номер провадження справи 24/141/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015 Справа № 908/4332/14

за позовом: публічне акціонерне товариство "ХайдельбергЦемент Україна" (вул. Барикадна, 15а, м. Дніпропетровськ, 49044)

до відповідача: приватне акціонерне товариство "Бетон-Нова" (вул. Совєтська, 42, смт Миронівське, м. Дебальцеве, 84617)

про стягнення 1 972 418,87 грн.

Суддя Азізбекян Т.А.

Представники сторін:

від позивача: Силка Т.О., довіреність № 124 від 13.01.2015р.

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

27.10.2014р. до господарського суду Запорізької області звернулося публічне акціонерне товариство "ХайдельбергЦемент Україна" з позовною заявою до приватного акціонерного товариства "Бетон-Нова" про стягнення з відповідача 1 972 418, 87 грн., з яких: 1 591 836, 58 грн. основного боргу, 102 912, 27 грн. пені, 45 578, 13 грн. 3% річних та 232 091, 89 грн. інфляції.

Ухвалою від 27.10.2014р. судом порушено провадження у справі № 908/4332/14, присвоєно провадженню номер 24/141/14, справу призначено до розгляду на 24.11.2014р.

Ухвалою від 24.11.2014р., за клопотання відповідача, розгляд справи відкладений на 22.12.2014р. в порядку ст. 77 ГПК України.

24.11.2014р. до господарського суду Запорізької області від приватного акціонерного товариства "Бетон Нова" надійшла зустрічна позовна заява вих. № 20/11 від 20.11.2014р. про визнання недійсним договору поставки № 34 від 01.01.2013р., укладеного між ПрАТ "Бетон Нова" та ПуАТ "ХайдельбергЦемент Україна".

Ухвалою від 24.11.2014р. зустрічну позовну заяву вих. № 20/11 від 20.11.2014р. повернуто ПАТ "Бетон Нова" без розгляду.

17.12.2014р. справа № 908/4332/14 направлена на адресу Харківського апеляційного господарського суду у зв'язку з надходженням апеляційної скарги ПАТ "Бетон-Нова" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 24.11.2014р. по справі № 908/4332/14 про повернення зустрічної позовної заяви.

Ухвалою від 22.12.2014р. провадження у справі зупинено до повернення матеріалів справи до суду першої інстанції.

У зв'язку з усуненням обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, ухвалою від 26.01.2015р. провадження у справі поновлено, розгляд справи призначений на 18.02.2015р.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

У засіданні суду 18.02.2015р. оголошено вступна та резолютивна частини рішення.

Позивач підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та зазначив, що 01.01.2013р. між сторонами укладений договір купівлі-продажу цементу № 34, на виконання умов якого позивач поставив відповідачу товар залізничним транспортом в кількості 1285 т на загальну суму 1 335 417,60 грн. та автомобільним транспортом в кількості 202,78 т на загальну суму 198 976,68 грн. Договором визначено строк для здійснення оплати відповідачем за поставлений товар. На виконання взятих на себе зобов'язань відповідач лише частково сплатив на користь позивача 184 463,10 грн. 12.09.2014р. на адресу відповідача направлено претензію № 01/02-71 з вимогою сплатити суму заборгованості. Однак відповіді на претензію не отримано та заборгованість в сумі 1 591 836,58 грн. не сплачена. Таким чином, сума основного боргу за договором купівлі-продажу цементу перед позивачем становить 1 591 836,58 грн. У відповідності до п.6.3. договору відповідачу нарахована пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 102 912,27 грн., 3 % річних в сумі 45 578,13 грн., збитки від інфляції в сумі 232 091,89 грн. Отже загальна сума боргу склала 1 972 418,87 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд на підставі ст. ст. 525, 526, 611, 612, 625, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 222, 232 Господарського кодексу України, позов задовольнити.

Відповідач в засідання не прибув, документи, витребувані судом, не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце розгляду справи судом відповідач попереджений належним чином.

Неявка представника відповідача не перешкоджала вирішенню спору. Справа розглянута в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2013р. між публічним акціонерним товариством «ХайдельбергЦемент Україна» (Продавець) та приватним акціонерним товариством «Бетон Нова» (Покупець) укладений договір купівлі-продажу цементу № 34 з протоколом розбіжностей та додатками, за умовами якого (п. 1.1.) Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити цемент в кількості, за ціною, строками та на умовах поставки згідно положень цього Договору, заявок до нього та Додатків, що невід'ємною частиною цього Договору

Партія Товару вважається погоджена Сторонами кількість Товару на підставі заявки Покупця, що передана Покупцю Продавцем та підтверджена видатковими документами (п. 1.2.).

Згідно розділу 2 договору, ціна, вартість, марка Товару, тип його пакування та кількість наведені в Додатках, які є невід'ємною частиною цього договору. Ціна Товару наведена без урахування витрат на транспортування. Витрати Продавця по сплаті залізничного тарифу сплачуються Покупцем додатково одночасно з оплатою Товару. Ціна товару, що поставляється автомобільним транспортом Продавця, наведена з урахуванням витрат на транспортування (п. 2.1.). Кожний Додаток є окремою угодою, укладеною в межах цього Договору. Кожний наступний Додаток не відміняє та не призупиняє дію попередніх Додатків повністю або частково, якщо тільки в ньому не зазначено інше. Поставка Товару Продавцем на підставі письмової заявки Покупця є узгодженою поставкою Товару відповідно до умов Договору. Ціна Товару в такому випадку приймається згідно до Додатку, який передбачає відповідний вид транспортування (п. 2.2.).

Відповідно до п. 3.1. договору, Продавець зобов'язаний відвантажити партію Товару Покупцю протягом п'яти банківських днів з моменту отримання належно оформленої письмової заявки Покупця на відвантаження Товару.

Право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця в момент передачі товару перевізнику на станції відправлення, що підтверджується датою штемпеля залізничної станції Продавця (станції відправлення) в залізничній накладній (3.2.). Датою поставки Товару, що поставляється автомобільним транспортом: Продавця - є дата підписання Покупцем товарно-транспортних документів; Покупця - є дата оформлення товаро - транспортних документів. Право власності на Товар, що поставляється автомобільним транспортом, переходить до Покупця з дати поставки Товару. (п. 3.3.).

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору купівлі-продажу цементу та Додатків до нього позивач поставив відповідачу товар: залізничним транспортом в кількості 1285 т на загальну суму 1 335 417,60 грн. та автомобільним транспортом в кількості 202,78 т на загальну суму 198 976,68 грн., про що свідчать відповідні залізничні та вантажні накладні.

Отже, позивач виконав зобов'язання за Договором № 34 купівлі-продажу цементу та поставив відповідачу товару на загальну суму 1 776 299, 68 грн. в кількості 1 487,78 т.

Згідно з розділом 5 договору купівлі-продажу цементу, оплата за товар та залізничного тарифу проводиться відповідачем шляхом внесення грошових коштів за умовами наведеними в Додатках до Договору купівлі-продажу цементу на реквізити зазначені у цьому Договорі (п. 5.1.). Відповідач сплачує позивачу вартість перевезення вантажів залізничним транспортом в спеціалізованих вагонах-цементовозах загального парку залізничних доріг, а також власності відповідача та інших вагонних компаній, установленого Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, з врахуванням всіх діючих коефіцієнтів.

Додатками до договору купівлі-продажу цементу визначено строк для здійснення оплати відповідачем за поставлений товар, а саме:

- при поставки товару вагонними нормами, дата остаточного розрахунку на протязі 30 календарних днів з дати відвантаження товару (Додаток № 9 від 01.07.2013р., Додаток № 11 від 02.09.2013р., Додаток № 13 від 04.10.2013р. до договору № 34 від 01.01.2013р.);

- при поставки товару автомобільним транспортом дата остаточного розрахунку на протязі 30 календарних днів з дати відвантаження товару (Додаток № 7 від 15.05.2013р., Додаток № 8 від 15.05.2013р. до договору № 34 від 01.01.2013р.).

