РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2015Справа №910/24908/14

За позовом Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"

До Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус"

Про відшкодування шкоди в порядку регресу 19 449,15 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Дудуц О.В. - представник

Від відповідача не з'явився

Суть спору:

Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «ОРАНТА» звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "Статус» про відшкодування шкоди в порядку регресу 19 449,15 грн.

Ухвалою суду від 12.11.2014 порушено провадження по справі № 910/24908/14 та призначено до розгляду на 12.12.2014.

В судове засідання 12.12.2014 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення по суті справи.

В судове засідання 12.12.2014 представник відповідача не з'явилися, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали не виконав, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином та завчасно.

Ухвалою суду від 12.12.2014 відкладено розгляд справи на 20.01.2015.

В судове засідання 20.01.2015 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 20.01.2015 не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 20.01.2015, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та відповідно до вимог ст. 69 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 20.01.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2013 між позивачем як страховиком та Чмирьовим В.О., як страхувальником, було укладено договір №УБ0967039 добровільного страхування транспортного засобу, відповідно до умов якого страховиком було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля "Сузукі" д.р.н. АА 5520СІ.

Як вбачається з Довідки ДАІ № 9271901, 22.09.2013 в м Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Сузукі" д.р.н АА5520СІ під керуванням Чмирьова В.О.. та автомобіля "Мазда", д.р.н. АА5434НР, під керуванням Жуковської Л.В.

Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 04.11.2013 гр. Жуковську Л.В. було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до страхового акту № СТО-13-12319/1 позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про сплату страхового відшкодування у розмірі 19 949,15 грн.

Позивач зазначає, що на підставі вище зазначеного, ним було виплачене страхове відшкодування в розмірі 19949,15 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №79147 від 29.11.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи на момент ДТП цивільно-правова відповідальність Жуковської Л.В.., застраховано у відповідача що підтверджується. полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1410616, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобов'язання по відшкодуванню збитків, завданих майну третіх осіб транспортним засобом автомобіль "Мазда", д.р.н. АА5434НР, ліміт за шкоду майну - 50 000,00 грн., франшиза - 500 грн.

За твердженням позивача, станом на момент вирішення спору, страхове відшкодування сплачено не було.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування, тобто вимога до винної особи по суті має регресний характер.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» (п. 37.1) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Таким чином, підставою вважати порушеними права позивача відповідачем при невиплаті суми страхового відшкодування на користь позивача є саме неотримання коштів від відповідача протягом місяця від дня отримання страховою компанією регресної вимоги.

У відповідності до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Розмір франшизи, тобто суми, на яку зменшується страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, встановленої полісом № АЕ/1410616 складає 500 грн. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем вирахувано суму франшизи.

Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню у розмірі 19 449,15 грн.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не наведено обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Статус" ( 02160, м. Київ, пр.. Возз'єднання, 15, оф. 109, ) на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул.. Здолбунівська, 7-Д, ) страхове відшкодування у розмірі 19 449 (дев'ятнадцять тисяч чотириста сорок дев'ять ) грн. 15 коп., судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.01.2015.

Суддя Л.В. Прокопенко