КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Справа№ 911/3331/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

за участю представників cторін:

позивача: Бойко С.В., довіреність б/н від 11.03.15,

відповідача 1 (в приміщенні господарського суду Тернопільської області): Свірський Т.В., довіреність № б/н від 06.03.2014 р.;

відповідача 2: не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Постолівська"

на рішення господарського суду Київської області від 14.10.2013 р.

у справі №911/3331/13 (суддя - Наріжний С.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг", м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Постолівська", Тернопільська обл., Гусятинський р-н, с. Постолівка

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Акруа", Київська обл., м. Бровари

про стягнення 380244,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (далі - позивач) заявлено позов до Товариства з обмеженої відповідальністю "Агрофірма "Постолівська" (далі - відповідач 1) та Товариства з обмеженої відповідальністю "Акруа" (далі - відповідача 2) про стягнення 380244,59 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 14.10.2013 року у справі №911/3331/13 позов задоволено частково. Солідарно стягнуто з Товариства з обмеженої відповідальністю "Агрофірма "Постолівська" () та Товариства з обмеженої відповідальністю "Акруа" () на користь Товариства з обмеженої відповідальністю "Хімагромаркетинг" () 28415 (двадцять вісім тисяч чотириста п'ятнадцять) грн. 87 коп. пені, 323412 (триста двадцять три тисячі чотириста дванадцять) грн. 84 коп. процентів річних та 7604 (сім тисяч шістсот чотири) грн. 89 коп. судового збору. В частині позову про стягнення 28415 (двадцять вісім тисяч чотириста п'ятнадцять) грн. 87 коп. пені відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Постолівська" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Київської області від 14.10.2013 року по справі №911/3331/13 частково. Прийняти нове рішення, яким частково відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог стосовно стягнення процентів річних в сумі 97 023,85 грн. (30 % від заявленої в позові суми).

В своїй апеляційній скарзі ТОВ "Агрофірма Постолівська" зазначило, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок чого винесено суперечливе рішення, яке базується виключно на доводах позивача.

Позивач в своєму письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Постолівська" залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (продавець, ТОВ "Хімагромаркетинг") та відповідачем 1. - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Постолівська" (покупець, ТОВ "Агрофірма "Постолівська" ) укладено договір поставки № АП-18-0013 від 27.02.2012 р. та договір поставки № АП-18-0329 від 22.08.2012р., відповідно до умов яких (п. 1.1.) продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти й оплатити засоби захисту рослин (далі - товар), перелік яких визначений у договорах.

Відповідно до п. 5.2 договорів поставки № АП-18-0013 від 27.02.2012р. та № АП-18-0329 від 22.08.2012р. відповідач 1 відповідає за несвоєчасну оплату товару і сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Пунктом 5.3. договорів передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через три роки від дня, коли це зобов'язання повинне було бути виконане.

Так, у забезпечення виконання кредитних зобов'язань між 27.08.2012р. між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" та відповідачем 2 -Товариством з обмеженою відповідальністю "Акруа" укладено Договір поруки №ПР-18-0329 (далі - Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, TOB "Акруа" є поручителем перед TOB "Хімагромаркетинг" за належне виконання зобов'язань TOB "Агрофірма "Постолівська" по Договору поставки № АП-18-0013 від 27.02.2012р., Договору поставки № АП-18-0329 від 22.08.2012р. та додатковим договорам до них.

Відповідно до п. 1.2. Договору поруки, у разі порушення TOB "Агрофірма "Постолівська" основного договору (Договору поставки № АП-18-0013 від 27.02.2012р., Договору поставки № АП-18-0329 від 22.08.2012р.) TOB "Агрофірма "Постолівська" та TOB "Акруа" відповідають перед TOB "Хімагромаркетинг" як солідарні боржники.

З огляду на вищевикладені положення, відповідач 2 - TOB "Акруа" зобов'язався відповідати за своєчасне та повне виконання відповідачем -1 - TOB "Агрофірма "Постолівська".

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" звернулось до господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Постолівська" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімінвест-плюс" 784359,89 грн. заборгованості за договором поставки №ПА-18-0013 від 27.02.2012р., договором поставки №АП-18-0329 від 22.08.2012р. та договором поруки №ПР-18-0013 від 27.08.2012р. Предметом спору господарського суду міста Києва у справі № 5011-57/17599-2012 були вимоги, зокрема, про стягнення суми боргу 435909,84 грн. по договору - 1 та 204232 грн. по договору - 2, разом 640141,84 грн., 11068,79 грн. пені за період з 21.11.2012 р. по 28.11.2012 р. по договору - 1 та за період з 11.11.2012 р. по 28.11.2012 р. по договору - 2, а також 29597,65 грн. відсотки річних відповідно. Рішенням господарського суду міста Києва від 12.02.2013 р. у справі № 5011-57/17599-2012 позовні вимоги TOB "Хімагромаркетинг" задоволено.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання в частині сплати основного боргу в сумі 640141,84 грн. взятого на себе за договору поставки № АП-18-0013 від 27.02.2012 р. та договору поставки № АП-18-0329 від 22.08.2012 р. ТОВ "Агрофірма "Постолівська", про що встановлено у рішенні господарського суду міста Києва від 12.02.2013 р. у справі № 5011-57/17599-2012, було виконано частково, а саме: 11.02.2013 р. на суму 20000 грн. та 13.06.2013 р. на суму 100000 грн. по договору - 2; 27.06.2013 р. на суму 150000 грн., 03.07.2013 р. на суму 150000 грн., 11.07.2013 р. на суму 80001,62 грн., на суму 100016,15 грн. та на суму 300000 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачі є такими, що прострочили виконання зобов'язань перед позивачем за договором поставки № АП-18-0013 від 27.02.2012 р. та за договором поставки № АП-18-0329 від 22.08.2012 р. зі сплати суми основного боргу, у зв'язку з цим позивач звернувся до суду у даній справі про стягнення солідарно з відповідачів відсотків річних та пені по договорам поставки.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4. ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Згідно з п. 5.5. Договорів поставки № АП-18-0013 від 27.02.2012р. та № АП-18-0329 від 22.08.2012р., визначено, що сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановлюють її у розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 (дев'яноста) днів з дати, коли товар повинен бути сплачений відповідачем 1 та 96% річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев'яноста календарних днів.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що у TOB "Хімагромаркетинг" виникло право вимоги щодо нарахування пені та процентів річних згідно договорів поставки за період з 29.11.2012 р. по 02.08.2013 р.

Позивачем було нарахована сума відсотків річних по договору - 1 та по договору - 2 за період з 29.11.2012 р. по 02.08.2013 р. 323412,84 грн., сума нарахованої пені по договору - 1 по договору - 2 за період з 29.11.2012 р. по 02.08.2013 р. 56831,75 грн.

Отже, за розрахунком позивача, розмір відсотків річних складає 323412,84 грн. Розрахунок відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому зазначена вимога підлягає задоволенню.

Також, позивачем була заявлена вимога про стягнення нарахованої пені по договору - 1 по договору - 2 за період з 29.11.2012 р. по 02.08.2013 р. 56831,75 грн. Судом першої інстанції було зменшено розмір пені з 56831,75 грн. на 28415,87 грн.

При зменшенні розміру пені суд першої інстанції врахував те, що відповідачем 1 виконано зобов'язання зі сплати заборгованості повністю, наслідком порушення зобов'язання носило сезонний характер виробництва аграрного підприємства, а також, врахував те, що сторонами договору передбачено значну за розміром процентну ставку річних в розмірі 96% від несплаченої ціни товару, що забезпечує компенсацію кредитору понесених збитків, тому суд зменшив розмір пені на 50 % до 28415,87 грн.

Згідно п. 3 ст. 83 ГПУ України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ст. 233 Господарського кодексу у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо зменшення розміру пені до 28415,87 грн.

Також, апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає що розглядаючи справу в господарському суді Київської області, було порушено правила територіальної підсудності, а саме ст. 15 ГПК України, у зв 'язку з чим рішення підлягає скасуванню.

Згідно ч.3 ст.15 ГПК України, справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. ТОВ «АГРОФІРМА «ПОСТОЛІВСЬКА» (48236, Тернопільська обл., Гусятинський район, село Постолівка) та ТОВ «АКРУА» (місцезнаходження: 07400, Київська обл., м.Бровари, вул. Київська. 290) являються солідарними боржниками, у зв'язку із укладенням договору Поруки між ТОВ «ХІМАГРОМАРКЕТИНГ» та ТОВ «АКРУА». Відповідно до п. 1.1 Договору Поруки, ТОВ «АКРУА» є поручителем перед ТОВ «ХІМАГРОМАРКЕТИНГ» за належне виконання зобов'язань ТОВ АГРОФІРМА «ПОСТОЛІВСЬКА» по Договору Поставки № АП-18-0013 від 27.02.2012р., Договору Поставки № АП-18-0329 від 22.08.2012р. та додатковим договорам до них. Поручитель зобов'язуються відповідати за своєчасне та повне виконання відповідачем - 1 зобов'язань.

Відповідно до умов Договору Поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язання Боржником в повному обсязі.

Таким чином позивач правомірно скористався свої правом, передбаченим ч.3 ст.15 ГПК України, та звернувся із позовом до господарського суду Київської області, за місцезнаходженням одного із відповідачів, а саме ТОВ «АКРУА».

Беручи до уваги наведене, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Київської області від 14.10.2013 року у справі №911/3331/13 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Постолівська" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Київської області від 14.10.2013 року у справі №911/3331/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Постолівська" - без задоволення.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов