ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2015 р.Справа № 922/5772/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєві О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс", с. Бабаї
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство Добрий господар", с. Картамиш
про стягнення 1230915,89 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Оробінський С.П., дов. від 15.01.2015 року

відповідача - Сотніков В.А., дов. № 22 від 04.02.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 758492,88 грн. основного боргу, 161487,03 грн. нарахованих процентів, 222547,86 грн. штрафу та 83388,12 грн. пені за договором поставки № 68-СЗ від 14 березня 2013 року.

Представник відповідача у судовому засіданні та у наданій заяві про витребування доказів просить суд витребувати у позивача оригінали рахунків-фактур по договору поставки № 68-С3 від 14 березня 2013 року та акт звірки взаємних розрахунків між сторонами за 2013-2014 роки.

Представник позивача у судовому засіданні проти заяви відповідача про витребування доказів заперечує.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви відповідача про витребування у позивача додаткових доказів відмовити, оскільки згідно частині 2 статті 38 Господарського процесуального кодексу України у клопотанні, крім того, який доказ витребовується повинно бути зазначено про обставини, що перешкоджають наданню доказу; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація та обставини, які може підтвердити цей доказ.

Представник позивача у судовому засіданні та у наданій заяві про збільшення розміру позовних вимог просить суд стягнути з відповідача 1264331,29 грн. основного боргу, 161487,03 грн. нарахованих процентів, 227547,86 грн. штрафу та 83388,12 грн. пені за договором поставки № 68-С3 від 14 березня 2013 року.

Враховуючи, що згідно статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви, суд приймає заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, як таку, що не суперечить інтересам сторін та діючому законодавству та продовжує розгляд справи з її урахуванням.

Представник позивача у судовому засіданні та у наданих запереченнях на відзив відповідача підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує частково.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено наступне.

14 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (постачальником, позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство Добрий господар" (покупцем, відповідачем) було укладено договір поставки № 68-СЗ.

Відповідно до пункту 1.1 договору поставки від 14 березня 2013 року постачальник зобов*язується поставити та передати у власність покупця насінневий матеріал та хімічні засоби захисту рослин, а покупець зобов*язується прийняти товар, сплатити проценти за користування товарним кредитом та ціну товару відповідно до умов договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Згідно пункту 2.1 договору поставки № 68-СЗ конкретний асортимент товару, його кількість, ціна за одиницю та ціна всього товару, умови оплати на ведені у специфікаціях до договору, які є невід*ємними його частинами.

Відповідно до пункту 2.3 договору поставки від 14 березня 2013 року вартість договору складається із суми всіх специфікацій, підписаних в рамках договору та суми процентів за користування товарним кредитом.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов договору поставки № 68-СЗ постачальник передав, а покупець прийняв у власність товар на загальну суму 1712514,40 грн. у відповідності до підписаних специфікацій №1, №2, №3, №4, №5, №6, №1109, №1109/1, №1109/2, №1109/3 до договору, на підставі видаткових накладних та довіреностей.

Товар було передано за видатковими накладними № РН-0000183 від 27 березня 2013 року, № РН-0000187 від 28 березня 2013 року, № РН-0000188 від 28 березня 2013 року, № РН-0000190 від 29 березня 2013 року, № РН-0000198 від 30 березня 2013 року, № РН-0000231 від 05 квітня 2013 року, № РН-0000751 від 14 вересня 2013 року, № РН-0000547 від 06 червня 2013 року, № РН-0000752 від 14 вересня 2013 року, № РН-0000750 від 14 вересня 2013 року, № РН-0000766 від 20 вересня 2013 року, № РН-0000765 від 20 вересня 2013 року, № РН-0000791 від 09 жовтня 2013 року, № РН-0000793 від 09 жовтня 2013 року, № РН-0000795 від 12 жовтня 2013 року, № РН-0000796 від 12 жовтня 2013 року, № РН-0000799 від 14 жовтня 2013 року.

На виконання своїх зобов*язань по оплаті товару, відповідачем було перераховано 753885,09 грн.

