ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 р. Справа № 923/1860/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КІППЕР-ТРАНС", м. Цюрупинськ Херсонської області

до дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна

компанія "Автомобільні дороги України", м. Херсон

про стягнення 173873,13 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - представник Ігнатов Д.І., довіреність від 30.10.2014р.

від відповідача - представник Сергет В.В., довіреність №28 від 05.01.2015р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "КІППЕР-ТРАНС" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (відповідач) заборгованість у розмірі 173873,13 грн., з якої: 52058,70 грн. - сума 3% річних та 121814,43 грн. - сума інфляційних втрат. Судові витрати по справі позивач просить суд покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договорів № 27-п від 05.09.2011р., № 12 від 07.03.2012р., № 13 від 07.03.2012р., № 48 від 23.08.2012р., № 4/13 від 08.01.2013р., договір про відступлення права вимоги №1 від 18.11.2013р., положення ст.ст. 16, 512, 514, 625 ЦК України та положення ст. 20 ГК України.

10 лютого 2015 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та клопотання про застосування строків позовної давності.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд застосувати наслідки спливу строків давності до позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за листопад 2013 року, а також відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення 173873,13 грн. У клопотанні про застосування строків позовної давності відповідач просить суд застосувати наслідки спливу строків давності до позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за листопад 2013 року. Даний відзив на позовну заяву та клопотання про застосування строків позовної давності суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи (а.с. 92-96).

06 березня 2015 року та 16 березня 2015 року позивач подав до суду додаткові письмові пояснення в обґрунтування позовних вимог. Дані пояснення суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи (а.с. 100, 104-105).

Ухвалами від 10.02.2015р. та від 06.03.2015р. суд продовжував строк вирішення спору по справі №923/1860/14.

У судовому засіданні 17.03.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

У судовому засіданні 17.03.2015р. представник відповідача позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення, які містяться у відзиві на позовну заяву та клопотанні про застосування строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 18.11.2013 р. між фізичною особою-підприємцем Гусаровим О.І. (цедент), ТОВ "КІППЕР-ТРАНС" (надалі - цесіонарій або позивач) і дочірнім підприємством "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі - відповідач або боржник) був укладений договір про відступлення права вимоги №1 (надалі - договір №1), відповідно до умов якого ФОП Гусаров О.І. відступив ТОВ "КІППЕР-ТРАНС" право вимоги до відповідача по оплаті за послуги перевезення згідно наступних договорів: № 27-п від 05.09.2011р., № 12 від 07.03.2012р., № 13 від 07.03.2012р., № 48 від 23.08.2012р. та № 4/13 від 08.01.2013р.

На момент відступлення права вимоги, сума основного боргу боржника складала 927047,31 грн., що підтверджується п.2.3. договору №1 та тристороннім актом звірки взаємних рахунків від 18.11.2013 року (а.с. 67,68).

Матеріали справи також свідчать, що рішенням господарського суду Херсонської області від 15.04.2014р. у справі № 923/380/14, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.06.2014р., з ДП "Херсонський облавтодор" на користь ТОВ "КІППЕР-ТРАНС" стягнуто 927047,31 грн. Дану суму боргу відповідач в серпні 2014 року сплатив позивачу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що відповідач свої обов'язки по оплаті за надані послуг перевезення у розмірі 927047,31 грн. виконав несвоєчасно, а тому у ТОВ "Кіппер-Транс" на підставі ст. 625 ЦК України виникло право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Щодо періоду прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань, то позивач зазначає, що згідно п.3.5. договору № 27-п від 05.09.2011р., п.4.1. додатку №1 до договору № 12 від 07.03.2012р., п. 4.1. додатку №1 до договору № 13 від 07.03.2012р., розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок перевізника протягом 30 банківських днів з дати надходження відповідних коштів від Служби автомобільних доріг у Херсонській області та на підставі підписаних сторонами актів прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно до п.4.1.договору № 48 від 23.08.2012р. розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення учасником рахунка на оплату послуг або після підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п.4.1., п.4.2., п.4.3. договору № 4/13 від 08.01.2013р, замовник зобов'язується розрахуватися з виконавцем за надані послуги не раніше ніж через 90 календарних днів з моменту отримання від виконавця рахунку на оплату послуг, акту наданих послуг, податкових накладних, копій товарно-транспортних накладних та реєстрів до них.

Позивач вважає, що прострочення виконання зобов'язання необхідно відраховувати від дати останнього акту прийому-передачі за кожним окремим договором про надання послуг і до дня погашення суми основного боргу (копії актів прийому-передачі додаються).

Період прострочення виконання зобов'язання на користь позивача за договором № 27-п від 05.09.2011р. починається з 06.02.2012р. і становить 907 днів, за договором № 12 від 07.03.2012р. - з 09.01.2013р. і становить 569 днів, за договором № 13 від 07.03.2012р. - з 30.08.2012р. і становить 701 день, за договором № 48 від 23.08.2012 року - з 26.11.2012р. і становить 613 днів, за договором № 4/13 від 27.02.2013р. - з 28.05.2013р. і становить 430 днів.

Отже, у зв'язку із несвоєчасним виконанням відповідачем своїх обов'язків по оплаті послуг перевезення, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача суму 3% річних у розмірі 52058,70 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 121814,43 грн.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Відповідно до положень ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього кодексу).

Отже, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Частиною 2 статті 35 ГПК України зазначено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Причиною виникнення спору у даній справі стало питання про наявність у позивача підстав для отримання 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 06.02.2012р. по 31.07.2014р., у зв'язку із несвоєчасним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договорами № 27-п від 05.09.2011р., № 12 від 07.03.2012р., № 13 від 07.03.2012р., № 48 від 23.08.2012р. та № 4/13 від 08.01.2013р., на загальну суму 927047,31 грн.

Факт невиконання цього обов'язку доведено судовим рішенням у справі № 923/380/14, а тому в силу ст. 35 ГПК України не підлягає доведенню знову.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч. 1. ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України допускає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, за договором № 27-п від 05.09.2011р. позивач відповідно до здійсненого ним розрахунку, за період з 06.02.2012р. по 31.07.2014р. (907 днів), просить стягнути з відповідача суму 3% річних у розмірі 13474,25 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 24450,60 грн.

За договором № 12 від 07.03.2012р. позивач відповідно до здійсненого ним розрахунку, за період з 09.01.2013р. по 31.07.2014р. (569 днів), просить стягнути з відповідача суму 3% річних у розмірі 7727,48 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 21059,22 грн.

За договором № 13 від 07.03.2012р. позивач відповідно до здійсненого ним розрахунку, за період з 30.08.2012р. по 31.07.2014р. (701 день), просить стягнути з відповідача суму 3% річних у розмірі 14043,44 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 32173,71 грн.

За договором № 48 від 23.08.2012р. позивач відповідно до здійсненого ним розрахунку, за період з 26.11.2012р. по 31.07.2014р. (613 днів), просить стягнути з відповідача суму 3% річних у розмірі 16385,29 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 42602,63 грн.

За договором № 4/13 від 27.02.2012р. позивач відповідно до здійсненого ним розрахунку, за період з 28.05.2013р. по 31.07.2014р. (430 днів), просить стягнути з відповідача суму 3% річних у розмірі 428,24 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 1528,27 грн.

Суд, дослідивши надані позивачем розрахунки по нарахованим сумам 3% річних та інфляційних втрат, підстави їх нарахування, прийшов до висновку, що позивачем допущено порушення у періодах їх нарахування, тобто позивач перевищив обумовлений (допустимий) період нарахування цих сум, з огляду на наступне.

Так, у абзацах 7 та 8 розділу 4 додатку №1 до договору №27-П від 05.09.2011р. (а.с. 13) сторони встановили, що нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності сторони за невиконання грошового зобов'язання за цим договором, припиняється через шість місяців від дня порушення такого зобов'язання.

Сторони домовилися та підтверджують, що загальний розмір відповідальності замовника за цим договором не може перевищувати 10% від загальної вартості порушених зобов'язань замовника.

У п.6.6, п.6.7. додатку №1 до договору №12 від 07.03.2012р. (а.с. 19) сторони встановили, що нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності замовника за невиконання грошового зобов'язання за цим договором, припиняється через шість місяців від дня порушення такого зобов'язання.

Сторони домовилися та підтверджують, що загальний розмір відповідальності замовника за цим договором не може перевищувати 10% від загальної вартості порушених зобов'язань замовника.

У п.6.6, п.6.7. додатку №1 до договору №13 від 07.03.2012р. (а.с. 25) сторони встановили, що нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності замовника за невиконання грошового зобов'язання за цим договором, припиняється через шість місяців від дня порушення такого зобов'язання.

Сторони домовилися та підтверджують, що загальний розмір відповідальності замовника за цим договором не може перевищувати 10% від загальної вартості порушених зобов'язань замовника.

У п.6.6, п.6.7. додатку №1 до договору №48 від 23.08.2012р. (а.с. 31) сторони встановили, що нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності сторони за невиконання грошового зобов'язання за цим договором, припиняється через шість місяців від дня порушення такого зобов'язання.

Сторони домовилися та підтверджують, що загальний розмір відповідальності замовника за цим договором не може перевищувати 10% від загальної вартості порушених зобов'язань замовника.

Також відповідно до п.7.8, п.7.9. договору №4/13 від 08.01.2013р. (а.с. 34) сторони встановили, що нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності замовника за невиконання грошового зобов'язання за цим договором, припиняється через шість місяців від дня порушення такого зобов'язання.

Сторони домовилися та підтверджують, що загальний розмір відповідальності замовника за цим договором не може перевищувати 10% від загальної вартості порушених зобов'язань замовника.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що з урахуванням вищенаведених умов договору, а саме в частині відповідальності відповідача за невиконання грошового зобов'язання, позивачу слід було розраховувати суми 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням встановлених обмежень, тобто лише в межах шести місяців від дня порушення грошового зобов'язання, як то обумовлено сторонами у договорі.

Суд, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи "Ліга" (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного Суду України від 03.04.1997 р. № 62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ") здійснив власний розрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням тих умов договору, які встановлюють, що нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності замовника за невиконання грошового зобов'язання за цим договором, припиняється через шість місяців від дня порушення такого зобов'язання.

Розрахунок суми 3% річних за договором №27-П від 05.09.2011р. (період з 06.02.2012р. по 05.08.2012р.) має наступний вигляд:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
180746.04 грн.06.02.2012 - 05.08.20121823 %2703.76 грн.

Розрахунок суми інфляційних втрат за договором №27-П від 05.09.2011р. (період з 06.02.2012р. по 31.07.2012р.) має наступний вигляд:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
06.02.2012 - 31.07..040.997-544.58180201.46 грн.

Розрахунок суми 3% річних за договором №12 від 07.03.2012р. (період з 09.01.2013р. по 08.07.2013р.) має наступний вигляд:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
165233.2109.01.2013 - 08.07.20131813 %2458.13 грн.

Розрахунок суми інфляційних втрат за договором №12 від 07.03.2012р. (період з 09.01.2013р. по 30.06.2013р.) має наступний вигляд:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
09.01.2013 - 30.06..211.002330.30165563.51

Розрахунок суми 3% річних за договором №13 від 07.03.2012р. (період з 30.08.2012р. по 28.02.2013р.) має наступний вигляд:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
243740.2430.08.2012 - 28.02.20131833 %3666.12 грн.

