КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2015 р. Справа№ 910/27943/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Самсіна Р.І.

при секретарі судового засідання Котовський С.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Миронюк Д.С. - за належним чином оформленою довіреністю

від третьої особи: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектне підприємство "Дизайн та Архітектура Молодих Авторів"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 року

у справі № 910/27943/14 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектне підприємство "Дизайн та Архітектура Молодих Авторів"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Терра Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Комбі-Гранд"

про встановлення нікчемності правочину.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-проектне підприємство "Дизайн та Архітектура Молодих Авторів" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" про встановлення нікчемності правочину кредитного договору № КЛ/13/37 від 26.12.2013 року укладеного між Публічним акціонерним товариством "Терра Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комбі-Гранд".

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.01.2015 року у справі № 910/27943/14 (суддя Гулевець О.В.) в позові відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-проектне підприємство "Дизайн та Архітектура Молодих Авторів" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скарга апелянта обґрунтована тим, що укладений Публічним акціонерним товариством «Терра Банк» кредитний договір без будь якого забезпечення виконання зобов'язання надав переваги третій особі, як клієнту банку в порівняні з іншими позичальниками всупереч вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є нікчемним правочином, і таке укладання могло стати однією з причин неплатоспроможності відповідача.

У відповідності до положень абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Відтак, позивач може заявити вимогу про встановлення нікчемності правочину - Кредитного договору, оскільки відповідач не вважає Кредитний Договір нікчемним і намагається стягнути грошові кошти за ним, а також за договорами, що забезпечують виконання основного зобов'язання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді - Самсін Р.І., Шаптала Є.Ю., апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 18.03.2015 року.

Позивач, згідно з поданим до суду 16.03.2015 року клопотанням про відкладення, яке вмотивоване тим, що представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектне підприємство "Дизайн та Архітектура Молодих Авторів" не має змоги з'явитися на судове засідання та особисто дати пояснення по справі у зв'язку з перебуванням в іншому судовому засіданні з якого не встигне добратися до Київського апеляційного господарського суду на 12:00 год.

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи підлягає залишенню без задоволення з огляду на те, що за висновками суду, його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, а також з огляду на те, що, позивач був обізнаний про подання ним апеляційної скарги та про її розгляд в Київському апеляційному господарському суді та не був позбавлений можливості залучити іншого представника для участі у судовому засіданні.

Відповідач, згідно з поданим до суду 18.03.2015 року відзивом, проти доводів апеляційної скарги заперечив та просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач та третя особа до судового засідання, що відбулось 18.03.2015 року, не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників позивача та третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності позивача та третьої особи є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

26.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Терра Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комбі-Гранд" укладено кредитний договір № КЛ/13/37 відповідно до п. 1.1. банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію з загальним лімітом в сумі 138000000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в межах строку кредитування, встановленого в п. 1.3. цього договору, в розмірі 23,8 % річних, та сплачувати інші платежі, передбачені договором.

Відповідно до п. 1.3.1. Кредитного договору, кредитна лінія відкривається з 26 грудня 2013 року по 25 листопада 2014 року.

Згідно із п. 1.3.2. Кредитного договору, позичальник в будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі до 25 листопада 2014 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 10.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Терра Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-проектне підприємство "Дизайн та Архітектура Молодих Авторів" укладено Договір поруки № П/13/37 відповідно до п 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Комбі-Гранд" його зобов'язань за кредитним договором № КЛ/13/37 від 26.12.2013 року укладеним між кредитором і боржником, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії (надалі за текстом - основний договір), включаючи зобов'язання із повернення отриманих грошових коштів (суми кредиту), сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій, пені, інших штрафних санкцій, відшкодування збитків, тощо. Строк, порядок надання та повернення кредиту, нарахування та сплати процентів, комісій визначено основним договором.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що у позивача були відсутні активи, які б могли підтвердити його платоспроможність та відповідач уклав кредитний договір, умови якого передбачають надання третій особі переваг, в порівнянні з іншими позичальниками, у зв'язку з чим, в силу приписів ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", позивач просить суд встановити нікчемність Кредитного договору №КЛ/13/37 від 26 грудня 2013 року укладеного між Публічним акціонерним товариством "Терра Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комбі-Гранд".

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є встановлення нікчемності правочину, а саме: Кредитного договору №КЛ/13/37 від 26 грудня 2013 року укладеного між Публічним акціонерним товариством "Терра Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комбі-Гранд".

Позовні вимоги вмотивовані тим, що у позивача були відсутні активи, які б могли підтвердити його платоспроможність та відповідач уклав кредитний договір, умови якого передбачають надання третій особі переваг, в порівнянні з іншими позичальниками, у зв'язку з чим, в силу приписів ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", позивач просить суд встановити нікчемність Кредитного договору №КЛ/13/37 від 26 грудня 2013 року укладеного між Публічним акціонерним товариством "Терра Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комбі-Гранд".

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

21.08.2014 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова №518 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Терра Банк" до категорії неплатоспроможних".

На підставі вищевказаної постанови, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21.08.2014 року прийнято рішення №72 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства "Терра Банк", згідно якого в публічного акціонерного товариства "Терра Банк" з 22.08.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, з 22.08.2014 року по 22.11.2014 року. Строк здійснення тимчасової адміністрації продовжено до 22.12.2014 року згідно рішення виконавчої дирекції Фонду від 20.11.2014 року.

Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.08.2014 року № 148, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" - Ірклієнка Юрія Петровича.

Наказом № 232 від 21.11.2014 року повноваження Уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації продовжено.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №159 від 24.12.2014 року розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Терра Банк".

Статтею 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI визначено, що цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб , порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що уповноважена особа Фонду має право, зокрема: повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Приписами ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Пунктом 1 частини 4 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що обов'язок щодо забезпечення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" покладено на уповноважену особу Фонду, яким позивач не є.

Таким чином, позивач не є особою, яка має повноваження щодо здійснення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення нікчемних правочинів, договорів з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до частини 6 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 року, яке набрало законної сили 30.12.2014 року, у справі №910/23075/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМБІ-ГРАНД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ПРОЕКТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ДИЗАЙН ТА АРХІТЕКТУРА МОЛОДИХ АВТОРІВ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення 68606027,85 грн. вирішено стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМБІ-ГРАНД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ПРОЕКТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ДИЗАЙН ТА АРХІТЕКТУРА МОЛОДИХ АВТОРІВ" на користь Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" 62721072,00 грн. заборгованість за кредитом, 3706287,41 грн. заборгованість по прострочених процентах, нарахованих на строкову заборгованість за кредитом, 101168,44 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 2077500,00 грн. штрафу.

Наведене, також, свідчить про те, що уповноважена особа Фонду є обізнаною про фактичні обставини укладення спірного кредитного договору та про існування даного спору, а факт стягнення відповідачем в судовому порядку заборгованості за Кредитним договором свідчить про реалізацію уповноваженою особою Фонду обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Оскільки, положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виключне право на звернення до суду з вимогами про захист інтересів Публічного акціонерного товариства "Терра Банк" як неплатоспроможного банку та його вкладників надано уповноваженій особі Фонду, а у позивача відсутнє таке право, то суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не приймає до уваги доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектне підприємство "Дизайн та Архітектура Молодих Авторів" стосовно того, що укладений Публічним акціонерним товариством «Терра Банк» кредитний договір без будь якого забезпечення виконання зобов'язання надав переваги третій особі, як клієнту банку в порівняні з іншими позичальниками всупереч вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є нікчемним правочином, і таке укладання могло стати однією з причин неплатоспроможності відповідача.

У відповідності до положень абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Відтак, позивач може заявити вимогу про встановлення нікчемності правочину - Кредитного договору, оскільки відповідач не вважає Кредитний Договір нікчемним і намагається стягнути грошові кошти за ним, а також за договорами, що забезпечують виконання основного зобов'язання.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів в підтвердження обставин, на які посилається позивач як на підставу встановлення нікчемності Кредитного договору №КЛ/13/37 від 26.12.2013 року укладеного між Публічним акціонерним товариством "Терра Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комбі-Гранд".

З огляду на викладене позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектне підприємство "Дизайн та Архітектура Молодих Авторів" є необґрунтованими та такими, в задоволені яких вірно відмовлено судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 27.01.2015 року у справі № 910/27943/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектне підприємство "Дизайн та Архітектура Молодих Авторів", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектне підприємство "Дизайн та Архітектура Молодих Авторів" на рішення господарського суду міста Києва від 27.01.2015 року у справі № 910/27943/14 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-проектне підприємство "Дизайн та Архітектура Молодих Авторів" на рішення господарського суду міста Києва від 27.01.2015 року у справі № 910/27943/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2015 року у справі № 910/27943/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/27943/14 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Є.Ю. Шаптала

Р.І. Самсін