ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.03.2015 Справа № 920/225/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в особі Філії «Шосткинський район електричних мереж» Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», м. Шостка, Сумська область,

до відповідача: Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», м. Шостка, Сумська область,

про стягнення 502 828 грн. 99 коп.

Суддя Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача: Кашира Л.О., довіреність №10-19/17-Д/58 від 26.06.2014 р.;

Від відповідача: не з'явився;

При секретарі судового засідання Саленко Н.М.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 502 828 грн. 99 коп., з яких: 179 218 грн. 82 коп. пені, 10 138 грн. 60 коп. - 3% річних, 313 471 грн. 57 коп. інфляційних збитків, нарахованих у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №515 від 20.06.2003 р. про постачання електричної енергії, а також витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в письмовому відзиві №111 від 19.02.2015 р. проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивачем невірно нараховано штрафні санкції. Крім того, просить суд зменшити розмір пені на 90,8% та відстрочити виконання рішення строком на 3 місяці з моменту набрання ним законної сили.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача та дослідивши наявні докази по справі, суд встановив:

20 червня 2003 року між ВАТ «Сумиобленерго» та Державне підприємство комунальної власності «Виробниче управління водоканалізаційного господарства» (в подальшому «Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства») було укладено Договір про постачання електричної енергії № 515 (далі за текстом - «Договір»), відповідно до умов якого постачальник постачає електричну енергію відповідачу, а останній оплачує позивачу її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно розділу 2 Договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією ( далі - НКЕЕ).

Пунктом 2.2.3 Договору встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування, згідно з умовами додатку № 4 «Порядок розрахунків».

Відповідно до додатку № 4 «Порядок розрахунків» розрахунковим періодом вважається період з 20 числа місяця до 19 числа наступного місяця.

Зі змісту п. 2 додатку № 4 вбачається, що обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до мережі балансової належності електромереж, визначається відповідно до «Акту про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії». Рахунок на оплату електричної енергії має бути оплачений Споживачем протягом 5 операційних днів від дня отримання.

Судом встановлено, що позивачем було виконано умови Договору, що підтверджується відповідними підписаними належним чином представниками сторін Актами про обсяги переданої споживачу (спожитої споживачем) електричної енергії за період жовтень 2013 р. - грудень 2014 р., які містяться в матеріалах справи /а.с. 36-49/.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу були виставлені рахунки до сплати за спожиту активну електроенергію, а також рахунки для здійснення оплати за перетікання реактивної електричної енергії /а.с. 50-63/, проте, відповідачем не було належним чином виконано зобов'язання за Договором стосовно своєчасної та повної оплати спожитої електричної енергії за період з 20 жовтня 2013 року по 10 грудня 2014 року.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Сумської області від 16.12.2013 р. у справі №920/2043/13 за позовом: Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в особі Філії «Шосткинський район електричних мереж» Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» до відповідача: Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» з відповідача було стягнуто основну заборгованість по спірному Договору в розмірі 1 164 455 грн. 13 коп. боргу за спожиту електроенергію (за період липень 2013 р - жовтень 2013 р.), 87 868 грн. 68 коп. пені (за період з 20.06.2013 р. по 19.10.2013 р.) та 19 538 грн. 29 коп. - 3% річних за цей же період.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.03.2014 р. в цій же справі зазначене рішення господарського суду Сумської області було скасоване в частині стягнення пені в розмірі 87 868 грн. 68 коп., 19 538 грн. 29 коп. - 3% річних та 25 437 грн. 24 коп. судового збору скасоване та прийнято нове рішення, яким з Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на користь Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в особі Філії «Шосткинський район електричних мереж» Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» стягнуто 17 891 грн. 91 коп. пені, 4 067 грн. 42 коп. - 3% річних та 23 728 грн. 28 коп. судового збору; в решті позовних вимог щодо стягнення пені 69 976 грн. 77 коп. та 3% річних в розмірі 15 470 грн. 87 коп. відмовлено; в іншій частині рішення залишене без змін.

Згідно п. 4.2.1. Договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4. цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатком №4 «Порядок розрахунків», відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Зі змісту ч. 6 ст. 232 ГК України вбачається, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 179 218 грн. 82 коп. пені, нарахованої за період з 20.02.2014 р. по 19.12.2014 р.

Судом дійсно встановлено факт порушення з боку відповідача грошового зобов'язання по Договору, починаючи з моменту прострочення виконання зобов'язання по кожному з рахунків, виставлених позивачем - з 25.10.2013 р., проте позивачем невірно визначено сам період нарахування штрафних санкцій, зазначений ним у позовні заяві (з 20.02.2014 р.).

Згідно п.2 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи те, що відповідне клопотання позивача в матеріалах справи відсутнє, суд не може вийти за межі позовних вимог, а також беручи до уваги вимоги ч.6 ст.232 ГК України, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 116 133 грн. 70 коп.

Проте відповідач, в свою чергу, просить суд зменшити розмір пені на 90,8%, посилаючись на те, що нараховані позивачем штрафні санкції є надмірно великими у порівнянні зі збитками, завданими позивачу неправомірними діями відповідача. Крім того, повідомив суд про вкрай тяжкий фінансовий стан, в якому перебуває підприємство, додавши до письмових заперечень податкові декларації за 2013 р. та за 2014 р. та довідку виконавчого комітету Шосткинської міської ради №31/1 від 18.02.2015 р., що підтверджують збитковість господарської діяльності відповідача та наявність значної заборгованості населення за отримані від відповідача послуги з водопостачання та водовідведення в м. Шостка.

Зі змісту п. 3) ч.1 ст. 83 ГПК України вбачається, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 233 ГК України передбачено, що якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що дійсно КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» надає послуги з водопостачання та водовідведення в м. Шостка, основним споживачем яких є населення, яке отримало 90.8% послуг з водопостачання та 70,5% послуг з водовідведення. Заборгованість населення станом на 01.01.2015 р. становить 4 243 100 грн. 00 коп. /а.с. 75/. Судом також встановлено, що КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» є збитковим підприємством, про що свідчать податкові декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 р. та 2014 р. /а.с.72,73/.

В той же час, відповідачем в добровільному порядку сплачена сума основної заборгованості, що в свою чергу, дозволяє зробити висновок про те, що фактично збитки позивачу не спричинено.

Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового зменшення розміру пені на 80%, а задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 23 226 грн. 74 коп. пені.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача на свою користь 10 138 грн. 60 коп. - 3% річних, нарахованих за період з 20.10.2013 р. по 19.12.2014 р., а також 313 471 грн. 57 коп. інфляційних збитків, нарахованих за період з 01.10.2013 р. по 19.11.2014 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що судом встановлено факт невірного визначення періоду для нарахування штрафних санкцій, позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3% річних підлягають частковому задоволенню, а саме, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10 138 грн. 60 коп. - 3% річних за період з 25.10.2013 р. по 19.12.2014 р. та 222 652 грн. 58 коп. інфляційних збитків за період з 25.10.2013 р. по 19.11.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, господарський суд у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може розстрочити виконання рішення.

Слід зазначити, що суд оцінює докази, які підтверджують обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим за правилами статті 43 ГПК України. Вказані докази мають бути доданими до заяви. Крім того, визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Розстрочення виконання рішення допускається тільки у виняткових випадках, а підстави для розстрочки виконання рішення мають бути конкретними.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення строком на 3 місяці з моменту набрання ним законної сили задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем не подано належних і достатніх доказів в його обґрунтування.

Згідно вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 44, 49 ГПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні клопотання Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про відстрочення виконання рішення строком на 3 місяці з моменту набрання ним законної сили - відмовити.

2. Клопотання Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про зменшення розміру пені задовольнити частково.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Прорізна, 17, код 03352935) на користь Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в особі Філії «Шосткинський район електричних мереж» Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Воровського, 68, код 37785255) 23 226 грн. 74 коп. пені, 10 138 грн. 60 коп. - 3% річних, 222 652 грн. 58 коп. інфляційних збитків та 5 120 грн. 36 коп. судового збору.

5. В іншій частині в позові відмовити.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 19.03.2015 року.

Суддя О.В. Коваленко