ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2015 р. Справа № 907/779/14

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від прокуратури - Куцик В.Б.

від позивача - не з'явився

від відповідача-1 - не з'явився

від відповідача-2 - ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу В.о. прокурора Закарпатської області, № 05/2-945вих.-14 від 03.11.2014 року

на рішення господарського суду Закарпатської області від 17.10.2014 року (підписане 24.10.2014 року), суддя Васьковський О.В.

у справі №907/779/14

за позовом Прокурора Рахівського району Закарпатської області в інтересах держави в особі Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, м. Рахів

до відповідача-1 Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, с. Великий Бичків, Рахівський район

до відповідача-2 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Водиця, Рахівський район

про визнання недійсними рішень Великобичківської селищної ради та державного акта на право власності на земельну ділянку

в с т а н о в и в :

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 17.10.2014 року по справі №907/779/14 відмовлено у задоволенні позову Прокурора Рахівського району Закарпатської області, заявленого в інтересах держави в особі Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень Великобичківської селищної ради від 27.09.2001 року та №452 від 22.07.2005 року, а також державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗК №054319, зареєстрованого 28.10.2005 року.

Суд, у рішенні, посилаючись на законодавство, чинне на момент прийняття рішень Великобичківською селищною радою, враховуючи те, що з 2001 року розпочато роботи по коригуванню генерального плану смт. Великий Бичків, а питання межі населеного пункту смт. Великий Бичків у порядку визначеному ст.46 ЗУ «Про землеустрій» шляхом розроблення проекту землеустрою на момент виникнення спірних правовідносин, не визначалося, з огляду на наявний у матеріалах справи ситуаційний план, що міститься в картографічних матеріалах органів управління земельними ресурсами, який перебуває в процесі змін, по завершенню яких будуть закріплені та юридично оформлені межі населеного пункту смт. Великий Бичків, дійшов висновку про відмову в позові.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, в.о. прокурора Закарпатської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 17.10.2014 року по справі №907/779/14 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник вказує, що рішенням Великобичківської селищної ради від 27.09.2001 року затверджено проект відведення земельної ділянки з одночасною зміною цільового призначення з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки з вказаного рішення не зрозуміло до якої саме категорії відноситься земельна ділянка у зв'язку із зміною її цільового призначення. Щодо другого оспорюваного рішення Великобичківської селищної ради (№452 від 22.07.2005 року), скаржник вважає, що останнє прийнято без відповідних повноважень, оскільки земельна ділянка щодо якої затверджено проект зміни її цільового призначення знаходиться поза межами населеного пункту, відтак розпорядження останньою належить до компетенції Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області. Як на факт знаходження вказаної земельної ділянки поза межами населеного пункту, скаржник посилається на викопіювання картографічного плану земельної ділянки із нанесенням меж населеного пункту смт. Великий Бичків. На думку скаржника, прийняття оспорюваного рішення селищної ради стало наслідком порушення Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №502 від 11.04.2002 року, що в свою чергу є підставою для визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та відмови у реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Прокурор в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 17.10.2014 року по справі №907/779/14 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити: визнати недійсними рішення Великобичківської селищної ради від 27.09.2001 року та №452 від 22.07.2005 року, а також визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №054319, зареєстрований 28.10.2005 року.

Відповідач-2 (ФОП ОСОБА_2.) проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 20.01.2015 року). Зокрема. зазначав, що прокурором не доведено порушення в даному випадку прав позивача - Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області та факту знаходження земельної ділянки за межами населеного пункту.

Представник Рахівської районної державної адміністрації (позивача) в судове засідання не з'явився, при цьому до суду від позивача неодноразово надходили клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Представник Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області (відповідача-1) в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. У попередньому судовому засіданні представник відповідача-1 проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у письмових поясненнях (супровідний лист вих.№914/05-02 від 05.12.2014 року) та відзиві на апеляційну скаргу (вих.№53/05-02 від 02.02.2015 року). Зокрема, наголошував, що проект встановлення меж населеного пункту смт. Великий Бичків затверджено рішенням Рахівської районної ради народних депутатів від 09.04.1993 року «Про затвердження проектів встановлення меж сільських населених пунктів з елементами роздержавлення і приватизації земель», але інвентаризацію земель не проведено, межі в натурі (на місцевості) не винесено, акт про встановлення меж в натурі (на місцевості) відсутній. Поряд з тим, у попередньому судовому засіданні представник селищної ради надав суду для огляду оригінал Проекту зміни цільового призначення земельної ділянки приватному підприємцю ОСОБА_2 для будівництва АЗС стаціонарного типу на приватизованій земельній ділянці громадянина ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, 2001 р. та оригінал Проекту зміни цільового призначення частини земельної ділянки, яка знаходиться у власності ПП ОСОБА_2 під будівництво технічної станції та готельного комплексу в АДРЕСА_1 2005 р.

Оскільки явка представників позивача та відповідача-1 не визнавалась обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення прокурора та відповідача-2 (ФОП ОСОБА_2.), розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням дев'ятнадцятої сесії третього скликання Великобичківської селищної ради від 27.09.2001 року «Про відведення земель» затверджено проект відведення земельної ділянки площею 0,20 га ріллі приватному підприємцю ОСОБА_2 для будівництва АЗС стаціонарного типу при умові зміни цільового призначення частини приватизованої земельної ділянки ОСОБА_2, наданої йому для сільськогосподарського використання та зобов'язано приватного підприємця ОСОБА_2 сплатити втрати сільськогосподарського виробництва в сумі 8474 грн., спричинені вилученням сільськогосподарських угідь для цілей, не пов'язаних з веденням сільського господарства.

Рішенням двадцять сьомої сесії четвертого скликання Великобичківської селищної ради №452 від 22.07.2005 року «Про затвердження проектів зміни цільового використання земельної ділянки» затверджено проект зміни цільового використання земельної ділянки із земель наданих у приватну власність для сільськогосподарського використання на землі під будівництво технічної станції та готельного комплексу приватному підприємцю ОСОБА_2 мешканцю АДРЕСА_1

На підставі вказаних рішень Великобичківської селищної ради підприємцю ОСОБА_2 змінено цільове призначення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення на землі комерційного призначення, а саме: будівництво АЗС, технічної станції та готельного комплексу.

Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК №054319, виданим міськрайонним управлінням Держкомзему у місті Рахів та Рахівському районі Закарпатської області, зареєстрованим 28.10.2005 року, посвідчено право власності підприємця ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер :05:004:0009 загальною площею 0,40 га з цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки: будівництво АЗС, технічної станції та готельного комплексу.

Прокурор Рахівського району Закарпатської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області з позовом до Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень Великобичківської селищної ради від 27.09.2001 року та №452 від 22.07.2005 року, а також державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗК №054319 від 28.10.2005 року. Подаючи позов, прокурор посилається на те, що земельна ділянка, що належить ФОП ОСОБА_2, знаходиться за межами населеного пункту (смт. Великий Бичків), з огляду на що, у Великобичківської селищної ради не було повноважень щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою, оскільки такі повноваження належать Рахівській районній державній адміністрації Закарпатської області. Разом з тим, враховуючи, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №054319 від 28.10.2005 року виданий на підставі оспорюваних рішень селищної ради, прокурор просить суд визнати останній недійсним.

На момент прийняття Великобичківською селищною радою оспорюваного рішення від 27.09.2001 року «Про відведення земель» діяв Земельний кодекс України від 18.12.1990 року (в редакції від 08.06.2000 року) та Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року (в редакції від 13.07.2001 року).

Так, згідно ст.25, п.34 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року (в редакції від 13.07.2001 року) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, серед іншого, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Так, відповідно до ч.1 ст.9 ЗК України (від 18.12.1990 року) до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, серед іншого, передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.17 ЗК України (від 18.12.1990 року) передбачалось, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Згідно ст.64 ЗК України (від 18.12.1990 року) до земель селища міського типу належали усі землі в межах селища. Землі селища міського типу перебували у віданні селищної Ради народних депутатів.

З огляду на наведені положення Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що діяли на момент прийняття оспорюваного рішення від 27.09.2001 року «Про відведення земель», селищним радам надавалось право приймати рішення щодо передачі земельних ділянок, як в межах так і за межами населених пунктів.

Як вбачається з оспорюваного рішення від 27.09.2001 року проект відведення земельної ділянки площею 0,20 га ріллі для будівництва АЗС стаціонарного типу затверджено у відповідності до ст.ст.17, 64 ЗК України від 18.12.1990 року та ст.ст.25, 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року, в редакціях, чинних на момент прийняття рішення селищної ради.

З огляду на наведені вище положення законодавства, чинного на момент прийняття Великобичківською селищною радою рішення від 27.09.2001 року «Про відведення земель», враховуючи, що остання діяла в межах компетенції, наданої законом, підстави для визнання недійсним вказаного рішення - відсутні.

На момент прийняття Великобичківською селищною радою другого оспорюваного рішення №452 від 22.07.2005 року «Про затвердження проектів зміни цільового використання земельної ділянки» діяв Земельний кодекс України від 25.10.2001 року (в редакції від 14.12.2004 року) та Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року (в редакції від 21.04.2005 року).

Так, згідно ст.25, п.34 ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року (в редакції від 21.04.2005 року) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, серед іншого, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.20 ЗК України від 25.10.2001 року (в редакції від 14.12.2004 року) зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №502 від 11.04.2002 року (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться за поданням заяви (клопотання) її власника до сільської, селищної, міської ради, якщо земельна ділянка розташована в межах населеного пункту, або районної держадміністрації, якщо земельна ділянка розташована за межами населеного пункту.

Проект відведення земельної ділянки погоджується або перепогоджується з органом земельних ресурсів, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, а також підлягає державній землевпорядній експертизі, після якої замовник подає проектні матеріали відповідно до сільської, селищної, міської ради або до районної держадміністрації для прийняття рішення (п.6 наведеного вище Порядку).

Згідно п.7 Порядку сільська, селищна, міська рада розглядає проектні матеріали та приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, яка розташована в межах населеного пункту (крім земель, визначених пунктом 11 цього Порядку).

Подаючи позов, прокурор як на доказ знаходження земельної ділянки відповідача-2 за межами смт. Великий Бичків посилається на ситуаційний план (викопіровку з картографічного плану), з якого вбачається, що земельна ділянка відповідача-2 (кадастровий номером :05:004:0009, номер контуру 1349), знаходиться за межами населеного пункту смт. Великий Бичків.

Разом з тим, як вбачається з пояснень селищної ради, при прийнятті оспорюваних рішень від 27.09.2001 року та №452 від 22.07.2005 року, остання керувалась рядом погоджувальних документів.

Так, рішенням Великобичківської селищної ради від 26.06.2001 року «Про розширення меж населеного пункту» вирішено розширити межі смт. Великий Бичків, зокрема, за рахунок контуру 1349 - 5,4 га, в межах якого знаходиться спірна земельна ділянка.

Згідно висновку відділу земельних ресурсів Рахівського району №466 від 06.07.2001 року земельна ділянка відповідача-2 знаходиться в межах населеного пункту згідно рішення Великобичківської селищної ради від 26.06.2001 року та у відповідності до ст.ст.31, 32, 33 Земельного кодексу України може бути використана для розміщення АЗС за умови вилучення з обігу земель сільськогосподарського використання (ріллі) у відповідності до вимог ст.32 Земельного кодексу України та відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських угідь для цілей, не пов'язаних з веденням сільського господарства.

Крім того, в матеріалах справи міститься спільний лист-погодження Рахівської районної державної адміністрації (вих.№415 від 26.07.2001 року) та Рахівської районної ради (вих.№01-14/125 від 26.07.2001 року), яким вказані органи погодили гр. ОСОБА_2 розміщення АЗС на земельній ділянці площею 0,4 га за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку №2132 від 27.09.2005 року державної землевпорядної експертизи Закарпатського обласного головного управління земельних ресурсів, затвердженого в.о. начальника Закарпатського управління земельних ресурсів, Проект зміни цільового призначення частини земельної ділянки, яка знаходиться у власності ПП ОСОБА_2 в основному відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам з врахуванням п.3 даного висновку.

Серед зауважень та пропозицій до проектних матеріалів (п.3 вказаного вище Висновку) зазначено наступне: копії правовстановлюючих та погоджувальних документів посвідчити у встановленому порядку; оформити належним чином генплан забудови; затвердити розрахунок втрат належним чином; додати довідку про грунти.

Слід зазначити, що втрати сільськогосподарського виробництва, пов'язані з вилученням сільськогосподарських угідь для несільськогосподарських потреб нараховувались виконавцями проекту зміни цільового призначення земельної ділянки - Ужгородським РЦДЗК та були сплачені відповідачем-2 в сумі 16948 грн., згідно розрахунку розміру втрат сільськогосподарського виробництва, затвердженого першим заступником голови облдержадміністрації.

Відповідно до замовлення Рахівської районної державної адміністрації від 26.06.2001 року розпочато роботи по коригуванню генерального плану селища Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, який затверджено рішенням одинадцятої сесії п'ятого скликання Великобичківської селищної ради від 22.06.2007 року №378 «Про затвердження генерального плану смт. Великий Бичків Рахівського району», а діючий генеральний план та Схема планування територій Рахівського району передбачає розташування АЗС по АДРЕСА_1, що підтверджується викопіюванням з генерального плану смт. Великий Бичків та Схемою планування території Рахівського району.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника Великобичківської селищної ради, останньою замовлено виготовлення проекту землеустрою щодо зміни меж населеного пункту, який розроблявся у відповідності до Генерального плану смт. Великий Бичків.

Рішенням Великобичківської селищної ради №1124 від 07.02.2014 року «Про затвердження Програми по земельній реформі та охороні земель в селищі Великий Бичків на 2014 рік» затверджено програму по земельній реформі та охороні земель в селищі Великий Бичків на 2014 рік, де передбачено кошти в сумі 120000 грн. на виготовлення проекту по зміні меж населеного пункту селища Великий Бичків.

Рішенням Великобичківської селищної ради №1228 від 16.05.2014 року «Про розширення меж населеного пункту» виконкому Великобичківської селищної ради надано дозвіл на замовлення виготовлення проекту землеустрою про зміну меж населеного пункту у відповідності до Генерального плану смт. Великий Бичків та Схеми планування територій Рахівського району.

Поряд з тим, між Великобичківською селищною радою та ПП «ГТЗ Сервіс-Земля» укладено договір №120 від 15.07.2014 року та розпочато проведення комплексу проектно-вишукувальних робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою, щодо інвентаризації земель на території Великобичківської селищної ради, за межами населеного пункту селища Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, з метою їх включення в межі даного населеного пункту у відповідності до чинного генерального плану селища Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області.

Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації №183 від 11.09.2014 року Великобичківській селищний раді надано дозвіл на проведення інвентаризації земель за межами населеного пункту, за рахунок яких планується розширення меж смт. Великий Бичків у відповідності до чинного генерального плану населеного пункту; проектно-вишукувальних робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою, щодо інвентаризації земель на території Великобичківської селищної ради за межами населеного пункту смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, з метою їх включення в межі даного населеного пункту у відповідності до чинного генерального плану смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області.

Відтак, з наведеного вище вбачається, що з 2001 року розпочато роботи по коригуванню генерального плану смт. Великий Бичків; питання межі населеного пункту смт. Великий Бичків у порядку визначеному ст.46 ЗУ «Про землеустрій» шляхом розроблення проекту землеустрою на момент виникнення спірних правовідносин, не визначалося; наявний у матеріалах справи ситуаційний план, що міститься в картографічних матеріалах органів управління земельними ресурсами, перебуває в процесі змін, по завершенню яких будуть закріплені та юридично оформлені межі населеного пункту смт. Великий Бичків.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання недійсним рішення Великобичківської селищної ради №452 від 22.07.2005 року «Про затвердження проектів зміни цільового використання земельної ділянки», оскільки вважає, що в даному випадку порядок зміни цільового призначення земельної ділянки, що належить відповідачу-2 не порушено.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗК №054319, виданого міськрайонним управлінням Держкомзему у місті Рахів та Рахівському районі Закарпатської області, зареєстрованого 28.10.2005 року, яким посвідчено право власності підприємця ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер :05:004:0009 загальною площею 0,40 га з цільовим призначенням (використанням) земельної ділянки: будівництво АЗС, технічної станції та готельного комплексу, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» (із змінами і доповненнями) державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Разом з тим господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України (в редакції від 22.09.2005 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Факт реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачем-2 підтверджується наявним в матеріалах справи Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК №054319 від 28.10.2005 року.

Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України.

Слід зазначити, що відповідач-2 документально підтвердив правомірність здійснення ним всіх дій, спрямованих на законне набуття права власності на земельну ділянку та дій щодо розпорядження нею у відповідності до вимог діючого законодавства.

З огляду на наведене, вимога про визнання недійсним рішень Великобичківської селищної ради №452 від 22.07.2005 року «Про затвердження проектів зміни цільового використання земельної ділянки» та Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗК №054319 від 28.10.2005 року тягне за собою позбавлення відповідача-2 свого права власності на земельну ділянку, що є об'єктом оспорюваних актів.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішень Великобичківської селищної ради від 27.09.2001 року та №452 від 22.07.2005 року, а також державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗК №054319, зареєстрованого 28.10.2005 року.

Щодо клопотання відповідача-2 про сплив позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду №10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» передбачено, що за змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необгрунтовності.

Враховуючи наведене, зважаючи на наявність підстав для відмови в позові з підстав його необгрунтовності, суд першої інстанції в даному випадку вірно не застосував позовну давність.

Відтак, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення, а доводи скаржника про скасування рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Рішення господарського суду Закарпатської області від 17.10.2014 року по справі №907/779/14 прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Крім того, згідно п.4.6 постанови пленуму Вищого господарського суду №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

У зв'язку з залишенням без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційної скарги - без задоволення, судовий збір в розмірі 609 грн. за розгляд апеляційної скарги слід покласти на позивача - Рахівську районну державну адміністрацію Закарпатської області.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення господарського суду Закарпатської області від 17.10.2014 року по справі №907/779/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу В.о. прокурора Закарпатської області - без задоволення.

Стягнути з Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області (90600, Закарпатська область, м. Рахів, вул. Миру, 1, і.к. 22106207) в дохід Державного бюджету України - 609 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №907/779/14 повернути до господарського суду Закарпатської області.

Повну постанову складено 23.03.2015 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бойко С.М.

Бонк Т.Б.