ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

12 березня 2015 р.

Справа № 902/165/15

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

Секретар судового засідання Д.Нестеров

за участю представників:

позивача : Безпалюк О.Л. - за довіреністю;

відповідача : Солодецький О.В.- за довіреністю.

Місце розгляду справи : приміщення суду,кімн.№1114

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001) до:Дочірнього підприємства "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Маяк" (Хмельницьке шосе, 145, м. Вінниця, 21029) про стягнення 401972,82 грн., згідно яких: 346 231, 13 грн. - сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційний процесів за весь час прострочення з 15.07.2014 р. по 13.10.2014 р., 55 741, 69 грн. - 3% річних за період прострочення з 15.07.2014 р. по 13.10.2014 р., -

ВСТАНОВИВ :

Представник відповідача у відзиві № 119 від 10.03.2015 р. на позовну заяву та в судовому засіданні проти позовних вимог про стягнення 401 972,82 грн. заборгованості, з яких: 346 231,13 грн. - інфляційних та 55 741,69 грн. - 3% річних, нарахованих за період з 15.07.2014р. по 13.10.2014р. заперечив, покликаючись на наступне.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 30 вересня 2014 року, залишеним без змін Постановами Рівненського апеляційного суду від 11.11.2014р. та Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі №902/1234/14 позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково, стягнуто з Дочірнього підприємства «Теплокомуненерго Маяк» публічного акціонерного товариства «Маяк» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 7 452 644,14грн. - основного боргу, 357 346,07грн. - 3% річних, 627 784,07грн. - пені, 1 059 963,37грн. - інфляційних втрат. В задоволені позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 28 088,95грн., пені в сумі 629 568,12грн., 3% річних в сумі 1 614,53грн. відмовлено.

05.02.2015 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з ДП «Теплокомуненрего Маяк» ПАТ «Маяк» інфляційних, 3% - річних нарахованих за період з 15.07.2014р. по 13.10.2014р. на суму основного боргу - 7 452 644,14 грн., що була стягнута рішенням господарського суду Вінницької області від 30 вересня 2014 року, по справі № 902/1234/14.

Проте, 31.07.2014 р. та 02.10.2014 р., тобто до звернення Позивача із зазначеним позовом до суду, між Позивачем, Відповідачем, Територіальним органом Казначейства у Вінницькій області, Департаментом фінансів Вінницької міської ради, Департаментом енергетики, транспорту та зв'язку Вінницької міської ради укладено договори №131/30 та №542/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до п.2 ст.16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. №30.

За змістом даних договорів Дочірнє підприємство «Теплокомуненерго Маяк» ПАТ «Маяк» перераховує на рахунок Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» кошти в розмірі 6 079 933,00грн. та 1 372 711,11 грн. відповідно, що в загальній сумі становить 7 452 644,11 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ у 2013 році згідно Договору від 28.12.2012 р. №13/3253-ТЕ-1.

При цьому, за умовами укладених договорів строк виконання зобов'язання по оплаті заборгованості пов'язаний з моментом перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з державного бюджету.

Таким чином, сторони уклавши вказані договори №313/30 від 31.07.2014р. та №542/30 від 02.10.2014р. про організацію взаєморозрахунків тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору №13/3253-ТЕ-1 від 28.12.2012р. на купівлю продаж природного газу.

На виконання умов вказаних договорів про організацію взаєморозрахунків ДП «Теплокомуненерго Маяк» ПАТ «Маяк» 13.10.2014р., одразу (в той же день) після надходження на його рахунки коштів в сумі 7 452 644,11 грн. від територіального органу Казначейства, перерахувало вказані кошти на рахунок ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як погашення заборгованості за природний газ, отриманий за договором №13/3253-ТЕ-1 від 28.12.2012р., що підтверджується платіжним дорученням №9, №10 та випискою по банківському рахунку від 13.10.2014р.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що було повністю погашено заборгованість перед Позивачем. При цьому оплата була здійснена в межах порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Отже, виходячи з того, що строк виконання зобов'язань з оплати природного газу в сумі 7 452 644,11грн., отриманого на умовах договору №13/3253-ТЕ-1 від 28.12.2012 р., сторони погодили умовами договорів №313/30 від 31.07.2014р. та №542/30 від 02.10.2014р. про організацію взаєморозрахунків, за умовами яких, прострочення оплати Відповідачем не допущено у Позивача відсутні підстави для застосування наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, щодо стягнення інфляційних та 3% річних, нарахованих за період з 15.07.2014р. по 13.10.2014р.

Аналогічну правову позицію займає і Верховний Суд України, яка викладена ним в постановах від 30.09.2014р. у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012; від 16.09.2014р. у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012; від 09.09.2014р. у справах №5011-35/1533-2012-19/522-2012, №5011-35/1272-2012-42/527-2012 та №5011-1/1043- 2012-42/528-2012 прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 111-16 ГПК України.

Зазначає, що укладення договору про організацію взаєморозрахунків за рахунок субвенцій з державного бюджету в силу вимог чинного законодавства є диспозитивним правом його учасників. Тому, Позивач, уклавши вищевказані шестисторонні договіри фактично погодився із встановленням строку погашення заборгованості у сумі 7 452 644,11 грн. виходячи із моменту перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з державного бюджету.

Також звертає увагу на те, що у вказаних договорах сторони не передбачили сплати 3% річних та інфляційних нарахувань за період з моменту винесення судового рішення у справі до фактичної сплати основної заборгованості. Таким чином, позивач на час укладення договорів про організацію взаєморозрахунків не скористався своїм правом, передбаченим ст.625 ЦК України. Аналогічну правову позицію займає також і Вищий господарський суд України, що відображено в постановах, винесених ним у справах: №922/3580/14 від 26.01.2015р., №909/694/14 від 01.12.2014р., №924/406/16 від 30.10.2014р., №924/428/14 від 29.10.2014р., №920/270/14 від 29.10.2014р., №910/12433/13 від 29.10.2014р., №910/2255/14 від 21.10.2014р., №910/12436/13 від 16.10.2014р., №910/7258/14 від 22.09.2014р., щодо правовідносин, які є тотожними з правовідносинами, що виникли у даній справі.

Крім іншого, зазначає, що позивачем не вірно здійснений розрахунок інфляційних. Відповідно до здійсненого Відповідачем контррозрахунку, вірно обрахованою є сума інфляційних 308 397,33грн., а не 346 231,13 грн., як нараховано Позивачем.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав вказаних в позовній заяві.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши в сукупності надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд на підставі ст. 33, 34, 43 ГПК України прийшов до висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позову, а тому позов задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

28.12.2012 р. між позивачем - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (в договорі - "Продавець") та відповідачем - Дочірнє підприємство "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Маяк" (в договорі - "Покупець") було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/3253-ТЕ-1 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати природний газ на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 21910 тис. куб. м.

Відповідно до п. 3.1 Договору Продавець передає Покупцю газ у пунктах приймання - передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі Покупця. Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

Відповідно до п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091 грн. без урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 1091 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом -100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 6.3 Договору в платіжних дорученнях Покупець повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу, без зазначення періоду за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

14.10.13 р. укладена Додаткова угода № 1 до Договору купівлі-продажу природного газу № 13/3253-ТЕ-1 від 28.12.2012р., якою Сторони погодили викласти п. 4.1 Договору в наступній редакції: "4.1 Кількість газу, яка передається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу Покупця".

31.12.13 р. укладена Додаткова угода № 2 до Договору купівлі - продажу природного газу № 13/3253-ТЕ-1 від 28.12.2012р., якою Сторони погодили викласти п. 1.1 Договору в наступній редакції: " 1.1 Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році та у І півріччі 2014р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати природний газ на умовах цього Договору".

13.10.2014 р. сторонами укладено Додаткову угоду № 3 до Договору купівлі-продажу природного газу № 13/3253-ТЕ-1 від 28.12.2012р.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 30 вересня 2014 року, залишеним без змін Постановами Рівненського апеляційного суду від 11.11.2014р. та Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі №902/1234/14 встановлено, що на виконання умов Договору позивач в січні - грудні 2013р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 20 509 309,23 грн., що підтверджується актами прийому - передачі природного газу.

