РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/28629/14

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Підприємства "Антос ЛТД" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимум Фактор",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкредит"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецавтотехніка Центр",

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк"

про визнання договору відступлення права вимоги № 23-09/14.32 від 23.09.2014 р. недійсним

за участю представників:

від позивача:Демченко Г.Г. - представник за довіреністю б/н від 01.07.2014 р.
від відповідача-1:не з'явився
від відповідача-2:Єргієв Д.І. - представник за довіреністю б/н від 04.11.2014 р.
від третьої особи-1:не з'явився
від третьої особи-2:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

Підприємство "Антос ЛТД" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Підприємство "Антос ЛТД") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимум Фактор" (далі - ТОВ "Оптимум Фактор"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкредит" (далі - ТОВ "ФК "Профкредит"), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецавтотехніка Центр" (далі - ТОВ "Спецавтотехніка Центр"), Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (далі - ПАТ "УкрСиббанк") про визнання договору відступлення права вимоги № 23-09/14.32 від 23.09.2014 р. недійсним.

Свої вимоги Підприємство "Антос ЛТД" обґрунтовує тим, що за вказаним договором право вимоги до позивача, як боржника за кредитним договором № 00 від 13.06.2008 р., укладеним з ПАТ "УкрСиббанк", перейшло від ТОВ "Оптимум Фактор" до нового кредитора - ТОВ "ФК "Профкредит". Однак, цей договір не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права позивача, оскільки на час його укладення право грошової вимоги не належало попередньому кредитору, який передав це право до нового кредитора - ТОВ "ФК "Профкредит", тобто право вимоги не було дійсним.

З цих підстав, посилаючись на ст. ст. 203, 215 ЦК України, позивач просить визнати договір відступлення права вимоги № 23-09/14.32 від 23.09.2014 р. недійсним.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача-1 - ТОВ "Оптимум Фактор" до суду не з'явився, у минулому судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що право вимоги, яке він отримав від ПАТ "УкрСиббанк" та передав до ТОВ "ФК "Профкредит", було дійсним, про що свідчить акт прийому-передачі права вимоги за вказаним договором, а тому він був вправі передати його відповідачу-2. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача-2 - ТОВ "ФК "Профкредит" позовні вимоги не визнав, зазначив, що датою переходу права вимоги первісного кредитора (ПАТ "УкрСиббанк") за кредитним договором до відповідача-1 (ТОВ "Оптимум Фактор") вважається дата надходження суми вартості відступленого права на рахунок первісного кредитора, а оскільки така сума надійшла, то право грошової вимоги було дійсним, яке в подальшому за спірним договором було передано відповідачу-2.

Представник третьої особи-1 - ТОВ "Спецавтотехніка Центр" до судового засідання не прибув, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи-1 - ПАТ "УкрСиббанк" до суду не з'явився, у минулому судовому засіданні вважав, що позов задоволенню не підлягає з підстав, зазначених відповідачами.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.06.2008р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (банк, третя особа-1 у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецавтотехніка Центр" (позичальник, третя особа-2) був укладений кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 0, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у формі кредитної лінії з лімітом, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 18 000 000 грн. у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку вказаний кредит у повному обсязі в термін не пізніше 26.10.2012 р., якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту.

10.07.2008 р. у якості забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між Підприємством "Антос ЛТД" (іпотекодавець, позивач у даній справі) та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) був укладений іпотечний договір (зі змінами та доповненнями до нього), відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: нежиле приміщення підвалу № 629, загальною площею 44,7 кв.м., нежиле приміщення підвалу № 506, загальною площею 25,3 кв.м. та нежиле приміщення (автосалон) загальною площею 291,2 кв.м., що знаходяться адресою: місто Одеса, площа Катерининська, будинок 5.

У подальшому позичальник (третя особа-2 у даній справі) неналежним чином виконав умови вищевказаного кредитного договору в частині повного та своєчасного повернення кредиту, у зв'язку з чим у ПАТ "УкрСиббанк" виникло право на звернення стягнення на зазначене іпотечне майно у рахунок погашення кредитної заборгованості.

