ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 березня 2015 р. Справа № 902/125/15

за позовом: Ладижинської міської ради (вул. П.Кравчика, 4, м. Ладижин, Вінницька обл., 24321, )

до: Приватного акціонерного товариства "Ензим" (вул. Хлібозаводська, 2, м. Ладижин, Вінницька обл., 24321, )

про стягнення 143520,81 грн.

Суд:

Суддя Кожухар М.С.

Секретар судового засідання Матущак О.В.

Представники:

позивача: Бучко О.М. - за дорученням

відповідача: Слічна О.Г. - за дорученням

ВСТАНОВИВ :

Ладижинська міська рада звернулась до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Ензим" 367 222,00 грн. пені, нарахованої за порушення зобов"язань за договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25.11.2010р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 31.10.2010 року на засіданні 51 сесії 5 скликання Ладижинська міська рада прийняла рішення №1732 "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення", згідно якого земельну ділянку загальною площею 17,0723 га, що розташована в м. Ладижин по вул. Хлібозаводська 2 Вінницької області, відповідно до плану земельної ділянки, розміщеної на землях Ладижинської міської ради, в межах міста Ладижин, кадастровий номер :07:027:0002 продано ПАТ "Ензим" для виробничих потреб по затвердженій ціні у розмірі 1 796 005, 96 грн.

На виконання вказаного рішення 25.11.2010 року між Ладижинською міською радою Вінницької області та ПАТ "Ензим" укладено відповідний договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п.2.1 вказаного Договору ціна продажу земельної ділянки сплачується покупцем після нотаріального посвідчення Договору в розмірі 50% протягом 30 календарних днів, залишок 50% сплачується протягом 5-ти років щоквартально рівними частинами згідно графіка, що є невід'ємною частиною Договору (до 01.12.2015 року).

Станом на 01.02.2015 року за ПАТ "Ензим" рахується заборгованість по сплаті за Договором в сумі 1 396 405,38 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору у разі порушення терміну оплати за земельну ділянку Покупець сплачує на користь Продавця пеню у розмірі 0,2% від несплаченої суми за кожен день такого прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ у рік.

В зв'язку з порушенням термінів оплати за Договором ПАТ "Ензим" нараховано пеню в розмірі - 367 222,00 грн. Позивач неодноразово звертався на адресу ПАТ "Ензим" з вимогою погасити заборгованість за Договором та нараховану пеню, однак вказана заборгованість та пеня до цього часу не погашені. При цьому ПАТ "Ензим" визнається існуюча заборгованість та частково визнається сума нарахованої пені.

Ухвалою від 04.02.2015р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 26.02.2015р.

24.02.2015р. від відповідача надійшов відзив № 6 від 23.02.2015р. на позовну заяву, в якому відповідач просить суд задовольнити позовні вимоги частково в розмірі 71 325,57 грн. пені, з огляду на таке.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач порушив умови Договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, укладеного 25.11.2010 року між Ладижинською міською радою та ПАТ "Ензим", пред'явив вимогу про стягнення з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов'язання, що становить 367222 гривень.

Однак, як передбачено ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частиною шостою статті 232 ГК України встановлено строк, у межах якого нараховуються штрафні санкції, і який не є строком позовної давності, а пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України- строк, протягом якого особа може звернутися до суду за захистом свого порушеного права (див. постанову Вищого господарського суду України від 14.12.2010 N 4/49- 42).

Перебіг нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Крім того, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

А враховуючи той факт, що до вимог про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України), початком періоду нарахування пені, розрахованої станом на 01.02.2015 р., в даному випадку є 01.02.2014 року. Період нарахування 182 календарних дні.

Враховуючи вище викладене та здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, відповідач надає власний розрахунок пені за період з 01.02.2014р. по 01.08.2014р. (включно) у розмірі 71 325,57 грн.

Тобто, ПАТ "Ензим" вимогу щодо сплати пені у сумі 295 896,43 (367 222 - 71 325,57) вважає безпідставною та необґрунтованою.

В судовому засіданні 26.02.2015р. оголошено перерву до 10.03.2015р.

06.03.2015р. до суду від представника відповідача надійшла заява б/н від 06.03.2015р. про застосування строку позовної давності до вимог Ладижинської міської ради щодо стягнення пені у сумі 367 222,00 грн. та визнання позову в частині 23 265,46 грн. пені.

Дана заява мотивована наступним.

Враховуючи той факт, що до вимог про стягнення пені (неустойки) застосовується спеціальна позовна давність в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України), початком періоду нарахування пені, розрахованої станом на 01.02.2015 р., в даному випадку є 01.02.2014 року. Період нарахування 182 календарних дні.

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Враховуючи, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки для розрахунку заборгованості, нарахування заборгованості по платежах здійснюється з 01.02.2012 року.

Положенням ч. 4 ст. 267 ЦК закріплено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно вимоги у частині стягнення пені за період до 01.02.2014 року не підлягають задоволенню.

Також ч.6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вище викладене та здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, відповідачем надано власний розрахунок пені за період з 01.02.2014 р. по 01.08.2014 р. (включно) по кожному простроченому платежу окремо, за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ЛІГА:ЗАКОН ПІДПРИЄМСТВО 9.5.1.". Відповідно до здійсненого відповідачем контррозрахунку, розмір пені становить 23 265,46 грн.

10.03.2015р. від представника позивача надійшла заява б/н від 10.03.2015р. про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 143 520,81 грн. пені за період з 01.02.2014р. по 01.02.2015р.

В судове засідання 10.03.2015р. з"явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримав подану раніше до суду заяву б/н від 10.03.2015р. про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково; просив суд застосувати строк позовної давності щодо позовних вимог позивача та задовольнити позовні вимоги частково з урахуванням здійсненого відповідачем конртрозрахунку пені в межах строку позовної давності.

Враховуючи подану представником позивача заяву б/н від 10.03.2015р. про зменшення розміру позовних вимог, ціна позову становить 143 520,81 грн.

Заслухавши надані в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

25.11.2010р. між Ладижинською міською радою (Продавець) та Приватним акціонерним товариством "Ензим" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, відповідно до якого на підставі рішення 51 сесії 5 скликання Ладижинської міської ради № 1732 від 31.10.2010 року, Продавець продає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність (купує) земельну ділянку загальною площею 17,0723 га за адресою: м. Ладижин, вул. Хлібозаводська 2 - відповідно до плану розміщену на землях Ладижинської міської ради, в межах міста Ладижин, кадастровий номер :07:027:0002, на якій розташоване нежиле приміщення, власником якого є Покупець, та сплатити за неї ціну, відповідно до умов даного Договору.

Відповідно до п. 2 Договору, ціна продажу земельної ділянки за цим Договором становить 1 796 005,96 грн.

Сума, зазначена в пункті 2.1. цього Договору, сплачується Покупцем після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення в розмірі 50 %, що складає 898 002,98 грн., протягом 30-ти календарних днів, залишок 50% - протягом 5-ти років щоквартально рівними частинами згідно графіка, що є невід'ємною частиною (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору, в разі порушення терміну оплати за земельну ділянку Покупець сплачує на користь Продавця пеню у розмірі 0,2 % від несплаченої суми за кожен день такого прострочення, але не більше однієї облікової ставки Національного банку України у рік.

Цей договір є обов"язковим для виконання сторонами з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення (п. 11.1. Договору).

Невід"ємною частиною Договору є: план земельної ділянки з визначенням її розмірів (додаток 1), висновок експерта про вартість земельної ділянки (додаток 2), рішення Ладижинської міської ради про продаж земельної ділянки (додаток 3), графік платежу (додаток 4) (п. 11.4. Договору).

25.11.2010р. даний договір посвідчений приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за № 2076.

Сторони погодили графік погашення суми розстрочення платежу за придбання земельної ділянки, відповідно до якого необхідно сплатити: до 01.03.2011 року - 44900,15 грн., до 01.06.2011 року - 44900,15 грн., до 01.09.2011 року - 44900,15 грн., до 01.12.2011 року - 44900,15 грн., до 01.03.2012 року - 44900,15 грн., до 01.06.2012 року - 44900,15 грн., до 01.09.2012 року - 44900,15 грн., до 01.12.2012 року - 44900,15 грн., до 01.03.2013 року-44900,15 грн., до 01.06.2013 року - 44900,15 грн., до 01.09.2013 року - 44900,15 грн., до 01.12.2013 року - 44900,15 грн., до 01.03.2014 року - 44900,15 грн., до 01.06.2014 року - 44900,15 грн., до 01.09.2014 року - 44900,15 грн., до 01.12.2014 року - 44900,15 грн., до 01.03.2015 року - 44900,15 грн., до 01.06.2015 року - 44900,15 грн., до 01.09.2015 року -44900,15 грн., до 01.12.2015 року - 44900,15 грн.

Станом на 01.02.2015р. заборгованість відповідача перед позивачем становила 1 396 405,38 грн., в зв"язку з чим, позивачем пред"явлено до стягнення з відповідача 367 222,00 грн. пені за період з 01.12.2010р. по 01.02.2015р.

В подальшому, у зв"язку з подачею відповідачем заяви про застосування строку позовної давності до позовних вимог позивача, останнім подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, де позивач просить стягнути з відповідача 143 520,81 грн. пені за період з 01.02.2014р. по 01.02.2015р. в межах річного строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як випливає з Договору, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що випливають з договору купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу ( ч.1 ст. 694 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сума, зазначена в пункті 2.1. цього Договору, сплачується Покупцем після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення в розмірі 50 %, що складає 898 002,98 грн., протягом 30-ти календарних днів, залишок 50% сплачує протягом 5-ти років щоквартально рівними частинами згідно графіка, що є невід'ємною частиною (п. 2.1. Договору).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно зі ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

У разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України він зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню).

Неустойкою (штрафом, пенею) відповідно до положень ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.1. Договору, в разі порушення терміну оплати за земельну ділянку Покупець сплачує на користь Продавця пеню у розмірі 0,2 % від несплаченої суми за кожен день такого прострочення, але не більше однієї облікової ставки Національного банку України у рік.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Поряд з цим, приписом частини шостої статті 232 ГК України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання без зазначення граничного строку не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

На цьому, зокрема, наголошено у п. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України).

Як зазначено вище, відповідачем заява про застосування строку позовної давності подана 06.03.2015 р.

Отже, пеня може бути нарахована позивачем, виходячи з графіка платежів, в межах передбаченого ч. 6 ст. 232 ГК України шестимісячного строку та в межах строку спеціальної позовної давності, а саме у період з 01.02.2014р. по 01.02.2015р.

При розрахунку ціни позову позивач не врахував строку нарахування пені, визначеного ч.6 ст. 232 ГК України, положень ст. 253 ЦК України (щодо вихідних днів). Хоча в заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 143 520,81 грн. за період з 01.02.2014р. по 01.02.2015р., однак нараховує дану пеню на загальну суму заборгованості відповідача без урахування черговості платежів, а отже - моменту виникнення права вимоги щодо стягнення пені, положень ч.6 ст. 232 ГК України та строку спеціальної позовної давності, передбаченого ст. ч. 2 ст. 258 ЦК України.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідач визнав позовні вимоги в частині 23 265,46 грн. пені і ці його дії не суперечать законодавству, не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Наданий відповідачем розрахунок пені у вказаному розмірі здіснений виходячи з обумовленого сторонами графіка платежів та в межах, передбачених ч.6 ст. 232 ГК України, ст. 258 (ч. 2 п.1), 261 (ч. 1) ЦК України, і не є меншим розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача з урахуванням вищевикладеного.

Отже, позовні вимоги про стягнення 143 520,81 грн. пені за період з 01.02.2014р. по 01.02.2015р.підлягають задоволенню в сумі 23365,46 грн.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 49 78 (ч. 5), 82, 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Зменшені позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Ензим" (вул. Хлібозаводська, 2, м. Ладижин, Вінницька обл., 24321, ) на користь Ладижинської міської ради (вул. П.Кравчика, 4, м. Ладижин, Вінницька обл., 24321, ; до місцевого бюджету м.Ладижин (р/р 0008, МФО банку отримувача: 802015, банк отримувача: ГУДКСУ у Вінницькій області, м.Вінниця, отримувач: УК у м.Ладижині (м.Ладижин) (КБКД 33010400, "кошти від продажу земельних ділянок несільськогосподарського призначення до розмежування земель державної та комунальної власності з розстроченням платежу"), код ЄДРПОУ отримувача - 35878997) 23 265,46 грн. (двадцять три тисячі двісті шістдесят п'ять грн. 46 коп.) пені та 465,31 грн. (чотириста шістдесят п"ять грн. 46 коп.) у відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити у позові в частині стягнення 120 255,35 грн. пені.

Повне рішення складено 16 березня 2015 р.

Суддя Кожухар М.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи