ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2015 р. Справа № 905/2531/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників:

ВДВС - Фоміна В.І.;

позивач - Єфременко О.О.;

відповідач - не з'явивися

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (вх. № 1438 З/1-35) на ухвалу господарського суду Запорізької області від 21 січня 2015 року по справі № 905/2531/13

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального підприємства по теплопостачанню "Вуглик" Горлівської міської ради, м. Горлівка, Донецька область,

про стягнення 12 421 075,17 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21 січня 2015 року (суддя Кутіщева -Арнет Н.С.) скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України задоволено. Визнано незаконною бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кузьменко О.С. щодо невинесення постанови за результатами розгляду скарги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" від 12.09.2014 р. № 14/2-4479. Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби України розглянути скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" від 12.09.2014 р. № 14/2-4479 та винести за результатами її розгляду відповідну постанову.

Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, м. Київ з ухвалою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу господарського суду Запорізької області від 21 січня 2015 року скасувати та залишити скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" без задоволення, посилаючись на порушення норм чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просило скаргу залишити без задоволення, ухвалу - без змін.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву на скаргу не надав.

Розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши присутніх у засіданні представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.10.2013 року позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства по теплопостачанню "Вуглик" Горлівської міської ради про стягнення 11277312,76 грн. основного боргу 268946,97 грн. пені, 789411,89 грн. штрафу, 53789,39 грн. 3% річних, 31614,16 грн. інфляційних, 68730,53 грн. задоволено частково.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2013 року рішення господарського суду від 10.10.2013 року у справі № 905/2531/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.01.2014 року постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2013 року у справі № 905/2531/13 залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду Донецької області від 10.10.2013 року було видано наказ від 07.02.2014 року про стягнення з Комунального підприємства по теплопостачанню "Вуглик" на користь ПАТ НАК "Нафтогаз України" 11277312,76 грн. основного боргу, 134473,49 грн. пені, 394705,95 грн. штрафу, 53789,39 грн. 3% річних, 15476,50 грн. інфляційних, 68730,53 грн. судового збору.

Старшим держаним виконавцем Кедою М.В. 12.05.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області № 905/2531/13 від 07.02.2014 року.

Державним виконавцем 23.07.2014 року винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до банківських установ.

Державним виконавцем Кедою М.В. 22.08.2014 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 43239441 з виконання наказу господарського суду Донецької області № 905/2531/13 від 07.02.2014 року про стягнення з КП по теплопостачанню "Вуглик" на користь ПАТ НАК "Нафтогаз України" 11277312,76 грн. основного боргу, 134473,49 грн. пені, 394705,95 грн. штрафу, 53789,39 грн. 3% річних, 15476,50 грн. інфляційних, 68730,53 грн. судового збору.

Статтями 37 та 38 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені обставини, що зумовлюють зупинення виконавчого провадження та право державного виконавця зупинити виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Статтею 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове його виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

У ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" на державного виконавця покладено обов'язок вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Підставами зупинення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 07.02.2014 року по справі № 905/2531/13 стало включення боржника до Реєстру підприємств паливно - енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно - енергетичного комплексу». В постанові зазначено, що виконавче провадження зупинено до 01.01.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

ПАТ НАК 12.09.2014 року "Нафтогаз України" звернулося до керівника відділу ДВС зі скаргою № 14/2-4479 на дії державного виконавця щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження ВП№ 43239441.

Частиною 8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову.

ВДВС на адресу Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 23.09.2014 року надіслано лист № 14-0-34/5643/2.-664/4 (14-0-34/5642/2.-433/4) в.о. начальника відділу примусового виконання рішень ДВС України Кузьменко О.С., у якому зазначено про те, що скарга від 12.09.2014 року № 14/2-4479 подана, на його думку, з порушенням вимог ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», а тому була розглянута органом ДВС в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

ПАТ НАК «Нафтогаз України» 13.10.2014 року звернулось до господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії органу Державної виконавчої служби, в якій просило визнати незаконною бездіяльність в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кузьменко О.С. щодо не винесення постанови за результатами розгляду скарги НАК «Нафтогаз України» від 12.09.2014 року №14/2-4479 та зобов'язати Відділ примусового виконання рішень ДВС України розглянути скаргу НАК «Нафтогаз України» від 12.09.2014 року №14/2-4479 та винести за результатами її розгляду відповідну постанову.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що скарга НАК «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» від 12.09.2014 року №14/2-4479 відповідає передбаченим ч.7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» вимогам та зазначає, що посилання органу ДВС на те, що у зазначеній скарзі «не зазначено повного імені (ім'я, по-батькові) представника стягувача» не є підставою для відмови у розгляді скарги від 12.09.2014 року №14/2-4479.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.10.2014 року по справі №905/2531/13 відмовлено ПАТ НАК "Нафтогаз України" в прийнятті скарги на бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Позивачем було подано апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.10.2014 року по справі № 905/2531/13.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.12.2014 року по справі №905/2531/13 апеляційну скаргу ПАТ НАК "Нафтогаз України" задоволено, скасовано ухвалу суду від 16.10.2014 року по справі № 905/2531/13, та передано на розгляд до господарського суду Запорізької області.

Задовольняючи скаргу ПАТ НАК "Нафтогаз України", господарський суд Запорізької області виходив з наступного.

У Листі Міністерства юстиції України від 16.03.2005 року № 25-32/479 щодо застосування статті 85 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції (ст. 121-2 ГПК України).

Скарги на дії чи бездіяльність останніх розглядаються господарськими судами за правилами ст. 121 - 2 ГПК України.

Відповідно до ч.2 п.9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів ХІ, ХІІ, ХІІ 1 ГПК України тощо.

Частиною 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 1 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частина 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити:

найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

повне найменування (ім'я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи

перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також

найменування (ім'я) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено;

викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, скарга стягувача від 12.09.2014р. № 14/2-4479 відповідає передбаченим ч. 7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» вимогам. Крім того, скарга подана від імені юридичної особи - Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», підписана уповноваженим представником - Теклюком Я.В., про що зазначено у самій скарзі і до скарги додана довіреність на Теслюка Ярослава Володимировича, де зазначено повне ім'я та по батькові цієї особи.

Тому твердження ВДВС, що скарга стягувача від 12.09.2014р. № 14/2-4479 не містить повного імені (імені та по-батькові) представника стягувача, що в свою чергу на думку органу ВДВС є порушенням, вимог ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», є безпідставним.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Однак наведені вище обставини ставлять під сумнів неупередженість державного виконавця, свідчать про те, що бездіяльність ВДВС щодо не вчинення заходів із розгляду скарги від 12.09.2014р. № 14/2-4479 та не винесення за результатами її розгляду відповідної постанови, є безпідставною та порушує права і законні інтереси стягувача.

Згідно ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, ст. 82 Закону

України «Про виконавче провадження» скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо.

Судом також зазначено, що скарга на дії органу державної виконавчої служби подана в межах процесуальних строків, оскільки лист від 23.09.2014 року № 14-0-34/5643/2.-664/4 (14-0-34/5642/2.-433/4), яким стягувачу було фактично відмовлено У розгляді скарги від 12.09.2014 року № 14/2-4479 та не винесення за результатами її розгляду відповідної постанови, надійшов на адресу стягувача лише 26.09.2014р., про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Відповідно до п. 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Ця норма є відтворенням норми ст.124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції і вважає, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що підстав для скасування ухвали господарського суду Запорізької області від 21 січня 2015 року по справі № 905/2531/13 і задоволення апеляційної скарги немає.

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду ухвалу господарського суду Запорізької області від 21 січня 2015 року по справі № 905/2531/13 залишити без змін.

Повний текст постанови підписаний 20.03.2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.