ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"18" березня 2015 р. Справа № 6/226-09

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя

Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Фомічової Наталії Миколаївни (вх. 1737 С/2), на ухвалу господарського суду Сумської області від 01.04.2010р. у справі № 6/226-09

за заявою Фізичної особи-підприємця Фомічової Наталії Миколаївни

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.04.2010р. (суддя Гордієноко М.І.) визнано вимоги кредитора ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" в особі Сумської філії АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" до боржника - Фізичної особи - підприємця Фомичової Н.М. у розмірі 1258175 грн.80коп. по справі № 6/226-09, які підлягають включенню в третю чергу задоволення вимог кредиторів.

Фізична особа-підприємець Фомічова Наталія Миколаївна з ухвалою суду першої інстанції не погодилась, звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 01.04.2010р. у справі №6/226-09 про банкрутство ФОП Фомичової Н.М. про визнання кредиторських вимог ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" в особі Сумської філії АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" до боржника - Фізичної особи - підприємця Фомичової Н.М. у розмірі 1258175 грн.80коп.

Одночасно скаржник просить про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поданого клопотання заявник посилається на те, що оскаржувана ухвала була розглянута за відсутності боржника, крім того, процесуальні документи направлялися за адресою: м. Суми, пр. М.Лушпи, 33, кв. 53, за якою заявник апеляційної скарги ніколи не проживав та не мав у власності.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для прийняття апеляційної скарги до провадження та відновлення строку на подання апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 93 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга подається на ухвалу місцевого господарського суду протягом п'яти днів з дня її оголошення місцевим господарським судом.

Отже, встановлений законом термін оскарження ухвали від 01.04.2010р. закінчився 06.04.2010р.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 ГПК України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

З правового контексту наведеної норми вбачається, що законодавець не передбачив обов'язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Колегія суддів зазначає, що як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв'язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

В обґрунтування поданого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, апелянт посилається на те, що процесуальні документи не надходили на його адресу, а надсилались на іншу, за якою навіть не проживає.

Однак, зазначене спростовується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2009 року ФОП Фомичова Н.М. звернулась до господарського суду Сумської області з заявою про порушення справи про банкрутство, в якій зазначено адресу боржника: 40030 м. Суми, проспект М.Лушпи, 33/53. до зазначеної заяви додано Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №476279, в якому зазначено, що місце проживання фізичної особи-підприємця є 40030 м. Суми, проспект М.Лушпи, 33 кв.53. Заява про порушення провадження у справі із зазначенням адреси боржника підписана боржником - Фомичовою Н.М. особисто.

Крім того у матеріалах справи містяться повернуті поштові повідомлення про вручення з процесуальними документами, які надсилались за адресою, вказаною у заяві боржника, з відміткою «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації №28 від 20.02.2013р., на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Згідно з п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У відповідності до п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р., № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Отже, господарським судом Сумської області не було порушено прав боржника, а саме неповідомлення його про судові засідання

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов'язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи частини першої статті 53 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну, заявником не наведено жодних обставин, які б були для нього об'єктивно непереборними та пов'язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій, а також належного обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження більш ніж чотири місяці з дня винесення оскаржуваної ухвали, у даному випадку правових підстав для відновлення пропущеного скаржником процесуального строку подання апеляційної скарги не вбачається.

Отже, можливість вчасного подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Сумської області від 01.04.2010р. залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер. Посилання апелянта на не направлення кореспонденції на його вірну адресу спростовується матеріалами справи та є недостатнім для задоволення заяви про відновлення пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги за тих обставин, що матеріали справи не містять доказів того, що апелянт не міг за об'єктивних обставин, що перешкоджали б йому раніше скористатись наданими законодавством процесуальними правами. Тому підстав для відновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку колегія суддів не вбачає.

А також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до усталеної практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 N 23436/03).

Таким чином, необхідною передумовою здійснення стороною права апеляційного оскарження є обізнаність з рішенням суду, що дає можливість заявнику викласти свої вимоги та зазначити підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення в апеляційному порядку, як того вимагає пункт 3 частини першої статті 94 ГПК України.

Як було зазначено апелянт протягом тривалого часу не скористався наданим йому процесуальним законом правом на ознайомлення із процесуальним документом, та його оскарження в передбаченому процесуальним законодавством порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання Фізичної особи-підприємця Фомічової Наталії Миколаївни про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Сумської області від 01.04.2010р. та повернення апеляційної скарги заявнику.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Фомічової Наталії Миколаївни підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 91, п. 4 ч.1 ст.97 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Фомічової Наталії Миколаївни на ухвалу господарського суду Сумської області від 01.04.2010р. у справі № 6/226-09 повернути заявникові.

Додаток: апеляційна скарга з додатками на 9 арк.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Плахов

Суддя І.А. Шутенко