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, не зважаючи на встановлений договором строк для проведення розрахунків відповідач зобов'язання по оплаті отриманого товару в повному обсязі не виконав.

Так, відповідач здійснив оплату за поставку товару у розмірі 184 463,10 грн., що підтверджується банківськими виписками.

12.09.2014р. на адресу відповідача направлено претензію № 01/02-71 з вимогою сплатити суму заборгованості. Однак претензія залишена без відповіді.

Таким чином, сума основного боргу за поставлений, але не сплачений товар складає 1 591 836,58 грн., факт наявності якої підтверджується матеріалами справи.

Глава 50 Цивільного кодексу України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання, зокрема, ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, зобов'язання відповідача оплатити поставлений отриманий товар не припинено.

Відповідач доказів оплати товару за договором від 01.01.2013р. № 34 в сумі 1 591 836,58 грн. суду не надав.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 591 836,58 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того позивачем заявлено до стягнення 45 578,13 грн. 3% річних за загальний період з 26.09.2013р. по 26.09.2014р. та 232 091,89 грн. інфляції за період з 26.09.2013р. по 26.09.2014р.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Вимоги в частині стягнення 45 578,13 грн. 3% річних та 232 091,89 грн. інфляції є доведеними та задовольняються судом.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 102 912,27 грн. пені за загальний період з 26.09.2013р. по 06.04.2014р.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

За приписами ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 6.3. договору купівлі-продажу цементу сторонами узгоджено, що при порушенні строків розрахунків, передбачених п.5.1. та п.5.3. Договору, Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується та сплачується пеня, за кожний календарний день прострочення оплати від неоплаченої (несвоєчасно оплаченої) суми, а також збитки від інфляції, 3% річних та інші збитки продавця у зв'язку з неналежним виконанням покупцем своїх обов'язків, включаючи упущену вигоду.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.96 встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Факт прострочення платежу матеріалами справи доведено, нарахування позивачем пені в сумі 102 912,27 грн. за загальний період з 26.09.2013р. по 06.04.2014р. відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства. Перевіривши розрахунок пені суд встановив, що розрахунок здійснений вірно.

Разом з тим, п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачає право господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При прийнятті рішення суд бере до уваги, що відповідач знаходиться в населеному пункті, на території якого здійснюється антитерористична операція, тому при вирішенні питання про зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача, який порушив зобов'язання, суд об'єктивно оцінивши даний випадок, знаходить за можливе зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню, до суми 51 456,14 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі в сумі 39 448,38 грн. відноситься на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Бетон Нова» (84791, Донецька область, смт. Миронівське, вул. Совєтська, 42, ідентифікаційний код 32406629, п/р 8401 в філії Акціонерного банку «Південний», м. Донецьк, МФО 377012) на користь публічного акціонерного товариства «ХайдельбергЦемент Україна» (49044, м. Дніпропетровськ, вул. Барикадна, 15а, ідентифікаційний код 00292923, п/р 3000 ПАТ «ІНГ Банк Україна», МФО 300539) - 1 591 836 (один мільйон п'ятсот дев'яносто одна тисяча вісімсот тридцять шість) грн. 58 коп. основного боргу, 51 456 (п'ятдесят одна тисяча чотириста п'ятдесята шість) грн. 14 коп. пені, 45 578 (сорок п'ять тисяч п'ятсот сімдесят вісім) грн. 13 коп. 3% річних, 232 091 (двісті тридцять дві тисячі дев'яносто одна) грн. 89 коп. інфляції та 39 448 (тридцять дев'ять тисяч чотириста сорок вісім) грн. 38 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.А. Азізбекян

Повне рішення складено 10.03.2015р.