ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2015 р.Справа № 923/1482/13
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Головея В.М.,

суддів: Шевченко В.В., Ярош А.І.,

при секретарі судового засідання: Максіміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Дудченко В.М. (за довіреністю),

від відповідача - Дружина Т.Г. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю м'ясокомбінату «Ювілейний»

на рішення господарського суду Херсонської області від 23.12.2014

по справі № 923/1482/13

за позовом Фізичної особи-підприємця Фісуненко-Сердюкової Інни Анатоліївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю м'ясокомбінату «Ювілейний»

про визнання недійсними додаткових угод та пункту договору

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 12.03.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року Фізична особа-підприємець Фісуненко-Сердюкова Інна Анатоліївна (далі - ФОП Фісуненко-Сердюкова І.А., позивач) звернулась до господарського суду Херсонської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю м'ясокомбінату «Ювілейний» (далі - ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний», відповідач) про визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 27.10.2010 року до договору поставки № МК - 88-09/10 від 01.02.2009 року та визнання недійсним пункту 4.6. договору поставки № МК -88-09/10 від 01.02.2009 року в редакції від 27.10.2010 року, а також про визнання недійсною додаткової угоди №5, укладеної 27.02.2013 року до договору поставки № МК - 88-09/10 від 01.02.2009 року (з врахуванням заяви від 06.11.2013 про збільшення позовних вимог).

Позов обґрунтований тим, що додатковою угодою №2 до договору поставки №МК - 88-09/10 від 01.02.2009 року (далі - додаткова угода №2) сторони встановили графік погашення простроченої заборгованості ФОП Фісуненко-Сердюкової І.А. у розмірі 3 200 000,00 грн. з 27.10.2010 року по 30.09.2011 року. Додатковою угодою №5 від 27.02.2013 р. сторони узгодили/підтвердили наявність та розмір дебіторської заборгованості позивача перед відповідачем у розмірі 4 840 776,18 грн. та затвердили графік погашення цієї заборгованості. Позивач посилається на те, що оспорювані додаткові угоди укладені ним внаслідок помилки, оскільки простроченої заборгованості позивача перед відповідачем на момент укладення угод не існувало.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 23.12.2014 позов ФОП Фісуненко-Сердюкової І.А. задоволено, визнано недійсними укладені між позивачем та відповідачем: - додаткову угоду № 2 від 27.10.2010 року до договору поставки №МК - 88-09/10 від 01.02.2009 року; - пункт 4.6. договору поставки № МК -88-09/10 від 01.02.2009 року в редакції від 27.10.2010 року; - додаткову угоду №5 від 27.02.2013 року до договору поставки № МК - 88-09/10 від 01.02.2009 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2 294,00 грн. витрат по сплаті судового збору та 15 228,00 грн. витрат по сплаті вартості експертизи.

Задовольняючи позов господарський суд зазначив, що під час укладення спірних додаткових угод, враховуючи обсяг господарських операцій за значний проміжок часу, позивач помилявся щодо наявності його заборгованості перед відповідачем, тобто неправильно сприймав права та обов'язки сторін за спірними додатковими угодами, що вплинуло на його волевиявлення, і є підставою вважати, що в іншому разі угоди не були в укладені.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило рішення скасувати, прийняти нове, яким в задоволенні заявлених позовних вимог - відмовити.

Скаржник вважає, що рішення прийнято з порушення норм матеріального права, не з'ясовані обставини, які мають значення для справи, висновки не відповідають обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

В судовому засіданні 03.03.2015 представник позивача надав пояснення, в яких просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.03.2015 надала пояснення, якими підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила задовольнити останню.

03.03.2015 в судовому засіданні, судова колегія оголосила перерву до 12.03.2015.

10.03.2015 та 12.03.2015 до Одеського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення разом з додатковими доказами по справі.

Судова колегія в судовому засіданні 12.03.2015 з'ясувавши думки представників сторін щодо додатково наданих документів у письмових поясненнях відповідача, вирішила долучити останні до матеріалів справи.

12.03.2015 представники сторін підтримали пояснення надані в судовому засіданні 03.03.2015.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2009 між ФОП Фісуненко-Сердюкова І.А. (покупець) та ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний» (постачальник) укладено договір поставки № МК-88-09/10 (надалі за текстом - договір поставки), за умовами якого, постачальник зобов'язався здійснювати поставку товарів, а покупець зобов'язався здійснити оплату поставленого товару. Строк дії договору поставки, відповідно до п. 10.1 було встановлено до 31.12.2009 року. Згідно додаткової угоди № 1 від 18.12.2009 року строк дії договору поставки було продовжено до 01.10.2011 року.

27.10.2010 року між сторонами була укладена додаткова угода № 2 відповідно до п. 1 якої розділ 4 договору поставки № МК-88-09/10 від 01.02.2009 року доповнено п. 4.6., відповідно до якого сторони встановили графік погашення простроченої заборгованості покупця в розмірі 3 200 000,00 грн. Кінцевий термін погашення вказаної заборгованості встановлено до 30.09.2011.

27.02.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 5 до зазначеного вище договору поставки. Відповідно до пункту 1 додаткової угоди № 5 сторони підтверджують наявність у покупця заборгованості перед постачальником станом на 26.02.2013 року в сумі 4 840 776, 18 грн.

Враховуючи значний обсяг наданих сторонами до суду первинних облікових документів за значний проміжок часу, викладених більш ніж на двох тисячах аркушах, встановлення обставин щодо наявності заборгованості та її суми на дату укладення додаткових угод № 2 від 27.10.2010 та № 5 від 27.02.2013 до договору поставки №МК-88-09/10 від 01.02.2009 потребує спеціальних знань, господарський суд на підставі ч. 1 ст. 41 ГПК України, ухвалою суду від 20.12.2014 призначив судову економічну експертизу з метою встановлення фактичної простроченої заборгованості на момент укладення оспорюваних додаткових угод.

Проведення експертизи було доручено науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при УМВС України в Херсонській області.

Приймаючи рішення господарський суд прийняв до уваги висновок експерта від 24.11.2014 № 102 (а.с. 37-57, том 18), в якому зазначено, що розмір заборгованості позивача за поставлений товар за договором поставки № МК-88-09/10 від 01.02.2009 станом на 27.10.2010 у сумі 3 200 000,00 грн. та станом на 27.02.2013 сумі 4 840 776,18 грн. підтвердити документально не надається можливим. Крім цього, зазначено, що згідно наданих сторонами первинних документів заборгованість позивача перед відповідачем за обома спірними додатковими угодами до договору відсутня та існує передплата.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами встановленими ст. 43 цього Кодексу.

Судова колегія вважає, що вищевказаний висновок судового експерта не є належним доказом по даній справі, адже в експертному висновку зазначено, що на дослідження не надано зведені документи бухгалтерського обліку зобов'язань зі сторони позивача за рахунком 631 та дебіторської заборгованості зі сторони відповідача за рахунком 361, акти звіряння взаємних розрахунків, що були надані на дослідження, підписано обома сторонами (крім тих, що підписано тільки зі сторони ТОВ), але у них відсутні показники щодо руху товару та коштів за даними ФОП Фісуненко-Сердюкової І.А. Переплата судово-економічною експертизою за поставлену продукцію встановлена на підставі реєстрів, наданих позивачем, однак зазначені реєстри не є первинними бухгалтерськими документами у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підставі яких здійснюється бухгалтерський облік господарської операції, оскільки не містять дату, місце складання документу, зміст та обсяг господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що мають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім цього, з висновку експерта від 24.11.2013 вбачається, що останнім не були дослідженні всі первинні документи, у зв'язку з чим підтвердити документально розмір заборгованості не надається можливим.

Отже, при проведенні дослідження первинних документів за оспорюваним договором поставки експертом не були враховані всі первинні документи, які підтверджують господарські взаємовідносини між сторонами за договором поставки, як того вимагає бухгалтерсько-економічне дослідження.

Як позивач так і господарський суд посилаючись на ст. 229 ЦК України вважають, що додаткові угоди № 2 та № 5 до договору поставки від 01.02.2009 укладені під впливом помилки.

Однак, судова колегія не погоджується з такими висновками, у зв'язку з наступним.

В п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013, № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» роз'яснено, що за змістом статті 229 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним.

Під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною правочину предмета чи інших істотних умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено. Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину або такі якості його предмета, які значно знижують можливість його використання за призначенням. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути або їх усунення вимагає значних витрат від особи, що помилилася, - з урахуванням її майнового становища, характеру діяльності тощо. Обставини, з приводу яких помилилася особа, мають бути наявними на час вчинення правочину.

Обов'язок доведення відповідних обставин покладається на позивача.

Не вважається помилкою щодо якості продукції (товару, іншого майна) неможливість її використання або утруднення в її використанні, які сталися після виконання хоча б однією з сторін зобов'язань, що виникли з правочину, і не пов'язані з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка у мотивах правочину (тобто в обставинах, у зв'язку з якими особа вчиняє правочин) або незнання стороною правочину норм законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2014 року позивач звернувся до Новокаховського міського суду з позовом в тексті якого, зазначив: «Згідно умов додаткової угоди №2 від 27.10.2010 до договору поставки №МК-88-09/10 від 01.02.2009 Сторони встановили графік погашення простроченої заборгованості покупця в розмірі 3 200 000,00 грн. В подальшому, на поточний рахунок ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний» позивачем, з призначенням платежу «За ковбасні вироби згідно доп. Угоди від 27.10.10.», було перераховано грошові кошти в сумі 11 404 404,00 грн.. З вказаних коштів частина, а саме 3 200 000,00 грн. була перерахована, відповідно, на виконання угоди від 27.10.2010. Решта коштів в сумі 8 204 404,00 грн. були перераховані помилково». З викладеного вбачається, що ФОП Фісуненко-Сердюкова І.А. не вважає помилковим підписання угоди №2, до цього ж перерахування 3 200 000,00 грн. на думку останньої є правомірним на виконання графіку погашення заборгованості, погодженому сторонами додатковою угодою №2 від 27.10.2010.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що наведені докази свідчать про наявність у позивача станом на 27.10.2010 боргу перед відповідачем в сумі 3 200 000,00 грн. за договором поставки і виключає наявність помилки ФОП Фісуненко-Сердюкової І.А. при визначенні суми заборгованості під час укладання додаткової угоди №2 від 27.10.2010 до договору поставки № МК-88-09/10 від 01.09.2009.

Що стосується помилки позивача при підписанні додаткової угоди №5 від 27.02.2013 до договору поставки № МК-88-09/10 від 01.09.2009, судова колегія зазначає, що на виконання вказаної угоди відповідно до узгодженого сторонами графіку погашення суми боргу, здійснила три платежі на загальну суму 159 966,00 грн.. Означений факт встановлений рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2013 у справі №200/9804/13-ц. Також даним рішенням встановлений розмір заборгованості позивача перед відповідачем станом на 27.02.2013 в розмірі 4 840 776,18 грн. Вказане рішення залишено без змін апеляційною та касаційною інстанціями (т.18, а. с. 71-76) та відповідно до ст. 35 ГПК України має преюдиціальне значення для вирішення даної справи.

Крім цього, 05.11.2013 на забезпечення виконання додаткової угоди №5 між сторонами укладений Договір про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І. 27.02.2013 року за реєстром №4349, умовами якого сторони узгодили, що іпотека за цим договором є засобом забезпечення виконання іпотекодавцем (позивачем) зобов'язань за Договором поставки МК 88-09/10 від 01.02.2009 року, укладеним між ТОВ м'ясокомбінат «Ювілейний» та Приватним підприємцем Фісуненко-Сердюковою І.А. з усіма додатками і додатковими угодами до нього, як укладеними на сьогоднішній час (в тому числі але не виключно додатковою угодою №5 від 27.02.2013) так і таким, які можуть бути викладені до закінчення строку дії договору... Заборгованість за поставлений товар станом на 26 лютого 2013 року в розмірі 4 840 776,18 грн. зі строком погашення до 30.12.2015 згідно графіку та іншими умовами погашення зазначеної заборгованості, визначеними Договором, що встановлює основне зобов'язання та додатковими угодами до нього, втому числі й тими, що будуть укладені в майбутньому (п. п. 2., 3.1. договору від 05.11.2013).

Таким чином, позивач після підписання додаткової угоди №5 здійснила низку послідовних конклюдентних дій, спрямованих на виконання цієї угоди, що виключає можливість помилки у визнанні суми боргу при укладанні додаткової угоди №5.

З огляду на встановлене, колегія суддів вважає, що у господарського суду не було підстав вважати недійсними додаткову угоду № 2 від 27.10.2010 року до договору поставки № МК - 88-09/10 від 01.02.2009 року, пункт 4.6. договору поставки № МК -88-09/10 від 01.02.2009 року в редакції від 27.10.2010 року та угоду №5 від 27.02.2013 року до договору поставки № МК - 88-09/10 від 01.02.2009 року. Крім цього, застосування до спірних правовідносин ст. 229 ЦК України є порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування оспорюваного судового рішення.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки господарського суду.

Статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що апеляційну скаргу ТОВ м'ясокомбінату «Ювілейний» необхідно задовольнити, рішення господарського суду - скасуванню, у задоволенні позовних вимог ФОП Фісуненко-Сердюковій І. А. - відмовити.

Керуючись cm. cm. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю м'ясокомбінату «Ювілейний» - задовольнити.

2. Рішення господарського суду Херсонської області від 23.12.2014 - скасувати.

3. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Фісуненко-Сердюковій Інні Анатоліївні в задоволенні позовних вимог.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12.03.2015 року.

Головуючий суддя Головей В.М.

Судді Шевченко В.В.

Ярош А.І.