24.09.2014 р. кредитор - ПАТ "УкрСиббанк" уклав з ТОВ "Оптимум Фактор" (новий кредитор) договір № 62/FАА про відступлення права вимоги за вказаним вище кредитним договором, за яким первісний кредитор, в порядку, на умовах та за плату, визначених цим договором та чинним в Україні законодавством, в повному обсязі відступив, а новий кредитор (ТОВ "Оптимум Фактор") набув в повному обсязі право грошових вимог банку до позичальника - ТОВ "Спецавтотехніка Центр".

У свою чергу, ТОВ "Оптимум Фактор" (кредитор) уклав з ТОВ "Фінансова компанія "Профкредит" (новий кредитор) договір № 23-09/14.32 (оспорюваний договір) про відступлення права вимоги за кредитним договором № 0 від 13.06.2008р., відповідно до якого ТОВ "Оптимум Фактор" в порядку, на умовах та за плату, визначених цим договором і чинним в Україні законодавством, в повному обсязі відступило, а ТОВ "ФК "Профкредит" набуло в повному обсязі право грошової вимоги кредитора за вищевказаним кредитним договором з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" та ТОВ "Спецавтотехніка Центр", що має перейти до ТОВ "Оптимум Фактор" на підставі договору про відступлення права вимоги № 62/FАА від 24.09.2014 р. При цьому оспорюваний договір відступлення права грошової вимоги був укладений 23.09.2014 р.

Вказані вище фактичні обставини справи сторонами визнаються та не заперечуються, однак, спір між ними виник з приводу наявності (відсутності) підстав для визнання договору відступлення права № 23-09/14.32 від 23.09.2014 р. недійсним.

Так, позивач вважає вказаний договір таким, що укладений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки за цим договором відповідачем-1 було передано відповідачу-2 вимогу, яка не була дійсною на час укладення договору.

Перевіряючи вказані доводи позивача, суд виходив з наступного.

У силу ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які передбачені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передачі ним своїх прав іншій особі за правочином.

Частиною 1 ст. 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не передбачено договором або законом. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Разом з тим, судом встановлено, що на момент укладення спірного договору про відступлення права вимоги, а саме - 23.09.2014 року, ТОВ "Оптимум Фактор" не володіло правом грошової вимоги до боржника, оскільки 23.09.2014 р. договір між первісним кредитором ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Оптимум Фактор" ще не був укладений.

Тільки на наступний день - 24.09.2014 року був укладений договір № 62/ГАА між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Оптимум Фактор" про відступлення права вимоги, за яким ТОВ "ФК "Профкредит" отримало право вимоги від ТОВ "Оптимум Фактор". При цьому акт прийому-передачі права вимоги за оспорюваним договором був складений між ТОВ "Фінансова компанія "Профкредит" та ТОВ "Оптимум Фактор" лише 26.09.2014 р.

Так, відповідно до пункту 1.3 договору № 23-09/14.32 моментом переходу права вимоги від кредитора за кредитним договором до нового кредитора вважається момент підписання сторонами акту прийому-передачі права вимоги. Підписання акту відбувається не раніше наступного робочого дня від дати надходження суми вартості відступленого права, передбаченої пунктом 2.1 цього договору, на рахунок кредитора відповідно до умов п. 2.2 цього договору.

Пунктом 2.2 договору сторони передбачили, що новий кредитор повинен виконати своє зобов'язання щодо оплати вартості відступленого права шляхом перерахування суми, зазначеної в п. 2.1 цього договору, у гривнях на рахунок кредитора № 9000 в ПАТ "УкрСиббанк" не пізніше 25 вересня 2014 року.

На підтвердження виконання цього пункту договору відповідачі у справі посилаються на виписку з банківського рахунку за 25.09.14 р., з якого вбачається, що готівкові кошти в сумі 6 100 000,0 грн. та 2 300 000,00 грн. були перераховані.

Однак, дослідивши названу банківську виписку, судом встановлено, що зазначені кошти були перераховані не на виконання спірного договору, а на виконання іншого договору, а саме - договору № 62/FАА від 24.09.2014 р., та на обумовлений у ньому рахунок № на користь первісного кредитора - ПАТ "УкрСиббанк", що також підтверджується меморіальним ордером № /06, поданим представником ПАТ "УкрСиббанк" у судовому засіданні.

Належних доказів перерахування відповідачем-2 (ТОВ "Фінансова компанія "Профкредит") коштів на користь відповідача-1 (ТОВ "Оптимум Фактор") у якості оплати переданого йому права вимоги за оспорюваним договором (№ 23-09/14.32 від 23.09.14 р.) відповідачі суду не надали, а матеріали справи не містять.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що умови п.п. 2.1-2.2 спірного договору відповідачі не виконали.

Як вбачається з пункту 8.2 договору відступлення № 23-09/14.32, у разі невиконання новим кредитором свого зобов'язання щодо оплати вартості відступленого права, цей договір втрачає чинність через 5 робочих днів після закінчення строку для оплати, передбаченого у п. 2.2 цього договору (що закінчувався 02.10.2014 року).

Також суд приймає до уваги п. 1.5 спірного договору, відповідно до якого з переходом від кредитора права вимоги за кредитним договором (після укладення сторонами договорів про відступлення права вимоги за договором забезпечення) до нового кредитора в повному обсязі переходять право вимоги кредитора за договорами забезпечення, укладеними на забезпечення вимог за кредитним договором, перелік яких зазначений у пп. б п. 3.3 даного договору.

Відповідно до пп. а), б) п. 3.3 договору не пізніше одного робочого дня від дати підписання акту, кредитор зобов'язаний:

- не пізніше одного робочого дня з дня підписання акту передати новому кредитору оригінали документів, що підтверджують зобов'язання боржника перед ним, а саме - оригінал кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 від 13.06.2008 року, з усіма змінами та доповненнями до нього;

- не пізніше наступного робочого дня з дня підписання акту підписати договори про відступлення на користь нового кредитора прав, зокрема, за іпотечним договором від 10.07.2008 року;

- передати новому кредитору оригінали зазначених в п. 3.3 (б) договорів забезпечення до кредитного договору, з усіма змінами та доповненнями;

- у термін не пізніше ніж 30 календарних днів за дати підписання акту передати новому кредитору всі інші наявні документи, що стосуються виключно договорів та повноважень боржника, заставодавців, поручителів, копії наявних матеріалів судових справ.

Згідно з пп. в) п 3.3 договору сторони узгодили, що кожна передача документів згідно за цим пунктом оформлюється шляхом підписання сторонами актів прийому - передачі документів повноважними представниками нового кредитора та кредитора в момент фактичної передачі зазначених документів.

Отже, зважаючи на вищевказані умови спірного договору, моментом переходу права вимоги первісного кредитора до нового кредитора пов'язується із вчиненням сторонами певних дій, без яких цей договір не породжує для сторін відповідні права та обов'язки.

У матеріалах справи відсутні передбачені договором № 23-09/14.32 акти прийому - передачі документів, підписані повноважними представниками первісного кредитора та нового кредитора. А наявні у справі акти приймання-передачі документів від 25.09.2014 р., що були подані ПАТ «Укрсиббанк», свідчать про виконання іншого договору - договору № 62/FАА від 24.09.2014 р.

Крім того, за договором про відступлення прав за іпотечним договором від 10.07.2008 року, ТОВ "Оптимум Фактор" відступило всі права іпотекодержателя відповідачу-2 -ТОВ "Фінансова компанія "Профкредит" лише 29.09.2014 р.

З огляду на викладене суд вважає, що договір про відступлення права вимоги № 23-09/14.32, укладений між ТОВ "Оптимум Фактор" та ТОВ "Фінансова компанія "Профкредит" 23.09.2014 року, був укладений відповідачами за недійсним правом вимоги, що свідчить про порушення норм діючого законодавства, зокрема ст. 514 Цивільного кодексу України.

Окрім усього, суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 р. у справі № 916/195/13-г вже були встановлені обставини щодо недійсності договору відступлення права вимоги від 23.09.2014 р., які суд приймає у якості таких, що не підлягають доведенню відповідно до ст. 35 ГПК України. А оскільки предмет спору у тій справі за участю тих же осіб був про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд відмовив у клопотанні позивача про припинення провадження у даній справі, де предметом розгляду є недійсність правочину.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що оспорюваний договір суперечить вимогам ст.ст. 203 та 514 Цивільного кодексу України, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 35, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Підприємства "Антос ЛТД" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимум Фактор", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкредит", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецавтотехніка Центр", Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання договору відступлення права вимоги № 23-09/14.32 від 23.09.2014 р. недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір відступлення права вимоги № 23-09/14.32, укладений 23.09.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оптимум Фактор" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профкредит".

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 16 березня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 18 березня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна