РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

11 березня 2015 року Справа № 924/1701/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Баклан Н.С.

розглянувши апеляційну скаргу Хмельницького обласного військового комісаріату на рішення господарського суду Хмельницької області від 20 січня 2015 року у справі № 924/1701/14 (суддя Димбовський В.В.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" (м. Хмельницький)

до Хмельницького обласного військового комісаріату (м. Хмельницький)

про стягнення 39438,27 грн. - боргу за надані телекомунікаційні послуги, 458,57 грн. - 3% річних, 3776,58 грн. - інфляційних втрат

за участю представників сторін:

позивача - Марчук Руслан Іванович ( довіреність № 4801 від 12.12.2014 р. )

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 20.01.2015 р. у справі №924/1701/14 (суддя Димбовський В.В.) позов ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" до Хмельницького ОВК про стягнення 39 438,27 грн. - боргу за надані телекомунікаційні послуги, 458,57 грн. - 3% річних, 3776,58 грн. - інфляційних втрат - задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 458,57 грн. - 3% річних, 3776,58 грн. - інфляційних втрат, 1827,00 грн. - витрат по оплаті судового збору, в частині стягнення 39 438,27 - основного боргу провадження у справі припинено. (а.с. 85-86)

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Хмельницький обласний військовий комісаріат подав через господарський суд Хмельницької області апеляційну скаргу (а.с. 93-94).

В апеляційній скарзі, зокрема, зазначає, що рішення прийняте судом першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права.

Вважає, що у ході розгляду справи в суді першої інстанції були з'ясовані всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Так, апелянтом було надано докази сплати суми боргу за надані телекомунікаційні послуги (за договором від 16.12.13 р. № 1184), а саме копія платіжного доручення №450 від 12.12.14 р. на загальну суму - 45 859,78 грн., тобто, Хмельницький ОВК, у процесі розгляду справи, в повному обсязі погасив всю заборгованість, яка виникла на момент звернення позивача до суду.

Проте, судом першої інстанції цей факт враховано не було та суд припинив провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 39 438,27 грн., в той же час суд стягнув нараховані позивачем 458,57 грн. - 3% річних (01.02.2014 р. - 04.11.2014 р.) та 3776,58 грн. - інфляційних втрат (лютий 2014 року -жовтень 2014 року), не врахувавши усю суму, яка була сплачена згідно платіжного доручення №450 від 12.12.14 р. (а.с. 93-94).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 р. апеляційну скаргу Хмельницького ОВК прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11 березня 2015 року. (а.с. 92)

Від відповідача на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу (вх. №25/902), в якому він заперечує проти доводів скаржника (а.с. 99-100)

Так, позивач вказує на те, що відповідач не оплачував нарахованих позивачем при зверненні із позовом до суду, інфляційних втрат та річних, так як перераховані відповідачем кошти зараховані в оплату наданих відповідачу телекомунікаційних послуг у зв'язку з тим, що сам відповідач у платіжному дорученні №450 від 12.12.14 р. вказав період, за який сплатив надані йому телекомунікаційні послуги - за жовтень-грудень 2014р., тобто з врахуванням послуг наданих під час розгляду спору.

Отже, позивач зазначає, що відповідач не оплачував інфляційні втрати і 3% річних, а в нього не було підстав самостійно зараховувати отримані кошти спочатку в оплату річних та інфляційних втрат, а потім до оплати боргу. Крім того, в призначенні платежу жодного рахунку не передбачалось сплати інфляційних втрати і 3% річних, а навпаки, відповідач чітко вказував період, за який сплачує кошти.

На підставі викладеного, просить суд рішення господарського суду Хмельницької області від 20.01.2015 р. у справі №924/1701/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 11.03.2015 р. представник позивача підтримав доводи та вимоги відзиву на апеляційну скаргу, з підстав викладених в ньому. Вважає, що рішення прийняте судом прийняте у чіткій відповідності з нормами матеріального та процесуального права, тому просив суд залишити його без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча і був завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, на що вказує повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи приписи ст. 101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

16.12.2013р. між ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії (виконавець) та Хмельницьким ОВК (замовник) було укладено договір №1184 про надання телекомунікаційних послуг, за умовами якого виконавець зобов'язується у 2013 році надавати замовнику послуги з передавання даних і повідомлень (телекомунікаційні послуги), а також супутні (додаткові) послуги згідно з переліком та в обсягах, замовлених замовником, які зазначені в додатках до цього договору, а замовник зобов'язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов, визначених цим договором та додатками до нього. (а.с. 9-24)

Згідно п.п.4.1 - 4.3 договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення виконавцем рахунка-акта на оплату послуг. Цей рахунок одночасно є актом передавання-приймання наданих послуг за розрахунковий період. Не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим виконавець виставляє замовнику рахунок для оплати вартості наданих послуг. Розрахунковим місяцем вважається кожний календарний місяць року, у межах якого надавалися послуги. Замовник повинен оплатити рахунок за послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на поточний рахунок виконавця. У разі неотримання рахунку до 10 числа місяця, що настає за розрахунковим, замовник звертається до служби розрахунків виконавця для отримання інформації про належну до сплати суму.

Позивачем виставлено відповідачу до оплати рахунки-акти за телекомунікаційні послуги за січень - жовтень 2014 року на загальну суму 69 381,56 грн. (а.с. 25-36), а саме:

- за січень: №361482 від 31.01.2014р. на суму 3079,06 грн.;

- за лютий : №361482 від 28.02.2014р. на суму 5871,30 грн.;

- за березень: №361482 від 31.03.2014р. на суму 4601,30 грн.;

- за квітень: №361482 від 30.04.2014р. на суму 4596,07 грн.;

- за травень: №361482 від 31.05.2014р. на суму 4625,20 грн.;

- за червень: №361482 від 30.06.2014р. на суму 6990,09 грн.;

- за липень: №361482 від 31.07.2014р. на суму 18047,54 грн.;

- за серпень: №361482 від 31.08.2014р. на суму 7701,52 грн.;

- за вересень: №361482 від 30.09.2014р. на суму 6925,42 грн.;

- за жовтень: №361482 від 31.10.2014р. на суму 6944,06 грн.

Відповідач не заперечує, що ним вищезазначені рахунки оплачувались не в повному обсязі, тому згідно акту звіряння розрахунків, підписаного обома сторонами спору, станом на 01.10.2014р. борг відповідача склав 44 849,41 грн. (а.с. 54)

Після проведення претензійної роботи (а.с. 38-40), 11.11.2014 р. ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" звернулось до господарського суду Хмельницької області з позовом до Хмельницького ОВК про стягнення 39 438,27 грн. - боргу за надані телекомунікаційні послуги, 458,57 грн. - 3% річних, 3776,58 грн. - інфляційних втрат. (а.с. 2-4)

Згідно розрахунку, наданого позивачем при поданні позову, борг відповідача за надані телекомунікаційні послуги, станом на 06.11.2014р. складав 39 438,27 грн. та, крім основного боргу, позивачем нараховано 458,57 грн. - 3% річних, 3776,58 грн. - інфляційних втрат. (а.с. 37)

Під час розгляду справи відповідач сплатив позивачу 45 859,78 грн. - за надані телекомунікаційні послуги в період з жовтень-грудень 2014 р., що підтверджується платіжним дорученням №450 від 12.12.2014р. (а.с. 79)

Так, позивач звернувся до суду з листом від 13.12.2014р., у якому вказав, що сума основного боргу погашена та, враховуючи неналежне виконанням відповідачем своїх зобов'язань, просив стягнути з відповідача 458,57 грн. - 3% річних (01.02.2014р. - 04.11.2014р.) та 3776,58 грн. - інфляційних втрат (лютий 2014 року - жовтень 2014 року). (а.с. 64)

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 20.01.2015 р. у справі №924/1701/14 позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 458,57 грн. - 3% річних, 3776,58 грн. - інфляційних втрат, 1827,00 грн. - витрат по оплаті судового збору, в частині стягнення 39 438,27 - основного боргу провадження у справі припинено. (а.с. 85-86)

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути вимога про примусове виконання зобов'язання та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини на підставі договору №1184 про надання послуг електрозв'язку 16.12.2013р. від, за яким сторони прийняла на себе зобов'язання, зокрема, позивач зобов'язався надавати відповідачу телекомунікаційні послуги, а відповідач - своєчасно оплачувати надані послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на поточний рахунок виконавця (п.4.3).

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

У порушення умов договору, відповідач, що ним не заперечується, належним чином не виконував свій обов'язок по оплаті за надані йому телекомунікаційні послуги за договором №1184 та вчасно не проводив розрахунки з позивачем, тому у відповідача з'явився борг за період жовтень-грудень 2014р. у розмірі 39 438,27 грн., розмір якого відповідачем підтверджується.

Зокрема, під час розгляду справи, платіжним дорученням №450 від 12.12.2014р. відповідач сплатив позивачу 45 859,78 грн., з призначенням платежу: за надані телекомунікаційні послуги в період з жовтень-грудень 2014 р., кошти по якому позивачем зараховано в погашення основного боргу, заявленого у даній справі та заборгованості за надані послуги у період вказаний в платіжному дорученні, тобто за послуги надані після звернення позивачем до суду.

Враховуючи ті обставини, що основний борг відповідачем сплачено під час розгляду справи, в цій частині провадження у справі підлягає припиненню згідно п.1-1 ст. 80 ГПК України, згідно якого господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Так, в частині стягнення з відповідача 39 438,27 грн. - боргу за надані телекомунікаційні послуги провадження у справі належить припинити.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені судом першої інстанції нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції погоджується висновком місцевого господарського суду про законність та обґрунтованість стягнення з відповідача на користь позивача 458,57 грн. - 3% річних та 3776,58 грн. - інфляційних втрат.

З приводу посилань апелянта на безпідставність стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат, оскільки останнім було сплачено дані кошти згідно платіжного доручення №450 від 12.12.2014р., то судова колегія відхиляє їх як безпідставні, так як в призначенні платежу відсутні відомості про погашення цими коштами саме 3% річних та інфляційних втрат, натомість, чітко вказано період наданих відповідачу послуг, за який перераховано дані кошти. Інших доказів про сплату 3% річних та інфляційних втрат, заявлених позивачем, відповідачем суду не надано.

Щодо посилань відповідача на відсутність бюджетних коштів, то суд першої інстанції вірно зазначив, що вказана обставина не виправдовує бездіяльність юридичної особи і не є підставою для не оплати наданих послуг, звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання. Крім того, наявність чи відсутність бюджетного фінансування не залежить від волі та дій позивача, що порушує його право на отримання коштів за надані послуги.

Крім того, відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, господарський суд Хмельницької області дійшов правильного висновку стягнення з відповідача на користь позивача 458,57 грн. - 3% річних та 3776,58 грн. - інфляційних втрат та про припинення провадження у справі в частині стягнення 39 438,27 грн. - основного боргу за надані телекомунікаційні послуги.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Хмельницького обласного військового комісаріату залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 20.01.15 р. у справі № 924/1701/14 - без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 924/1701/14 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.