ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 р. Справа № 914/4266/14

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора», с. Миколаївське, Жовтневий р-н, Миколаївська обл.;
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів;
про:стягнення 7716,73 грн. основного боргу, 3858,37 грн. штрафу
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Яслик Н.М.
Представники сторін:
від позивача:Смолинець Я.І. - представник (довіреність №10-05-553 від 01.01.2015р.);
від відповідача:не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

02.12.2014р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 7716,73 грн. основного боргу, 3858,37 грн. штрафу.

Ухвалою суду від 04.12.2014р. (суддя Козак І.Б.) порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 16.12.2014р. В подальшому розгляд справи було відкладено на 27.01.2015р. та 10.02.2015р. з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду. Крім цього, ухвалою від 27.01.2015р. суд на підставі клопотання позивача продовжив строк розгляду справи на п'ятнадцять днів.

У зв'язку з перебуванням судді Козак І.Б. на лікарняному, 09.02.2015р. було призначено повторний автоматичний розподіл справ, за результатами якого справу №914/4266/14 передано на розгляд судді Крупнику Р.В. Розгляд справи відкладався на 12.03.2015р. та 23.03.2015р.

Представник позивача в судове засідання 23.03.2015р. з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.01.2010р. між позивачем та відповідачем укладено договір оренди торгового обладнання №000748л, на виконання якого позивачем було передано, а відповідачем прийнято в оренду холодильну шафу однодверну Кlimasan S650SC, вартість якої становила 7716,73 грн. Проведеною представниками позивача перевіркою встановлено, що орендоване обладнання на торговій точці відповідача відсутнє. У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору, а саме втрати орендованого обладнання, позивач направив на адресу відповідача повідомлення, яким повідомив орендаря про припинення дії договору та вимагав повернути об'єкт оренди. Оскільки, обладання повернуте відповідачем не було, позивач звернувся з позовною заявою до суду, якою просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 7716,73 грн. вартості орендованого обладнання та 3858,37 грн. штрафу за порушенням умов договору.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 23.03.2015р. повторно не забезпечив, вимог ухвали суду від 10.02.2015р. та від 12.03.2015р. не виконав. Причин неявки представника та невиконання вимог ухвал, суду не повідомив.

Поштова кореспонденція з ухвалою про відкладення розгляду справи від 10.02.2015р. повернулася на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується відміткою відділення зв'язку на поштовому конверті, який знаходиться в матеріалах справи. Вказана ухвала суду надсилалися на юридичну адресу відповідача, яка вказана у позовні заяві та витязі з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: АДРЕСА_2.

Пунктом 3.9.1. Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що неявка належним чином повідомленого відповідача в силу положень п. 3.9.2. вказаної Постанови не перешкоджає вирішенню спору, оскільки, дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за цими матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.01.2010р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Сандора» (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено Договір оренди торгового обладнання №000748л (надалі - Договір), за умовами п. 1.1., 2.1. якого орендодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором зобов'язується передати орендареві у строкове, платне користування обладнання з рекламним маркуванням та графічним відображенням продукції торгових марок, які належать орендодавцю, а також торгових марок, які входять у групу продуктів, які дозволені для продажу орендодавцю, тобто пристрої, які мають ідентифікацію та відображені у Додатку №1 (надалі - Обладнання). Обладнання, що орендується надається орендарю виключно для демонстрації та реалізації продукції ТМ «Sandora», «Sanday», «ДАР», «Святкова колекція», «Садочок», «Сандорік», «Lipton», напоїв торгових марок може бути змінені додатковою угодою сторін.

Строк оренди складає один календарний рік. У випадку, коли за місяць до закінчення строку його дії ні одна зі сторін не заявить про наміри припинити договір або переукласти його на інших умовах, Договір автоматично пролонгується на один рік, на тих самих умовах (п. 6.1. Договору).

У відповідності до п. 3.1., 3.3. Договору передача обладнання в оренду орендарю здійснюється за Актом приймання-передачі (Додаток №2), який є невід'ємною частиною Договору. З моменту передачі обладнання орендарю і підписання Акту приймання передачі, орендар набуває право користування обладнанням та несе зобов'язання, передбачені цим Договором.

На виконання зобов'язань за Договором, позивачем 16.01.2010р. було передано, а відповідачем прийнято в користування однодверну холодильну шафу марки Klimasan S650, брендовка Pepsi, інвентарний №81041169, заводський №02525, вартістю 7716,73 грн. В акті зазначено, що обладнання встановлюється на торговій точці орендаря, а саме: АДРЕСА_1. Вказаний акт підписаний повноважним представником позивача та відповідачем.

В пункті 5.1. Договору сторони погодили, що орендар зобов'язаний дозволяти торговому представнику та мерчендайзеру орендодавця в будь-який час роботи торгової точки самостійно контролювати дотримання орендарем умов цільового використання обладнання.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.01.2012р. торговим агентом ТОВ «Сандора» було проведено перевірку щодо дотримання відповідачем умов Договору, за результатами якої встановлено відсутність об'єкту оренди на погодженій у Договорі торговій точці орендаря. Наведене підтверджується Актом відсутності орендованого торгового обладнання від 21.01.2012р., підписаним торговим представником позивача - Наконечним М.В. Натомість як прослідковується з Акту, представник відповідача при складанні акту на місці торгової точки був відсутній.

