номер провадження справи 12/178/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2015 Справа № 908/6121/14

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/6121/14

за позовом: Виконуючого обов'язки прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя, в інтересах держави, в особі Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерн "МТМ" Жовтневого району м. Запоріжжя.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг-Сервіс", м. Запоріжжя

про стягнення 17364,71 грн.

за участю представників:

від прокуратури - Машков-Масинець Д.І.

від позивача - Іванчик О.М., довіреність № 51/20-19 від 05.01.15 р.

від відповідача - Павличенко І.П., довіреність від 01.02.15 р.

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні з 03.02.2015 року по 24.02.2015 року, згідно вимог ст. 77 ГПК України було оголошено перерву, без винесення процесуального документа суду, за наслідком якого було складено протокол відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Виконуючий обов'язки прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя, в інтересах держави, в особі Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерн "МТМ" Жовтневого району м. Запоріжжя звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг-Сервіс" про стягнення заборгованості в сумі 13376,02 грн., пені в сумі 1297,84 грн., інфляційних витрат в сумі 2394,73 грн., трьох процентів річних в сумі 296,12 грн. за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 173 від 01.08.02 р.

До прийняття рішення у справі, позивач звернувся до суду, згідно ст. 22 ГПК України, із заявою про збільшення розміру позовних вимог у зв'язку із збільшенням періоду, за який стягуються штрафні санкції, тому просить стягнути з відповідача основний борг за період з листопада 2013 року по жовтень 2014 року в сумі 14358, 82 грн., пеню в сумі 1297, 84 грн., інфляційні в сумі 2394, 73 грн., три проценти річних в сумі 296, 12 грн.

Судом прийнято до уваги, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК України) слід розуміти збільшення або зменшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога.

З огляду на викладене, фактично відбулося збільшення розміру позовних вимог та формування нової ціни позову, в розумінні п. п. 3.10, 3.11. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами та доповненнями). Таким чином, має місце нова ціна позову, заявлена позивачем в заяві про збільшення позовних вимог, з якої спір вирішується судом по суті.

29 січня 2015 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання, за змістом якого останній підтверджує факт наявності заборгованості станом на 01.01.2015 року в сумі 17364, 71 грн. та просить надати можливість сплатити її з відстрочкою протягом трьох місяців. Вказане клопотання розцінюється судом як клопотання про відстрочення виконання рішення суду, подане в порядку ст.ст. 22, 121 ГПК України.

Прокурор та позивач проти надання розстрочки виконання рішення суду строком на три місяці не заперечили, про що повідомили суд у письмових поясненнях.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, приймаючи до уваги доводи прокурора, позивача та відповідача, суд встановив:

Позов прокурора мотивовано тим, що 01.08.2002 року між Концерном "Міські теплові мережі", як Енергопостачальною організацією (в редакції додаткової угоди від 01.10.2004 року), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білдінг-Сервіс», як Споживачем, був укладений договір № 713 про постачання теплової енергії в гарячій воді, далі Договір.

Відповідно до п. 1.2. Договору за цим договором Енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді і в потрібних йому обсягах, згідно п. 1.3., а Споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі Споживача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором.

Пунктом 1.3. Договору сторони погодили межі постачання Споживачу теплової енергії у гарячій воді. Пунктом 1.1. сторони погодили, що при виконанні цього Договору сторони керуються Правилами користування тепловою енергією, Правилами обліку, відпускання і споживання теплової енергії, Нормами та вказівками по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» і діючим законодавством України.

Пунктом 3.2.2. Договору передбачений обов'язок Споживача виконувати умови та порядок оплати теплової енергії в обсягах згідно рахунків за теплову енергію і в терміни, які передбачені розділом VI договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами обліку або розрахунковим способом.

Згідно з пунктами 5.4., 5.5. Договору визначено, що дата зняття Споживачем показань приладів обліку - 20 число поточного місяця; надання звіту теплопостачальної організації не пізніше 20-24 числа поточного місяця. Показники приладів обліку за звітний період є підставою для розрахунків Споживача з енергопостачальною організацією за спожиту теплову енергію.

Умовами пунктів 6.1. - 6.4. (в редакції Додаткових угод № 3/06 від 01.01.2006 року та від 10.05.2011 року) Договору передбачено, що розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій формі або в іншій формі, не забороненій чинним законодавством України відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін), діючих на час розрахунків. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Додатковою угодою № 3/06 від 01.01.2006 року пункт 6.3. Договору викладено в наступній редакції:

Споживач з 7 числа місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Енергопостачальної організації за адресою: вул. Артема, буд. № 79-А, тел. 787-65-93, документи за розрахунковий період:

- рахунок-фактуру;

- акт приймання-передачи теплової енергії;

- звіряння розрахунків (за вимогою Споживача).

Отриманий Акт прнймання-передачи теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Енергопостачальної організації на протязі п'яти днів з дати отримання. Датою отримання Акту вважається:

- при отриманні нарочним - дата вручення представнику Споживача;

- при направленні рекомендованим листом - дата зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту-3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів).

В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в Акті, Споживач зобов'язаний надати Енергопостачальній "тонізації нормативно обгрунтовані письмові заперечення до даного Акту з додаванням відповідних документів та загодити з Енергопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений строк - п'ять днів. У разі неотримання Аксу приймання-передачі, або обгрунтованих заперечені, в його підписанні у встановлений договором термін, Акт підписується Енергопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином Акт вважається погодженим і є підставою для проведення розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період.

При отриманні заперечень в підписанні Акту та доказів в обґрунтування заперечень до нього, Енергопостачальна організація розглядає їх та надає відповідь про прийняття або відмову у прийнятті заперечень у п'ятиденний термін. При прийнятті заперечень до Акту вносяться відповідні коригування в Акті наступного місяця. У разі відмови у прийнятті заперечень, Енергопостачальна організація надає нормативно обгрунтовану відповідь.

Якщо сторони не досягай згоди, то вони звертаються до господарського суду для вирішення спірних питань.

Відповідно до п . 6.5. Договору (в редакції Додаткової угоди від 10.05.2011 року) Споживач проводить розрахунки за цим Договором в строк не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі документів, перелічених у п. 6.3. Договору. Споживач має право проводити розрахунки шляхом взаємозаліку.

Згідно з п. п. 7.2.3 п. 7.2. Договору сторони дійшли згоди, що Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеня в розмірі 1,0 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу.

Відповідно до Пункту 10.1 що цей договір набуває чинності після підписання його обома сторонами та діє з 01 серпня 2002 року по 31 липня 2007 року. Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін про його розірвання. Усі зміни та доповнення до договору повинні бути оформлені письмово, узгоджені та підписані обома сторонами.

Згідно з п. 10.2. Договору він зупиняє свою дію у випадках:

а) прийняття рішення Господарським судом;

б) ліквідації сторін;

Докази розірвання договору в матеріалах справи відсутні, а тому умови договору є дійсними і на момент розгляду даного спору судом.

Прокурор в позові зазначає, що відповідач в порушення умов договору не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, а саме не здійснив оплату за спожиту теплову енергію за період з листопада 2013 року по вересень 2014 року, внаслідок чого у останнього виник борг в сумі 13376, 02 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з листопада 2013 року по жовтень 2014 року позивач відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 16018, 82 грн., про що свідчать акти приймання-передачі теплової енергії, зокрема:

акт приймання-передачі теплової енергії від 30.11.2013 року - на суму з ПДВ 2531, 09 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії від 31.12.2013 року - на суму з ПДВ 3148, 97 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії від 31.01.2014 року - на суму з ПДВ 3146, 50 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії від 28.02.2014 року - на суму з ПДВ 2576, 28 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії від 31.03.2014 року - на суму з ПДВ 2298, 04 грн;

акт приймання-передачі теплової енергії від 30.04.2014 року - на суму з ПДВ 807, 31 грн;

акт приймання-передачі теплової енергії від 31.05.2014 року - на суму з ПДВ 132, 89 грн;

акт приймання-передачі теплової енергії від 30.06.2014 року - на суму з ПДВ 159, 42 грн;

акт приймання-передачі теплової енергії від 31.07.2014 року - на суму з ПДВ 88, 52 грн;

акт приймання-передачі теплової енергії від 31.08.2014 року - на суму з ПДВ 69, 62 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії від 30.09.2014 року - на суму з ПДВ 77, 38 грн.;

акт приймання-передачі теплової енергії від 31.10.2014 року - на суму з ПДВ 982, 80 грн.

На підставі актів приймання-передачі теплової енергії позивачем були виписані рахунки на оплату від 30.11.2013 року, 31.12.2013 року, 31.01.2014 року, 28.02.2014 року, 31.03.2014 року, 30.04.2014 року, 31.05.2014 року, 30.06.2014 року, 31.07.2014 року, 31.08.2014 року, 30.09.2014 року, 31.10.2014 року.

Отримання відповідачем вищевказаних документів підтверджується наявними в матеріалах справи реєстрами на видачу рахунків та актів виконаних робіт, проте Акти за період з грудня 2013 року по жовтень 2014 року відповідачем не підписані . Однак жодних заперечень до них відповідач не надав, тому відповідно до положень п. 6.3 договору акти вважаються погодженими. Разом з тим, безпосередньо в судовому засіданні представник відповідача визнав борг.

Втім, вказана заборгованість відповідачем оплачена частково, а саме в сумі 1660, 00 грн. а тому за ним рахується борг в сумі 14358, 82 грн. Прокурор наполягає на задоволенні позову та зазначає, що на сплата за комунальну послуги порушує інтереси держави.

Оскільки відбулося несвоєчасне виконання грошового зобов'язання позивач намагається стягнути з відповідача пеню в сумі 1297, 84 грн. на підставі п. п. п. 7.2.3 п. 7.2. Договору. Так, Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеня в розмірі 1,0 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобов'язання з боку відповідача, в зв'язку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за загальний період з листопада 2013 року по жовтень 2014 року в сумі 296, 12 грн. та інфляційні втрати за вказаний період в сумі 2394, 73 грн.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір купівлі-продажу, різновидом якого є договір на постачання продукту, яким виступає теплова енергія та її види. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що учасниками судового процесу є суб'єкти господарювання, в розумінні ст. 55 ГК України, тому до спірних правовідносин слід застосувати норми права, які регулюють питання постачання продукції - теплової енергії, зокрема договір постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Так, згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Тобто, положення про порядок оплати товару - теплової енергії, його ціни, порядку розрахунків потрібно брати із загальних положень, присвячених договору купівлі-продажу, а саме використовувати вимоги ст. ст. 655-697 ЦК України

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов'язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Відповідно до спеціальної норми права, передбаченої у статтях 24, 25 Закону України "Про теплопостачання" № 2633-IV від 02.06.2005 року споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, а також відповідних нормативно-правових актів. Статтями 24, 25, 26, 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.2004 року передбачені умови укладення договорів на теплопостачання.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Прокурором доведено суду порушення інтересів держави у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, а саме не здійснення останнім оплати за спожиту теплову енергію, а наявність заборгованості в сумі 14358, 82 грн. підтверджено актами приймання-передачі теплової енергії та виставленими до оплати рахунками, які є первинними документами, згідно яких проводяться розрахунки між сторонами у справі, а також підписаним між сторонами актом звірки розрахунків станом на 21.01.2015 року. Відповідач доказів оплати боргу суду не надав, наявність боргу визнав.

За такими обставинами, позов Виконуючого обов'язки прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя, в інтересах держави, в особі Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерн "МТМ" Жовтневого району до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг-Сервіс" про стягнення основного боргу в сумі 14358, 82 грн. за Договором № 713 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.08.2002 року обґрунтований та підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобов'язання з оплати спожитої теплової енергії за умовами договору з боку відповідача залишились невиконаними належним чином.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Несвоєчасне виконання грошових зобов'язань підтверджено обставинами та доказами у справі, а наданий позивачем розрахунок пені, яка розрахована за кожним актом окремо, відповідає вимогам частини 6 статті 232 ГК України, у зв'язку із чим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в сумі 1297, 84 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення оплати відповідачем спожитої теплової енергії за договором, а наданий розрахунок трьох процентів річних та інфляційних відповідає вимогам вказаної статті, тому позов щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 296, 12 грн. та інфляційних в сумі 2394, 73 грн. за загальний період з листопада 2013 року по вересень 2014 року підлягає задоволенню.

Щодо надання відстрочки виконання рішення суду, слід зазначити наступне.

Статтею 121 ГПК України передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для розстрочки, відстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Законодавець визначає, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Слід мати на увазі, що відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний термін звільнення приміщення, повернення майна тощо.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Подане Товариством з обмеженою відповідальністю «Білдінг-Сервіс» клопотання щодо надання відстрочки виконання рішення суду строком на три місяці мотивовано тими обставинами, що товариство проводить роботу на об'єктах, які фінансуються із Державного бюджету та плата за виконану роботу проводиться із затримкою. При цьому також зазначає, що на теперішній час заборгованість Державного бюджету перед ТОВ «Білдінг-Сервіс» складає: 13700,00 грн. (реконструкція спортивного комплексу "Юність" УКБ Запоріжжя), 27187,02 грн. (реконструкція водопроводу по вул. Приморській м. Василівка Запорізької області УКБ ЗОДА). Разом з тим вказує, що на поточний 2015 рік Товариство з обмеженою відповідальністю «Білдінг-Сервіс» був укладений договір щодо виконання робіт: "Реконструкція хірургічного відділення обласної клінічної дитячої лікарні м. Запоріжжя" на загальну суму 836764,00 грн., "Реконструкція водопроводу по вулиці Миру та вулиці Приморської м. Василівка" на загальну суму 986211,09 грн., "Капітальний ремонт дому по вулиці Кругова 148 м. Запоріжжя" на загальну суму 92567,11 грн.

Однак, доказів скрутного фінансового становища підприємства, з якими закон повязує надання судом відстрочки виконання рішення заявником не надано, а тому подане клопотання не підлягає задоволенню.

Разом з тим, слід звернути увагу заявника, що він не позбавлений права звернутися до суду із клопотанням в порядку ст. 121 ГПК України з наданням відповідних доказів.

Судовий збір за подання позовної заяви, від сплати якого прокурор у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг-Сервіс" в дохід державного бюджету відповідно до ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 24.02.2015 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 25 Закону України "Про теплопостачання", ст. ст. 24, 25, 26, 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. ст. 55, 193, 230, 231, 232 ГК України, ст. ст. 254, 530, 599, 611, 625, 629, 655, 692, 714 ЦК України, ст. ст. 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 77, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 , ст. 121 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Виконуючого обов'язки прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя, в інтересах держави, в особі Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерн "МТМ" Жовтневого району до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг-Сервіс" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг-Сервіс", 69002, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 68-А, , на користь:

- Концерну "Міські теплові мережі", 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , п/р зі спеціальним режимом використання № 1951 у Філії-Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 313957, в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Жовтневого району м. Запоріжжя, 69002, м. Запоріжжя, вул. Артема, буд. 79-А, борг в сумі 14 358 (чотирнадцять тисяч триста п'ятдесят вісім) грн. 82 коп., пеню в сумі 1297 (одна тисяча двісті дев'яності сім) грн. 84 коп., три проценти річних в сумі 296 (двісті дев'яносто шість) грн. 12 коп., інфляційні витрати в сумі 2394 (дві тисячі триста дев'яносто чотири) грн. 73 коп., видавши наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Білдінг-Сервіс", 69002, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 68-А, , на користь:

- Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжі (Орджонікідзевський район); банк одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій області; МФО 813015; ; р/р № 3007; код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності банку - 206) витрати зі сплати судового збору в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено - 02.03.2015 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.