РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2015Справа №910/844/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтеграл»

до: 1) Київської міської державної адміністрації;

2) Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Київської міської ради та Управляння освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації

про витребування майна з чужого незаконного володіння та запобігання порушенню права власності.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Скрипник С.В. (представник за довіреністю);

від відповідачів: 1) не з'явилися; 2) Палій Є.В. (представник за довіреністю);

від третіх осіб - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтеграл» (далі - Позивач) до Київської міської державної адміністрації (далі - Відповідач-1) та Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Відповідач-2), за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Київської міської ради (далі - Третя особа-1) та Управляння освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Третя особа-2) про:

- витребування з незаконного володіння Відповідача-2 дитячого дошкільного навчального закладу на 100 місць по вул. П. Дехтяренка, 31, у Оболонському районі м. Києва, який є власністю Позивача;

- заборону Відповідачу-1 і Відповідачу-2 вчиняти будь-які дії, які можуть порушити право власності Позивача на приміщення дитячого дошкільного навчального закладу на 100 місць по вул. П. Дехтяренка, 31, у Оболонському районі м. Києва;

- зобов'язання Відповідача-1 і Відповідача-2 повернути ключі від приміщення дитячого дошкільного навчального закладу на 100 місць по вул. П. Дехтяренка, 31, у Оболонському районі м. Києва та звільнити приміщення від стороннього майна і сторонніх осіб (за наявності).

Позов мотивований відмовою Відповідача-1 від взятих на себе переддоговірних зобов'язань щодо зменшення розміру пайового внеску у розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста на суму балансової вартості переданого майна, в зв'язку з чим Позивач відкликає свої підписи та просить Відповідачів повернути йому належне Позивачу на праві власності майно.

Відповідач-1 та Третя особа-1 позов не визнали та у наданих суду письмових запереченнях вказували на правомірність прийняття ними спірного об'єкту нерухомості до комунальної власності, не відчуження його Позивачу, а отже безпідставність реєстрації за ним права власності. У судове засідання 04.03.2015 з невідомих суду причин Відповідач-1 та Третя особа-1 повноважних представників не направили, хоча про час, дату та місце судового засідання були повідомлені під розписку в попередньому засіданні 16.02.2015.

Відповідач-2 також не визнав заявлені позовні вимоги, підтримав заперечення Відповідача-1 та вважає, що спірний об'єкт нерухомості ним прийнято правомірно на виконання розпорядження Відповідача-1.

Від Третьої особи-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Позивач проти відкладення розгляду справи та, як наслідок, затягуванні її розгляду заперечив, натомість Відповідач-2 клопотання підтримав.

Підставою для відкладення Третя особа-2 зазначає хворобу представника, що перешкоджала йому з'явились в судове засідання та подати суду пояснення.

Проте явка представників сторін та третіх осіб у судове засідання обов'язковою не визнавалась. Третя особа-2 також не була позбавлена права та можливості (в матеріалах справи відсутні докази протилежного) залучити іншого представника та надати, якщо вважала за потрібне, будь-які пояснення та/або докази заздалегідь до судового засідання в письмовому вигляді через канцелярію суду, направити поштою, кур'єром тощо.

Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Доказів, що неявка представника Третьої особи-2 перешкоджає вирішенню спору матеріали справи не містять, та перед судом не доведено інших обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні. Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, відмовляє в задоволенні клопотання Третьої особи-2 та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи-1, що приймали участь у судових засіданнях, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач є власником об'єкта нерухомості - дитячий дошкільний навчальний заклад на 100 місць по вул. П. Дехтяренка, 31, у Оболонському районі ні м. Києва (далі - Дитсадок), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №27827863 від 08.10.2014. Дитсадок споруджений за кошти Позивача, без залучення бюджетних коштів, у складі комплексного об'єкту будівництва - житлово-торгівельного комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземно-надземним паркінгом по вул. Полярній (у межах вул. П. Дегтяренка та М.Майорова) у Оболонському районі м. Києва (далі - Об'єкт), що підтверджується декларацією про початок виконання будівельних робіт на Дитсадок від 29.07.2013, декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, що зареєстрована Інспекцією ДАБК у м. Києві 19.11.2013 та витягом з наказу від 27.11.2013 № 602 про присвоєння поштової адреси Дитсадку.

Як убачається з наданих Позивачем та не спростованих Відповідачами пояснень, у ході будівництва та введення в експлуатацію Об'єкта, Позивач мав намір скористатися правом на зменшення розміру пайового внеску у розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста на суму балансової вартості Дитсадка при укладенні відповідного договору пайової участі, для чого звернувся з клопотанням від 06.12.2013 № 06-12/2013 до структурного підрозділу Відповідача-1 (Департаменту комунальної власності м. Києва) та запропонував передати Дитсадок до комунальної власності м. Києва за умови зменшення на суму балансової вартості Дитсадка розміру пайового внеску у розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста у зв'язку із будівництвом Об'єкта.

Такі звернення Позивач вважає переддоговірними, оскільки на той час право власності на Дитсадок не було зареєстровано за Позивачем і з моменту завершення будівництва та по теперішній час Позивачем не укладалися договори щодо відчуження Дитсадка чи інші правочини щодо розпорядження цим об'єктом нерухомості, у т.ч. нотаріально засвідчені (дарування, пожертви, міни чи інші). Матеріали справи не місять доказів протилежного.

30.01.2014 Відповідачем-1 було видано розпорядження № 106 про прийняття Дитсадка до комунальної власності м. Києва, з передачею до сфери управління Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, на виконання якого Позивач 02.04.2014 підписав акт про передачу Дитсадка до комунальної власності територіальної громади міста Києва та в управління Оболонській районній у місті Києві державній адміністрації, а за актом від 19.05.2014 передав до нього ключі. Оболонська районна у місті Києві державна адміністрація у зв'язку з наведеним винесла розпорядження № 200 від 02.04.2014, яким прийняла Дитсадок до своєї сфери управління.

Позивач вважає, що підписаний ним акт передачі Дитсадка був призначений виключно для використання у рамках процедури врахування у сплату пайової участі шляхом укладання відповідного договору про пайову участь, не є договором про відчуження нерухомості та не посвідчений нотаріально, що за чинним законодавством є обов'язковим для договорів відчуження нерухомого майна.

На дату прийняття вищевказаних розпорядження та складання акта приймання-передачі Дитсадка право власності на Дитсадок не було зареєстроване. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

28.05.2014 Позивач звернувся до структурного підрозділу Відповідача-1 (Департаменту економіки та інвестицій) з листом № 28/05/2014 про укладання договору щодо сплати пайової участі у зв'язку із будівництвом Об'єкта, з проханням врахувати передання Дитсадка та зарахувати його балансову вартість у сплату пайової участі, однак листом від 17.06.2014 № 05008-3423 Відповідач-1 (Департамент економіки та інвестицій) повідомив про відсутність підстав для зарахування вартості Дитсадка у сплату пайової участі або підстав для звільнення Позивача від сплати пайової участі, оскільки рішення Київської міської ради, яке раніше передбачало таку можливість, втратило чинність.

Договір пайової участі у зв'язку із будівництвом Об'єкта між Позивачем та Відповідачем-1 укладено не було.

З огляду на наведене, Позивачем було прийнято рішення про відмову від укладання договору дарування чи іншого договору про відчуження нерухомості, про залишення Дитсадка у своїй власності та відмову передавати Дитсадок у врахування сплати пайового внеску (протокол загальних зборів учасників Позивача від 04.09.2014). Листом від 04.09.2014 Позивач повідомив Відповідачів про своє рішення відмовити передати Дитсадок їм у власність та просив вважати відкликаними всі підписи на акті приймання-передачі Дитсадка і попередньому клопотанні, а також скласти зворотній акт повернення Дитсадка.

Листом від 12.09.2014 №12-09/14/1 Позивач повторно повідомив Відповідачів про зазначені обставини, та отримавши відмову у задоволенні своїх вимог та невизнанні права власності Позивача на Дитсадок (листи управління освіти Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 10.10.2014, від 15.12.2014 та Департаменту комунальної власності м. Києва №062/12/10-7849 від 18.09.2014, від 28.11.2014) звернувся до суду з даним позовом.

Суд дослідив доводи Позивача та заперечення Відповідачів, підтримані поясненнями Третьої особи-1, та дійшов висновку, що з відмовою у поверненні Дитсадка Позивачу суд не погоджується з наступних підстав.

За приписами ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, та зокрема:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право господарського відання; право оперативного управління; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону.

Аналогічні положення закріплені і у ч. 1 ст. 182 ЦК України, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Матеріалами справи підтверджується та Відповідачами не спростовується та обставина, що спірний Дитсадок є об'єктом нерухомого майна та був споруджений за кошти Позивача, без залучення бюджетних коштів, у складі комплексного Об'єкту будівництва (житлово-торгівельний комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземно-надземним паркінгом).

Позаяк Дитсадок є нерухомими майном, створеним Позивачем на його кошт, то в силу вищенаведених положень ст.ст. 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ст. 331 ЦК України право власності на Дитсадок набувається після завершення його будівництва та з моменту державної реєстрації права власності.

До моменту завершення будівництва та до державної реєстрації Дитсадок міг бути відчужений лише як об'єкт незавершеного будівництва.

Однак, як убачається з матеріалів справи, між Позивачем та Відповідачами відсутні договірні відносини щодо відчуження Дитсадка як об'єкта незавершеного будівництва та/або майнових прав на нього, тоді як відчужувати Дитсадок як об'єкт нерухомого майна до моменту державної реєстрації Позивач права не мав, позаяк до отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно №27827863 від 08.10.2014 Позивач не був власником Дитсадка як об'єкта нерухомості, а лише був власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Відтак, підписання Позивачем, до отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно №27827863 від 08.10.2014, будь-яких договорів та/або актів щодо передачі Дитсадка, як об'єкта нерухомого майна, у власність та/або управління іншим особам є протиправним, оскільки Позивач не мав законного права розпоряджатися об'єктом нерухомого майна, права власності на який у встановленому законом порядку ще не набув.

Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається, зокрема, вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до положень законодавства України (ст. 657, ч. 2 ст. 719, ч. 2 ст. 732, ч. 2 ст. 1031 ЦК України) окремі типи договорів щодо відчуження нерухомого майна та/або передачі його в управління підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, а враховуючи вимоги ч. 1 ст. 219 та ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення такі договори є нікчемними

Матеріали справи не містять доказів укладення у встановленому законом порядку між Позивачем та Відповідачами договору щодо передавання належного Позивачу на праві власності Дитсадка у власність Відповідачам (або одному з них), а підписаний Позивачем акт від 02.04.2014 про передачу Дитсадка не є у розумінні вищенаведених норм цивільно-правовою угодою про відчуження Дитсадка, як об'єкта нерухомого майна, та/або про передачу прав на нього чи прав на користування ним, оскільки з указаного акта не вбачається досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, він не посвідчений нотаріально, та станом на момент підписання акта Позивач власником Дитсадка, як об'єкту нерухомого майна, ще не був (право власності ще не було зареєстроване).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі, зокрема, відмови власника від права власності. Відповідно до частин 1, 3 ст. 347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Доказів відмови Позивача від права власності на Дитсадок, набутого ним на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №27827863 від 08.10.2014, матеріали справи не містять, відповідного запису до державного реєстру внесено не було, а вчинені Позивачем дії по підписанню акту від 02.04.2014 про передачу Дитсадка та акта від 19.05.2014 про передачу ключів судом не розцінюються як відмова від права власності, оскільки на час вчинення таких дій Позивач право власності на Дитсадок у встановленому законом порядку ще не набув, отже вказані дії Позивача суд розцінює виключно як переддоговірні наміри, які не були пізніше реалізовані у встановленому законом порядку.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Матеріали справи не містять доказів наявності підстав (відповідного договору) правомірного перебування Дитсадка у фактичному володінні Відповідача-1, яке потім ним було передано Відповідачу-2, а акт від 02.04.2014 про передачу Дитсадка та акт від 19.05.2014 про передачу ключів не визнаються судом в розумінні ст. 398 ЦК України як відповідні договори про передачу майна у володіння, зокрема, оскільки не містять умов такого володіння, його строків, та оскільки на час їх складання Позивач ще не був власником Дитсадка. Отже, Відповідачі є неправомірними фактичними володільцями Дитсадка.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 399 ЦК України, право володіння припиняється у разі, зокрема, витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. За приписами ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Отже, Позивачем доведено належність йому спірного Дитсадка на праві власності, та натомість невизнання його права власності з боку Відповідачів і протиправне перебування у їх володінні належного Позивачу на праві власності Дитсадка, і оскільки Відповідачами обґрунтування Позивача не спростовані, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України стягується з Відповідачів в рівних розмірах, оскільки судом встановлено, що вони є рівно винними у виникненні даного спору, невизнанні права власності Позивача та перешкоджання йому у володінні майном.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Витребувати з незаконного володіння Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 16; ідентифікаційний код 37371727) дитячий дошкільний навчальний заклад на 100 місць по вул. П. Дехтяренка, 31, у Оболонському районі м. Києва, який є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтеграл» (м. Черкаси, вул. Паризької Комуни, 65-А; ідентифікаційний код 31215780).

Заборонити Київській міській державній адміністрації (м. Київ, вул. Хрещатик, 36; ідентифікаційний код 00022527) та Оболонській районній в місті Києві державній адміністрації (м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 16; ідентифікаційний код 37371727) вчиняти будь-які дії, які можуть порушити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтеграл» (м. Черкаси, вул. Паризької Комуни, 65-А; ідентифікаційний код 31215780) на приміщення дитячого дошкільного навчального закладу на 100 місць по вул. П. Дехтяренка, 31, у Оболонському районі м. Києва.

Зобов'язати Київську міську державну адміністрацію (м. Київ, вул. Хрещатик, 36; ідентифікаційний код 00022527) та Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію (м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 16; ідентифікаційний код 37371727) повернути ключі від приміщення дитячого дошкільного навчального закладу на 100 місць по вул. П. Дехтяренка, 31, у Оболонському районі м. Києва та звільнити приміщення від стороннього майна і сторонніх осіб (за наявності).

Стягнути з Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (м. Київ, вул. Маршала Тимошенка, 16; ідентифікаційний код 37371727) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтеграл» (м. Черкаси, вул. Паризької Комуни, 65-А; ідентифікаційний код 31215780) 36540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн. судового збору.

Стягнути з Київської міської державної адміністрації (м. Київ, вул. Хрещатик, 36; ідентифікаційний код 00022527) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтеграл» (м. Черкаси, вул. Паризької Комуни, 65-А; ідентифікаційний код 31215780) 36540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн. судового збору.

Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.03.2015

Суддя Сташків Р.Б.