ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" березня 2015 р. Справа № 911/2735/14

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А. розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі №911/2735/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трініті"

до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

про стягнення 673 472,82 гривень

за участю представників:

від позивача: Гончар О.М. (довіреність б/н від 20.10.2014)

від відповідача: Мицик М.В. (довіреність №02 від 05.01.2015)

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі №911/2735/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трініті" до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про стягнення 673 472,82 гривень, позовні вимоги задоволено, стягнуто з ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трініті" 586 472 (п'ятсот вісімдесят шість тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 96 коп. заборгованості, 23 285 (двадцять три тисячі двісті вісімдесят п'ять) грн. 66 коп. 3% річних, 63 714 (шістдесят три тисячі сімсот чотирнадцять) грн. 20 коп. інфляційних втрат та 13 469 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят дев'ять) грн. 46 коп. судового збору.

11.08.2014 на виконання вищезазначеного рішення, яке набрало законної сили 11.08.2014, судом видано наказ.

15.01.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" надійшла заява про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі №911/2735/14 до 01.01.2016.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на обставини, що ускладнюють виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі №911/2735/14, а саме на неправомірні дії самопроголошеної влади АР Крим щодо націоналізації ДАТ "Чорноморнафтогаз", внаслідок чого останнє втартило можливість здійснювати свою господарську діяльність за звичайних умов, в тому числі належно виконувати власні зобов'язання через незалежні від нього форс-мажорні обставини.

До того ж, як зазначає боржник, на банківських рахунках ДАТ "Чорноморнафтогаз", на які, як і на все майно, накладено арешт, відсутні кошти, а також державними виконавцями оголошено у розшук транспортні засоби та повітряні судна боржника, що свідчить про скрутний фінансовий стан ДАТ "Чорноморнафтогаз", а відтак є необхідність у відстрочці виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі №911/2735/14 до 01.01.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.01.2015 відкладено вирішення питання про прийняття заяви Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі №911/2735/14 до повернення матеріалів даної справи до господарського суду Київської області.

12.02.2015 через канцелярію господарського суду Київської області надійшли матеріали справи №911/2735/14.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.02.2015 заяву ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі №911/2735/14 прийнято та призначено до розгляду на 24.02.2015, витребувано від Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" належні та допустимі докази на підтвердження обставин, що ускладнюють виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі №911/2735/14 до 01.01.2016, а також докази на підтвердження обставин, з якими боржник пов'язує виникнення у нього 01.01.2016 можливості виконати рішення у даній справі та сплатити борг; належні та допустимі докази відсутності у ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.02.2015 відкладено розгляд означеної справи на 03.03.2015, повторно витребувано від Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" належні та допустимі докази на підтвердження обставин, з якими боржник пов'язує виникнення у нього 01.01.2016 можливості виконати рішення у даній справі та сплатити борг; належні та допустимі докази відсутності у ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

02.03.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення, відповідно до яких стягувач просить суд відмовити ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення від 29.07.2014 у справі №911/2735/14 з огляду на те, що заборгованість у боржника виникла з березня 2013 року, в той час, коли не існувало жодних форс-мажорних обставин, які унеможливлювали б виконання відповідачем своїх зобов'язань.

Крім того, стягувач зазначає, що з липня 2013 року боржником не вчинено жодних дій щодо погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Трініті", а такі дії боржника спричинили неможливість позивача виконати свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів, отриманих для закупівлі поставленого боржнику товару, а відтак, внаслідок інфляційних процесів, стягувач зазнав значних збитків.

Водночас, 03.03.2015 через канцелярію господарського суду Київської області відповідачем надано суду виписку по рахунку від 02.03.2015 та витяг з плану заходів щодо вирішення питань, пов'язаних з діяльністю Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз" в умовах тимчасової окупації території України.

В судовому засіданні 03.03.2015 представник позивача заперечив проти задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання рішення від 29.07.2014 у справі №911/2735/14, у той час як представник відповідача підтримав означену заяву та просив задовльнити.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що заява Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі №911/2735/14 задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до пунктів 7.1.1, 7.1.2, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом, розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Водночас, Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, відповідно до п. 10 постанови пленуму Верховного суду України №14 від 26.12.2003 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Вирішуючи питання про застосування відстрочки або розстрочки виконання рішення суду, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан тощо. Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

При цьому, в силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Так, відповідач, звертаючись до суду із заявою про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Київської області, посилається на те, що на даний час у зв'язку із форс-мажорними обставинами, а також подіями, що склалися в Україні вся господарська діяльність відповідача опинилась під загрозою і перебуває у складному господарсько-фінансовому становищі, з огляду на що у відповідача відсутня можливість виконати рішення суду.

До того ж, відповідач зазначає, що він є діючим суб'єктом господарювання та здійснює свою господарську діяльність за адресою м. Київ, вул. Богдана Хмельницького.

На підтвердження означених обставин відповідачем до заяви додано копію витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а також копії постанов ВДВС про накладення арешту на цінні папери боржника, кошти, та про розшук майна боржника.

Водночас, відповідачем, всупереч положенням статтей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, з якими боржник пов'язує виникнення у нього 01.01.2016 можливості виконати рішення у даній справі та сплатити борг, а також належних та допустимих доказів відсутності у ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" майна, на яке можливо було б звернути стягнення, у той час як складний фінансовий стан боржника не є винятковою обставиною в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності якої можливе надання відстрочки виконання рішення, оскільки відсутність у боржника необхідних коштів не може розглядатись як неможливість виконання зобов'язання та виконання рішення суду з огляду на існування інших, крім звернення стягнення на грошові кошти, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" способів виконання рішення суду.

До того ж, виписки по рахунку від 02.03.2015, а також постанови державних виконавців про про накладення арешту на цінні папери боржника, кошти, та про розшук майна боржника, надані відповідачем, не є належними та допустими доказами, що свідчать про неможливість боржника виконати рішення у строк, оскільки відсутність коштів, форс-мажорні обставини, на які посилається відповідач у поясненнях, не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Наданий же зявником витяг з плану заходів щодо вирішення питань, пов'язаних з діяльністю Державного акціонерного товариства "Чорноморнафтогаз" в умовах тимчасової окупації території України не свідчить про здійснення боржником усіх необхідних дій, за яких у останнього виникне можливість добровільно виконати рішення суду у даній справі та сплатити борг.

Інших доказів на підтвердження ускладнення та/або неможливості виконання відповідачем рішення господарського суду Київської області від 29.07.2014 у даній справі до 01.01.2016 суду не надано.

Також, при винесенні даної ухвали, судом прийнято до уваги приписи статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абз. 3 п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.11.2003р. № 01-8/1427 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Cудом встановлено, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

Отже, беручи до уваги наведені нормативні приписи, аналіз суб'єктного складу і характеру правовідносин сторін, оцінюючи обґрунтування заяви, а також враховуючи той факт, що обставини, покладені відповідачем в основу обґрунтування поданої заяви не є винятковими обставинами у розумінні ст. 121 ГПК України, за наявності яких можливе надання відстрочки виконання рішення, у той час, як інших доказів, що підтверджують факт неможливості виконання рішення у даній справі у строк, не надано, суд дійшов висновку, що заява Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі №911/2735/14 є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає, що не позбавляє відповідача права на повторне звернення до суду із відповідною заявою.

До того ж, при прийнятті даної ухвали судом враховано також інтереси позивача, оскільки невиконання рішення суду, прийнятого на захист майнових прав ТОВ "Трініті", порушує матеріальні інтереси останнього, що також може призвести до негативних наслідків для стягувача.

Виходячи з наведених законодавчих положень та керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 29.07.2014 у справі №911/2735/14 відмовити.

Суддя В.А. Ярема