За змістом положень п. 8.1., 8.4. Договору, орендар несе перед орендодавцем майнову відповідальність за втрату чи крадіжку орендованого обладнання у розмірі його вартості, вказаної в підписаних Актах приймання-передачі. У випадку порушення орендарем умов Договору. Орендодавець має право достроково розірвати Договір. При цьому орендарю направляється письмове повідомлення про розірвання Договору.

Крім цього, відповідно до п.6.2 Договору цей договір може бути розірваний орендодавцем в односторонньому порядку, повідомивши орендатора про це за п'ять календарних днів до фактичної дати розірвання договору.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з порушенням відповідачем умов Договору, а саме втрати орендованого майна, позивач 26.09.2012р. звернувся до ФОП ОСОБА_1 з листом вих.№26/09/12 від 26.09.2012р., яким повідомив останнього про розірвання Договору з 10.10.2012р. Крім цього, даним листом позивач вимагав до 26.10.2012р. повернути орендоване майно, а у випадку неможливості повернення - відшкодувати позивачу вартість об'єкта оренди. Докази направлення листа відповідачу знаходяться в матеріалах справи.

Відтак, судом встановлено, що дія Договору припинилася 10.10.2012р. у зв'язку з його розірванням. Оскільки після припинення договірних відносин відповідач об'єкт оренди не повернув, вартості обладнання не відшкодував, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення повністю, виходячи з наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1, 2 ст. 773 ЦК України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Судом встановлено, що у зв'язку із порушенням відповідачем умов Договору, а саме втратою відповідачем орендованого майна, позивач скористався своїм правом (передбаченим пунктами 6.1 та 8.4. Договору) на дострокове розірвання Договору оренди з 10.10.2012р.

Приписами ч. 1 ст. 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У відповідності до п. 5.2., 9.1. Договору після закінчення строку оренди орендар зобов'язаний підготовити обладнання для передачі орендодавцю в зазначений орендодавцем строк, у стані, в якому воно передавалося в оренду, з урахуванням нормального зносу. Повернення обладнання від орендаря до орендодавця відбувається на підставі Акта повернення (Додаток №3).

З листа-повідомлення про розірвання Договору вих.№26/09/12 від 26.09.2012р. вбачається, що позивач вимагав до 26.10.2012р. повернути обладнання, а у випадку неможливості його повернення - до 24.10.2012р. відшкодувати вартість об'єкта оренди в розмірі 7716,73 грн.

Так як орендоване майно у встановленому Договором порядку та у встановлений в листі-повідомленні (вих.№26/09/12 від 26.09.2012р.) строк, повернуте орендарем не було, позивач просить суд стягнути з відповідача 7716,73 грн. вартості неповернутого майна.

З положень Договору, а саме з п. 5.9., 8.1. вбачається, що орендар у випадку втрати обладнання зобов'язаний повністю відшкодувати орендодавцю компенсаційну вартість втраченого обладнання, вказану в додатках до цього Договору, в строк не пізніше 10 (десяти) днів з дати отримання відповідної вимоги та рахунку орендодавця. Орендар несе перед орендодавцем майнову відповідальність за втрату чи крадіжку, у розмірі його вартості, вказаної в підписаних Актах приймання-передачі.

В Акті прийому-передачі обладнання від 16.01.2012р. сторонами погоджено, що вартість об'єкта оренди складає 7716,73 грн.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що станом на день розгляду справи, орендоване обладнання за Актом прийому-передачі позивачу не поверталося, вартість обладнання сплачена відповідачем також не була.

Оскільки об'єкт оренди повернутий відповідачем не був, вимога позивача про відшкодування компенсаційної вартості втраченого обладнання в розмірі 7716,73 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення 3858,37 грн. штрафу суд зазначає наступне.

В силу приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 ст. 546 ЦК України унормовано, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

В п. 8.5. Договору сторони погодили, що за несвоєчасне повернення обладнання у зазначений орендодавцем строк або строк, зазначений в п. 9.2., орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 50% від вартості неповернутого обладнання, вказаної в підписаних Актах приймання-передачі до цього Договору.

У зв'язку з тим, що орендоване обладнання не було повернуте відповідачем ні в строк, визначений п. 9.2. Договору, ні в строк, зазначений у листі-повідомленні (вих.№26/09/12 від 26.09.2012р.), штраф у розмірі 3858,37 грн. підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_1 повністю.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача, в розмірі 1827,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сандора» (57262, Миколаївська обл., Жовтневий р-н, с. Миколаївське; ) 7716,73грн компенсаційної вартості втраченого обладнання, 3858,37 грн. штрафу та 1827,00 судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 25.03.2015 р.

Суддя Крупник Р.В.