ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року Справа № 910/22288/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Черкащенка М.М. Нєсвєтової Н.М. (доповідач) Жукової Л.В.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет"
на рішення та постановугосподарського суду міста Києва від 05.11.2014 Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014
у справі№ 910/22288/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Чиста планета"
до1.Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет" 2.Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" 3.Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
простягнення 220708,27 грн.
за участю представників сторін:

від позивача: Капран Р.В., Братцева Н.С. - за довіреностями;

від відповідача-1: Галкіна І.В. - за довіреністю;

від відповідача-2: не з'явився;

від відповідача-3: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чиста планета" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет", Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про стягнення 220 708,27 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.11.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 у справі №910/22288/14 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста планета" заборгованість у розмірі 170 743,22 грн., пеню у розмірі 18 556,09 грн., 3% річних у розмірі 3 336,25 грн., інфляційні втрати у розмірі 25 072,71 грн. та судовий збір у розмірі 4 414,17 грн.

Стягнуто з Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста планета" заборгованість у розмірі 1 050 грн. 00 коп. Провадження у справі в частині стягнення з Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" заборгованості у розмірі 950,00 грн. припинено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста планета" заборгованість у розмірі 350,00 грн. Провадження у справі в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 650,00 грн. припинено.

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями судів, ТОВ "АТБ-маркет" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 та рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2014 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 01.01.2013 між ТОВ "Чиста планета" (постачальник) та ТОВ "АТБ-маркет" (покупець) укладено договір поставки № 37820, за умовами якого, постачальник зобов'язується в порядку та строки, встановлені договором, передати товар у власність покупця, у встановленій кількості, належної якості та по узгодженій вартості, а останній прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених в даному договорі.

Згідно з пунктом 1.2. договору найменування, асортимент та ціна товару, що постачається за даним договором, вказується в додатку № 1 до даного Договору (специфікація/прайс-лист), який являється невід'ємною його частиною. Сторони у обов'язковому порядку заповнюються всі рядки специфікації.

За змістом пункту 3.1. Договору покупець після прийняття товару та необхідних документів зобов'язаний здійснити оплату за товар у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 90 календарних днів з дня поставки. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що належить до сплати, списується з банківського рахунку покупця на рахунок постачальника. У випадку, коли останній день строку оплати припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день банківської установи, днем виконання зобов'язань є перший за ним робочий день.

Відповідно до пункту 10.1. договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє протягом 12 місяців.

Додатком №1 до договору сторонами було погоджено специфікацію товару, що мав поставлятися позивачем відповідачу-1.

Судами встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язання за договором поставки, 26.10.2013 між ТОВ "Чиста Планета" (кредитором) та Приватним підприємством "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" (поручителем) укладено договір поруки, за умовами якого, поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором на суму не більше 2000,00 грн. за виконання зобов'язань ТОВ "АТБ-Маркет" щодо оплати вартості товару, поставленого кредитором боржнику.

Також, в забезпечення виконання зобов'язання за договором поставки, 26.10.2013 між ТОВ "Чиста Планета" (кредитором) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (поручителем) укладено договір поруки, за умовами якого, поручитель, зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором на суму не більше 1000,00 грн. за виконання зобов'язань ТОВ "АТБ-Маркет" щодо оплати вартості товару, поставленого кредитором боржнику.

Судами попередніх інстанцій на підставі поданих до матеріалів справи доказів встановлено, що на виконання умов договору поставки за період з 01.10.2013 по 30.12.2013 постачальник поставив покупцю замовлений товар на загальну суму 3 219 350, 40 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями видаткових накладних та товарно-транспортних накладних на поставку товару, які підписані сторонами та скріплені їх печатками, а також підписаним сторонами актом звірки станом на 23.10.2013.

Однак, відповідач свої зобов'язання за договором щодо повної та своєчасної сплати вартості поставленого товару не виконав, у зв'язку з чим, у нього виникла заборгованість у сумі 173743,22 грн., що стало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Колегія вважає висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет" достатньо обґрунтованими, враховуючи наступне.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 цього ж кодексу передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 712 названого кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містяться і у статті 265 Господарського кодексу України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

В частині першій статті 691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до частин першої та другої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а також покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За умовами пункту 3.1. договору поставки, покупець, після отримання товару та необхідних документів, зобов'язаний здійснити оплату за товар в безготівковій формі шляхом переказування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 90 календарних днів з дня поставки.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

На підставі поданих до матеріалів справи доказів, судом першої інстанції встановлено, що заборгованість відповідача на час вирішення спору судом склала 173743,22 грн., що в установленому законом порядку не спростовано.

За таких обставин, враховуючи сплату відповідачем-2 частину суми основної заборгованості у розмірі 950,00 грн., а відповідачем-3 заборгованості у розмірі 650,00 грн., суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з ТОВ "АТБ-маркет" на користь ТОВ "Чиста планета" заборгованості у розмірі 170 743,22 грн.; з Приватного підприємства "Український інформаційних центр екологічних технологій експертизи та аудиту" на користь ТОВ "Чиста планета" заборгованості у розмірі 1050,00 грн.; з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ТОВ "Чиста планета" заборгованості у розмірі 350,00 грн.

Крім того, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили посилання ТОВ "АТБ - маркет" на невідповідність первинних облікових документів обов'язковим вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" № 996-XIV від 16.07.1999 та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, з огляду на наступне.

Згідно статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

З поданих до матеріалів справи видаткових накладних вбачається, що зі сторони відповідача-1 товар був отриманий, що підтверджується підписами на накладних, завірених штампом ТОВ "АТБ-Маркет".

Вимоги наведених норм чинного законодавства щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як "інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції" лише альтернативно такому обов'язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, відповідно до пункту 64 Постанови Кабінету Міністрів України №1893 від 27.11.1998 "Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію", яка є обов'язковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, порядок обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство. Згідно п. 65 зазначеної постанови, особи, які персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій. Виходячи з вищезазначеного, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.

Оскільки ТОВ "АТБ-Маркет" не заперечує проти автентичності відтиску штампу, здійсненого на видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, а матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату зазначених штампів, їх підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі ТОВ "АТБ-Маркет", суди дійшли висновку, що відтиск штампів підприємства, наявний, зокрема, на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку - прийнятті товару).

Також, в матеріалах справи наявні податкові накладні за жовтень, листопад, грудень 2013 року та копії податкових декларації підприємства з податку на додану вартість за вказаний період, з квитанцією № 2, що підтверджує факт подання зазначених податкових декларацій з додатком до Державної податкової інспекції в Амур-Ніжньодніпровському районі м. Дніпропетровська.

Встановивши зазначені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність посилання відповідача щодо невідповідності первинних облікових документів вимогам чинного законодавства.

Що стосується позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, заявлених на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своєю правовою природою суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Підставою для задоволення позову в цій частині став висновок судів попередніх інстанцій про неналежне виконання відповідачем зобов'язань щодо своєчасної оплати поставленого товару та передбачену статтею 625 Цивільного кодексу України відповідальність за порушення грошового зобов'язання у вигляді інфляційних втрат та трьох процентів річних.

За розрахунком позивача, перевіреним судами попередніх інстанцій, сума інфляційних втрат, які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" становить 25072,71 грн., а сума трьох процентів річних - 3336,25 грн.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, за змістом пункту 7.11. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.01.2013 до Договору у випадку порушення строків оплати, передбачених пункту 3.1. Договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої до оплати суми за кожний день такої прострочки.

Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій про стягнення з відповідача суми пені у розмірі 18 556,09 грн. є правомірним та обґрунтованим.

Стосовно позовних вимог до Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, колегія суддів вважає правомірним висновок судів про припинення провадження в цій частині, з огляду на те, що вказані особи на виконання договорів поруки частково сплатили заборгованість, що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжним дорученням №11 від 31.10.2014 на суму 950,00 грн. та квитанцією №112186073 від 31.10.2014 на суму 650, 00 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовані норми матеріального права, а доводи скаржника не спростовують законності прийнятих у справі рішень.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не впливають на них, а тому підстави для її задоволення і скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 року та рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2014 року, що ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ - маркет" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 та рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2014 у справі №910/22288/14 залишити без змін.

Головуючий М.М. Черкащенко

Судді Н.М. Нєсвєтова

Л.В. Жукова