Розрахунок суми інфляційних втрат за договором №13 від 07.03.2012р. (період з 01.09.2012р. по 28.02.2013р.) має наступний вигляд:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
01.09.2012 - 28.02..241.003730.98244471.22 грн.

Розрахунок суми 3% річних за договором №48 від 23.08.2012р. (період з 26.11.2012р. по 25.05.2013р.) має наступний вигляд:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
325211.0426.11.2012 - 25.05.20131813 %4838.07 грн.

Розрахунок суми інфляційних втрат за договором №48 від 23.08.2012р. (період з 01.12.2012р. по 25.05.2013р.) має наступний вигляд:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
01.12.2012 - 25.05..041.0041301.82326512.86 грн.

Розрахунок суми 3% річних за договором № 4/13 від 27.02.2013р. (період з 28.05.2013р. по 27.11.2013р.) має наступний вигляд:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
12116.7828.05.2013 - 27.11.20131843 %183.25 грн.

Розрахунок суми інфляційних втрат за договором № 4/13 від 27.02.2013р. (період з 01.06.2013р. по 27.11.2013р.) має наступний вигляд:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
01.06.2013 - 27.11.201312116.780.998-24.6312092.15 грн.

При здійснені розрахунку суми інфляційних втрат суд виходив з наступного.

При нарахуванні втрат від інфляції кредитор має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В рекомендаціях Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 року відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ зазначено, що сума, внесена в період з 01 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Листом Вищого господарського суду від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" роз'яснено, що при застосуванні індексу інфляції необхідно мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15-й день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15-й день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31-й день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням даного місяця.

Отже, з розрахунку слідує, що загальна сума 3 % річних становить 13849,33 грн., а загальна сума інфляційних втрат становить 2363,10 грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 3 % річних підлягають задоволенню частково - у розмірі 13849,33 грн., інфляційних втрат також частково - у розмірі 2636,10 грн.

В іншій частині позовні вимоги заявлені безпідставно, а тому задоволенню не підлягають.

Доказів сплати нарахованої суми 3 % річних у розмірі 13849,33 грн. та суми інфляційних втрат у розмірі 2363,10 грн., відповідачем суду не надано, а отже вони підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд відхиляє доводи позивача, які викладені у додаткових поясненнях (а.с. 104-105) в частині того, що сторони на власний розсуд не можуть умовами договору обмежитися шістьма місяцями при нарахуванні 3% річних та інфляційних втрат, оскільки законодавством не заборонено за домовленістю сторін обмежитися періодом нарахування вказаних сум. Вказані пояснення позивача зводяться до тлумачення на власну користь норм ЦК України та ГК України.

Суд відхиляє клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог, оскільки до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Судом встановлено, що вимоги заявлені в межах трирічного строку позовної давності.

Відповідач помилково ототожнює нарахування 3% річних та інфляційних втрат з нарахуванням неустойки, до якої застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання, у зв'язку з чим на дані нарахування не розповсюджується дія ст. 258 ЦК України.

Доводи відповідача в частині того, що тільки з 18.11.2013р. у позивача виникло право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, тобто після підписання договору про відступлення права вимоги №1 є хибними та зводяться до переоцінки доказів, оскільки даний договір не містить такої умови.

Інші доводи відповідача, які викладені ними у відзиві на позовну заяву в частині невизнання позовних вимог підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству і не ґрунтуються на належних доказах.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню, у розмірі 16212,43 грн.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України відносяться на сторони пропорційно від розміру задоволених позовних вимог.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представників сторін про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (73036, м. Херсон, вул. Поповича, 23, код ЄДРПО - 31918234) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КІППЕР-ТРАНС" (75100, Херсонська область, м. Цюрупинськ, провулок Тихий, 18, код ЄДРПОУ - 38523479) суму 3% річних у розмірі 13849,33 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 2363,10 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 324,25 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.03.2015р.

Суддя С.В. Нікітенко