленому Законом України «Про третейські суди» та згідно з регламентом обраного ним третейського суду, уклавши вказаний правочин з відповідачем.

При цьому, суд зазначає, що за змістом ст.122-1 ГПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до господарського суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Відтак, доводи позивача про те, що третейське застереження передбачене Договором обмежує його право на судовий захист, в т.ч. на апеляційний та касаційний перегляд рішення третейського суду не відповідає дійсності.

Крім того, твердження товариства з обмеженою відповідальністю «Українська промислова компанія «Артем-Агро» про те, що в умовах відсутності поштового зв'язку з м. Донецьк, третейський суд, у випадку звернення відповідача з позовною заявою, не зможе повідомити позивача про судове рішення є не обґрунтованими в силу такого.

Відповідно по п.51 Регламенту Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» третейський суд направляє сторонам повідомлення про день, час та місце проведення засідання Третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється за останнім відомими місцем проживання чи за юридичною адресою або за місцезнаходженням юридичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення, телеграмою, телефонограмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, у тому числі шляхом вручення.

Тобто, регламент третейського суду передбачає можливість повідомлення сторін про засідання не лише засобами поштового зв'язку, а й іншими наявними засобами.

Між тим, суд зазначає, що матеріали справи не місять також доказів, що проведення антитерористичної операції в окремих районах Донецької та Луганської області України фактично перешкоджає представникам позивача виїжджати за межі цих районів для представлення інтересів товариства в суді, у тому числі в третейському суді, або не дозволяє позивачу наймати позаштатних працівників за межами цих районів для виконання окремих доручень.

Необхідно також відмітити, що позивач має свого представника Кобцеву М.О., яка представляє інтереси товариства з обмеженою відповідальністю «Українська промислова компанія «Артем-Агро» в господарському суді м. Києва.

У відповідності до ст. 35 ГПК України судом також визнається загальновідомою та обставина, що сполучення між окремими районами проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях України перекрите не повністю, та наявний транспортний зв'язок між цими районами та іншою територією держави Україна.

При цьому, суд приймає до уваги, що позивач, будучи обізнаним про початок проведення заходів щодо подолання терористичної загрози з 14.04.2014 на території його місця перебування, міг перенести керівні органи підприємства за межі районів проведення операції.

З огляду на наведене, за висновками суду, позивачем не доведено, а судом не встановлено, істотну зміну обставин, в розумінні ст. 652 ЦК України та не доведено, що виконання Договору в оскаржуваній частині (третейське застереження) порушило б співвідношення майнових інтересів сторін щодо того, на що вони, зокрема, позивач, розраховував при укладенні договору.

Відтак, підстави для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Українська промислова компанія «Артем-Агро» відсутні.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України, в тому числі за розгляд клопотання, в порядку ст.ст.66, 67 ГПК України, слід віднести на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 23.03.2015.

Суддя Л.М. Шкурдова