На суму 572866,27 грн. сторонами узгоджено проведення розрахунків шляхом заліку взаємної заборгованості, про що 30 жовтня 2013 року підписано акт заліку взаємної заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що товар поставлений відповідно до видаткових накладних: № РН-0000187 від 28 березня 2013 року на суму 178874,40 грн., № РН-0000188 від 28 березня 2013 року на суму 5812,24 грн., № РН-0000190 від 29 березня 2013 року на суму 141112,94 грн., № РН-0000198 від 30 березня 2013 року на суму 20546,55 грн., № РН-0000231 від 05 квітня 2013 року на суму 45216,91 грн,, № РН-0000751 від 14 вересня 2013 року на суму 14200 грн. розрахунок не проведений

Згідно пункту 5.1. договору поставки № 68-СЗ покупець зобов*язався здійснити оплату вартості товару згідно умов, наведених в специфікації, але в будь-якому випадку не пізніше 01 жовтня 2013 року.

Станом на 20 листопада 2014 року залишок несплаченого товару складав 405763,04 грн.

Укладаючи договір поставки від 14 березня 2013 року, сторони визначили грошовий еквівалент ціни товару в іноземній валюті - долар США. Ціна товару зазначається у сумі, що еквівалентна долару США за курсом на міжбанківському валютному ринку України, який існує на момент підписання договору (специфікації) (пункт 2.4. договору).

У зв*язку з тим, що з дати підготовки позову і до сьогоднішнього дня курс долару США збільшився, то станом на 10 лютого 2015 року сума основного боргу складає 1264331,29 грн.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно статті 694 Цивільного кодексу України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Таким чином, дослідивши умови договору поставки № 68-СЗ від 14 березня 2013 року, на підставі якого виникло первісне грошове зобов'язання, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1264331,29 грн. задовольнити.

Згідно пункту 6.1 договору поставки № 68-СЗ постачальник надав покупцю товарний кредит (відстрочення платежу).

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов*язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.2. договору поставки від 14 березня 2013 року передбачено, що у разі прострочення оплати товару на прострочену суму нараховуються проценти в розмірі 35% річних від дня, коли товар мав бути оплачений до дня фактичної оплати.

Враховуючи, що поставлений товар покупець зобов*язався оплатити не пізніше 01 жовтня 2013 року (пункт 5.1. договору). термін прострочки оплати складає 415 днів, сума нарахованих процентів складає 161876,73 грн.

Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо нарахування останнім вказаних сум процентів за договором поставки № 68-СЗ від 14 березня 2013 року, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми нарахованих процентів у розмірі 161487,03 грн.

Розглянувши позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 222547,86 грн. штрафу та 83388,12 грн. пені за договором поставки № 68-С3 від 14 березня 2013 року, суд зазначає наступне.

Згідно підпункту 8.1.4 пункту 8.1 договору поставки від 14 березня 2013 року сторонами договору передбачено сплату штрафу за порушення умов договору у розмірі 30% від суми грошового зобов*язання.

Відповідно до підпункту 8.1.3. пункту 8.1 договору поставки № 68-СЗ встановлена пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим кодексом, іншими законами та договором.

За змістом статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Приймаючи до уваги, що розрахунки штафу та пені суперечить вимогам чинного законодавства, у зв*язку з невірним їх нарахування, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 222547,86 грн. штрафу та 83388,12 грн. пені за договором поставки № 68-С3 від 14 березня 2013 року відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 509, 525, 526, 536, 549, 610, 611, 655, 692, 694 Цивільного кодексу України, статтями 216, 217, 230 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 38 43, 47-49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство Добрий господар" (64144, Харківська область, Первомайський район, с. Картамиш, вул. Октябрьська, буд. 39, поточний рахунок в ПАТ "Мегабанк". МФО 351629, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (62403, Харківська область, Харківський район, с. Бабаї, вул. Островського, 50, поточний рахунок 4 в ПАТ "Банк Грант", МФО 351607, код ЄДРПОУ 32227,29 грн. основного боргу, 161487,03 грн. нарахованих процентів за договором поставки № 68-СЗ від 14 березня 2013 року та 28516,36 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 03.03.2015 р.

Суддя П.В. Хотенець