Відповідач свої Договірні зобов'язання стосовно повних та вчасних розрахунків за поставлений природний газ виконав часткового в сумі 13 056 665,09 грн., що стверджується платіжними дорученнями.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на день прийняття рішення судом становить 7 452 644,14 грн.

Зміст договору, укладеного між сторонами, взяті в ньому зобов'язання свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, які регулюються ст. 655 ЦК України.

Крім суми основного боргу позивач пред'явив до стягнення 1257352,19 грн. - пені за періоди з 14.02.2013р. по 13.07.2014р., 1088052,32 грн. - інфляційних втрат за березень 2013р. - червень 2014р., 358960,60 грн. - 3 % річних за періоди з 14.02.2013р. по 17.07.2014р.

Вказаним рішенням позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково, стягнуто з Дочірнього підприємства «Теплокомуненерго Маяк» публічного акціонерного товариства «Маяк» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 7 452 644,14 грн. - основного боргу, 357 346,07 грн. - 3% річних, 627 784,07 грн. - пені, 1 059 963,37 грн. - інфляційних втрат. В задоволені позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 28 088,95грн., пені в сумі 629 568,12 грн., 3% річних в сумі 1 614,53 грн. відмовлено.

Відповідно до ч. 2 статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

31.07.2014 р. було укладено договір № 313/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік) між Територіальним органом Казначейства у Вінницькій області, в особі начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області Бакути Сергія Віталійовича (далі - сторона перша), Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, в особі директора Копачевського Миколи Анатолійовича (далі - сторона друга), Департаментом фінансів Вінницької міської ради, в особі директора Луценко Наталії Дмитрівни, (далі - сторона третя), Департаментом енергетики, транспорту та зв'язку Вінницької міської ради, в особі директора Пидоченко Олексія Петровича (далі - сторона четверта), Дочірнім підприємством «Теплокомуненерго Маяк» Публічного акціонерного товариства «Маяк», в особі директора Федорова Олега Ігоровича (далі - сторона п'ята), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" в особі начальника Управління податкових розрахунків з бюджетом Миська Олександра Петровича (далі - сторона остання).

Згідно п.1. договору предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тардфах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв"язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. №30.

Згідно п.8 договору Сторона п'ята перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 6 079 933,00 гривень у тому числі податок на додану вартість 1 013 322,17 гривень для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 28.12.2012р. № 13/3253-ТЕ-1 за 2013рік.

Відповідно до підпункту 2 п.11 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

В п.16 договору про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Сума договору - 6 079 933,00 грн.

02.10.2014 р. було укладено договір № 542/30 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік) між Територіальним органом Казначейства у Вінницькій області, в особі начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області Бакути Сергія Віталійовича (далі - сторона перша), Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, в особі директора Копачевського Миколи Анатолійовича (далі - сторона друга), Департаментом фінансів Вінницької міської ради, в особі директора Луценко Наталії Дмитрівни, (далі - сторона третя), Департаментом енергетики, транспорту та зв'язку Вінницької міської ради, в особі директора Пидоченко Олексія Петровича (далі - сторона четверта), Дочірнім підприємством «Теплокомуненерго Маяк» Публічного акціонерного товариства «Маяк», в особі директора Федорова Олега Ігоровича (далі - сторона п'ята), Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" в особі заступника директора Департаменту економічного планування та бюджетних розрахунків Хрушкова В"ячкслава Вікторовича (далі - сторона остання).

Згідно п. 1. договору предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30.

Згідно п. 8. договору сторона п'ята перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 1 372 711,11 гривень, у тому числі податок на додану вартість 228 785,19 гривень, для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 28.12.2012р. № 13/3253-ТЕ-1 за 2013 рік.

З метою виконання договору сторони зобов'язуються: не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору (підп. 2 п.11. договору).

В п.16 договору про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Сума договору 1 372 711,11 грн.

На виконання умов вказаних договорів про організацію взаєморозрахунків ДП «Теплокомуненерго Маяк» ПАТ «Маяк» 13.10.2014р., після надходження на його рахунки коштів в сумі 7 452 644,11грн. від територіального органу Казначейства, перерахувало вказані кошти на рахунок ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як погашення заборгованості за природний газ, отриманий за договором №13/3253-ТЕ-1 від 28.12.2012р., що підтверджується копіями платіжних доручень № 9 від 01.10.2014 р. на суму 6 079 933, 00 грн., № 10 від 06.10.2014 р. на суму 1 372 711, 11 грн. та виписки по банківському рахунку від 13.10.2014 р.

Суд дійшов висновку, що розрахунок за поставлений природний газ відбувся 13.10.2014 р. у порядок та строк, передбачені у договорах.

Позивач заявив до стягнення 346 231, 13 грн. - інфляційних втрат за період з 15.07.2014 р. по 13.10.2014 р., 55 741, 69 грн. - 3% річних за період прострочення з 15.07.2014 р. по 13.10.2014 р.

Позивач безпідставано здійснив нарахування інфляційних і 3% річних по 13.10.2014 р., оскільки копіями платіжних доручень № 9 від 01.10.2014 р., № 10 від 06.10.2014 р. та виписки по банківському рахунку від 13.10.2014 р. стверджується сплата відповідачем позивачу повністю суми 7 452 644, 14 грн., тому обчислювати інфляційні і річні по дату сплати - 13.10.2014 р. позивач не мав.

Для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до пункту 16 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Таким чином, відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору № 13/3253-ТЕ-1 купівлі - продажу природнього газу від 28.12.2012 р.

До аналогічних висновків прийшов і Верховний Суд України у постановах від 09.09.2014 р. у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 30.09.2014 р. у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012, від 16.09.2014 р. у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012.

Відповідно до ч.3 ст.82 ГПК України, обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, господарський суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 111-16 ГПК України.

Згідно ст. 111-28 ГПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

З огляду на вказані вимоги ст. 111-28 ГПК України, правовідносини у справі № 902/165/15 є подібними і аналогічними правовідносинам при вирішенні спорів, в яких Верховний Суд України прийняв постанови від 09.09.2014 р. у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 30.09.2014 р. у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012, від 16.09.2014 р. у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012 за наслідками розгляду заяв, які подавалися, в тому рахунку, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про перегляд рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права. Тому, в силу вимог ст.111-28 ГПК України вказані постанови Верховного Суду України є обов"язковими для всіх судів України.

Незастосування судом вказаних постанов Верховного Суду України при вирішенні спору в справі №902/165/15 суперечило б вимогам ст.111-28 ГПК України і може розцінюватись як прийняття завідомо неправосудного рішення.

Ні позивач, ні відповідач не навели обставин і доказів, які б стверджували, що вище вказані постанови Верховного Суду України прийнятті щодо інших неподібних правовідносин, ніж ті, що є у справі № 902/165/15. Не знайшов таких відмінностей і суд при вирішенні справи № 902/165/15.

Згідно ст.ст. 43, 33, 34 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, відтак, позов про стягнення 401972,82 грн., згідно яких: 346 231, 13 грн. - сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційний процесів за весь час прострочення з 15.07.2014 р. по 13.10.2014 р., 55 741, 69 грн. - 3% річних за період прострочення з 15.07.2014 р. по 13.10.2014 р., задоволенню не підлягає.

В зв'язку із відмовою в позові судові витрати на судовий збір в сумі 8039, 46 грн., на підставі ст.49 ГПК України, підлягають віднесенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 33, 34, 35, 43, 49, 82 - 84, 85, 87, 111-28 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. В позові Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Дочірнього підприємства "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Маяк" про стягнення 401972,82 грн. відмовити повністю.

2. Судові витрати на судовий збір в сумі 8039, 46 грн. покласти на позивача.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 12.03.2015 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 17.03.2015 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи