ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.03.15р. Справа № 915/1950/14

За позовом Приватного підприємства "Калейдоскоп", м. Миколаїв

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості в сумі 28 467 грн. за договором банківського рахунку

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Калейдоскоп" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 28 467 грн., що складають суму коштів перерахованих за Договором банківського рахунку від 21.02.14 р.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, його повноважний представник в судове засідання не з'явився.

Останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про отримання відповідачем 26.02.15 р. ухвали господарського суду про призначення розгляду справи на 19.03.15 р. (а.с. 56).

Таким чином, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

03.03.15 р. від представника позивача надійшов лист, відповідно до якого останній підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі.

19.03.15 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.14 р. між Приватним підприємством „Калейдоскоп" (Позивач: Клієнт) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк „Приватбанк" (Відповідач; Банк) укладено договір відкриття рахунку (далі - Договір).

Як вбачається із матеріалів справи, 23.05.14 р. Банком здійснено перерахування 28 467 грн. відповідно до отриманого від позивача платіжного доручення № 588 від 23.05.14 р. на рахунок ТОВ „Реді-Рест" в Севастопольську філію ПАТ КБ „Приватбанк".

28.05.14 р. та 20.10.14 р. Позивач звернувся до Банку із заявою та претензією щодо повернення перерахованих грошових коштів в сумі 28 467 грн., у зв'язку з помилковим перерахуванням останніх на рахунок ТОВ „Реді-Рест".

У свою чергу, Банк відмовився повертати грошові кошти, оскільки, останні можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. У іншому випадку, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилається на те, що повернення грошових коштів не відбулось, у зв'язку з чим останній просить у примусовому порядку стягнути неповернуті кошти в сумі 28 467 грн.

Крім того, відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 260 від 23.05.14 р. „Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя" заборонено банкам України встановлювати кореспондентські відносини з банками України та/або іноземними банками, іншими кредитними або фінансовими установами, що розташовані та/або здійснюють свою діяльність на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, тому ПАТ КБ „Приватбанк" взагалі повинен був відмовити у прийнятті платіжного доручення № 588 від 23.05.14 р.

Вимоги, заявлені позивачем, задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статей 1066, 1067 Цивільного кодексу України, правовідносини між банком та клієнтом регулюються договором банківського рахунку; за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківськими рахунками є рахунки, на яких обліковуються власні кошти.

В силу п.1.4 постанови НБУ № 22 від 21.01.2004р. „Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" власником рахунку в банку є особа, яка відкриває рахунок у банку і має право розпоряджатися коштами на ньому.

За змістом п. 1.3., 1.39, ст. 1, пункту 7.1.2 ст. 7 та ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", гроші, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність отримувача; примусовим списанням є списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом; банк на договірній основі повинен здійснювати зберігання коштів, проводити розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

У ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року, Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Згідно статті 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до змісту частини другої наведеної статті, банк зобов'язаний виконати судове рішення, прийняте за наслідками захисту прав стягувача щодо особи - володільця рахунку та отримувача грошових коштів, незалежно від волевиявлення володільця рахунку; доказів існування такого судового рішення щодо володільця спірного рахунку (ТОВ „Реді-Рест") матеріали справи не містять.

З вищенаведеного вбачається, що право власності на кошти, які знаходяться на рахунку, відкритому у банку, належить власнику цього рахунку.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення 28 467 грн.

Посилання позивача на п. 4 Постанови Правління Національного банку України № 260 від 23.05.14 р. не заслуговують на увагу, оскільки, дана норма передбачає заборону встановлювати кореспондентські відносини з іншими банками, а перерахування спірних коштів відбувалось в межах одного банку.

Керуючись ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність", ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ч. 1 ст. 316, ч. 2 ст. 321, 1066, 1067, 1071 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено: 24.03.15 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко