КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р. Справа№ 910/22656/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: не викликався, не з'явився, про місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2014

у справі № 910/22656/14 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія"

про стягнення 15 704,62 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 розгляд апеляційної скарги у справі № 910/22656/14 відкладено на 11.03.2015.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2014 у справі № 910/22656/14 позов задоволено повністю; підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 15 704,62 грн. страхового відшкодування, 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивоване тим, що позивачем сума страхового відшкодування в розмірі 16 704,62 грн. була перерахована на розрахунковий рахунок авторемонтного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Авто», що підтверджується платіжним дорученням № 19697 від 29.08.2014; Закон України "Про страхування" не містить положень, які б зобов'язували страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням лише автотоварознавчої експертизи, проведеної оцінювачем або суб'єктом оціночної діяльності, а також лише на підставі звіту про оцінку колісного транспортного засобу, таким чином, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту, отримав право вимоги, яке особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, у межах фактичних витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2014 у справі № 910/22656/14 скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання апеляційної скарги.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом; статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; подані позивачем докази в обґрунтування заявленої суми позовних вимог, а саме рахунок-фактура № КС 00004557 від 27.08.2014, не є належними та допустимими доказами, оскільки рахунок вартості відновлювального ремонту проведено не суб'єктом оціночної діяльності та у вказаних документах не визначено коефіцієнт фізичного зносу.

Як зазначає скаржник, позивачем не надано доказів, що підтверджують згоду вигодонабувача щодо отримання або відмови від отримання страхового відшкодування; посилаючись на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, скаржник вказує на те, що страховий захист відповідача не поширюється на експлуатацію Бурцевим К.Б. транспортного засобу Мерседес д.н. АЕ 8299 НЕ.

31.01.2015 від представника позивача через відділ документального забезпечення суду надійшла заява, в якій позивач просить розгляд апеляційної скарги провести без участі представника позивача та апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін; вказує на те, що позивачем виплата страхового відшкодування розраховувалась та проводилась на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-11-2509 від 11.11.2013; позивачем в підтвердження виконаних умов договору було надано рахунок № КС4557 від 27.08.2014 та платіжне доручення № 19697 від 29.08.2014 про перерахування страхового відшкодування на рахунок ремонтного підприємства, де здійснювався ремонт транспортного засобу; згідно із свідоцтвом про реєстрацію пошкодженого транспортного засобу «Фольцваген» державний реєстраційний номер № АЕ 8414 ЕР рік випуску автомобіля - 2011 і на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував п'яти років, таким чином підстав для вирахування зносу немає.

05.03.2015 від представника позивача через відділ документального забезпечення суду надійшла заява, в якій позивач просить розгляд апеляційної скарги провести за відсутності представника позивача та апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи заяви позивача, колегія суддів встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 15 704,62 грн.; судового збору в розмірі 1 827,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.11.2011 між позивачем та Степаненком І. В. укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-0199-11-2509, транспортний засіб марка, модель Volkswagen Polo Sedan, номер кузова/шасі ХW8ZZZ61ZCG022125, рік випуску 2011.

Згідно із п. 8 договору № 28-0199-11-2509 строк дії договору страхування з 16.11.2011 по 15.11.2016.

05.11.2012 між позивачем та Степаненком І. В. укладено додатковий договір № 1 до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-0199-11-2509 від 11.11.2011.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У довідці сектору оформлення матеріалів ДТП відділу ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровськ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, яка видана Степаненку Д.І., вказано, що 21.08.2014 о 16 год. 30 хв. на мосту №2 о/о №5, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: зіткнення, транспортний засіб марки (тип) Фольцваген Поло номерний знак АЕ 8414 ЕР, кузов (рама,шасі) с. 022125 отримав механічні пошкодження: задній бампер, кришка багажника.

У відомостях № 9426863 про дорожньо-транспортну пригоду вказано, що сталась дорожньо-транспортна пригода (вид ДТП): зіткнення; місце скоєння ДТП: н/п Амур-Нижньодіпровський, Дніпропетровський р-н, Дніпропетровська обл., вул. Мост 2 ЕО 5; дата та час скоєння: 21.08.2014 в 16 год. 30 хв.; учасники дорожньо-транспортної пригоди: 1. Тип, марка транспортного засобу: вантажний МЕRCEDES-BENZ Спринтер, номерний знак АЕ 8299 НЕ № кузова 208751, технічні несправності ТЗ: при оформленні ДТП не виявлено, що належить: Александріну І. О., водій: Бурцев К.Б.; 2. Тип, марка транспортного засобу: Легковий. VOLKSWAGEN ПОЛО, номерний знак: АЕ 8414 ЕР № кузова: 022125, що належить: Степаненку І. В., водій: Степаненко Д. І.; дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення: Бурцевим К.Б.- порушення правил надання безперешкодного проїзду.

Як вбачається із постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2014 № 201/11245/14-п, Бурцев К.Б. 21.08.2014 о 16 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «Мерседес Бенц Спрінтер» д/н АЕ 8299 НЕ, рухаючись в районі е/о 5 по мосту № 2 в м. Дніпропетровську, відволікся від керування та не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Фольксваген Поло» д/н АЕ 8414 ЕР, під керуванням водія Степаненка Д.І., який зупинився попереду; своїми діями Бурцев К.Б. порушив п. 2.3б Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження вказаним транспортним засобам; на підставі ст. 124 КУпАП визнано винним Бурцева К.Б. у скоєнні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно із інформацією з єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, повна назва транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 308 CDI; державний номер транспортного засобу АЕ 8299 МЕ; назва страхової компанії: ПрАТ "УТСК"; серія полісу АІ; номер полісу 2648020; ліміт по майну 50 000; франшиза 1000; дата початку дії полісу 27.05.2014; дата закінчення дії полісу 26.05.2015; прізвище/найменування страхувальника Олександрін І. О.

Отже, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER, державний номер транспортного засобу АЕ 8299 МЕ, на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" за полісом № АІ/2648020 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961), із змінами, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно із ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

26.08.2014 Степаненко І.В. звернувся до позивача із заявою, реєстраційний номер: ССКА-3505, про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, у якій просив страхове відшкодування виплатити згідно із рішенням вигодонабувача, на рахунок СТО для здійснення ремонту по страховому випадку від 21.08.2014, який відбувся з транспортним засобом Volkswagen, Polo Sedan, державний реєстраційний номер АЕ 8414 ЕР.

Відповідно до рахунку № КС0004557 від 27.08.2014 Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Авто", за яким замовником є Степаненко І. В., автомобіль VW Polo sedan АЕ 8414 ЕР, номер кузова XW8ZZZ61ZCG022125, сума за виконані роботи, запасні частини та витратні матеріали, всього становить 17 384,32 грн.

На підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 29.08.2014 та страхового акту № ССКА-3505, позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-0199-11-2509, сплатив своєму страхувальнику Степаненку І.В. суму страхового відшкодування в розмірі 16 704,62 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 19697 від 29.08.2014, за яким зазначена сума перерахована ТОВ "Гранд Авто".

Таким чином у позивача у межах суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за регресними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96 до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В ч. 1 ст. 1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961, із змінами, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, про задоволення позову та стягнення 15 704,62 грн. страхового відшкодування, адже після сплати страхового відшкодування, у позивача виникло право звернення до страховика винної у ДТП особи про виплату страхового відшкодування у порядку регресу, з огляду на те, що відповідач є особою, відповідальною за завдану шкоду, оскільки відповідно до полісу № АІ/2648020 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, відповідач взяв на себе відповідальність за свого страхувальника.

Доводи відповідача про те, що подані позивачем докази в обґрунтування заявленої суми позовних вимог, а саме: рахунок-фактура № КС 00004557 від 27.08.2014 не є належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає безпідставними та необгрунтованими, оскільки, проведення оцінки майна по визначенню збитків або розміру відшкодування на підставі, зокрема, Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", є обов'язковим у встановлених законом випадках, натомість імперативної норми, яка б зобов'язувала страховика в обов'язковому порядку звертатися до визначених вищезгаданим Законом суб'єктів оціночної діяльності, чинне законодавство не містить.

Наведене правова позиція відповідає судовій практиці, про що свідчать, зокрема, постанови Вищого господарського суду України, про які зазначено в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Також, виходячи з положень п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, значення коефіцієнту фізичного зносу застрахованого позивачем автомобіля Volkswagen Polo Sedan, д.р.н. АЕ 8414 ЕР, 2011 року випуску, приймається таким, що дорівнює нулю, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди (21.08.2014), строк експлуатації вказаного транспортного засобу потерпілого не перевищував визначених в п. 7.38 Методики строку.

Як свідчать відомості № 9426863, за ДТП, скоєне за участю транспортного засобу, власником якого є Олександрін І.О., відповідальність застрахована за полісом ОСЦПВВНТЗ або іноземний сертифікат «зелена картка» серія АІ2648020 з терміном дії до 26.05.2015, виданим ПрАТ "УТСК". Згідно із листом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 31.10.2014 № 7/2-28/29985, за результатами запиту отримано інформацію про відсутність в ЦБД на дату ДТП - 21.08.2014, договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до транспортного засобу д.н. АЕ8299НЕ; а в ЦБД присутня інформація щодо договору обов'язкового страхування по відношенню до транспортного засобу д.н. АЕ8299МЕ, яку наведено в додатку.

Зазначене свідчить, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2014 у справі № 201/11245/14-п визнано винним Бурцева К.Б., який керував саме транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 308 CDI, державний номер АЕ8299МЕ.

Як вже зазначалось, у заяві, наданій позивачу 26.08.2014, Степаненко І.В. просив перерахувати страхове відшкодування на рахунок СТО. На спростування доводів апеляційної скарги, позивачем до заяви від 29.01.2015 додано копію листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" від 28.08.2014 про перерахування страхового відшкодування на рахунок авторизованого сервісного центру ТОВ "Гранд Авто".

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених нормами законодавства та відповідно до матеріалів справи, для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення господарського суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2014 у справі № 910/22656/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" без задоволення.

2. Справу № 910/22656/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Л.М. Ропій

Судді Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха