РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015Справа №910/21262/14

За позовомПублічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії»
доТовариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-Інвест»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивачаПублічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3»
простягнення 59 751 258,11 грн.
Головуючий суддя Босий В.П.

Судді: Любченко М.О.

Івченко А.М.

Представники сторін:

від позивача:Дудар Є.В.
від відповідача:не з'явився
від третьої особи:Друзь Х.О., Рубан Л.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії» (надалі - «Банк») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-Інвест» (надалі - «Товариство») про стягнення 37 175 227,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з невиконанням Публічним акціонерним товариством «Трест «Київміськбуд-3» грошових зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії №38-В/13/182/КЛ-КБ від 12.06.2013 р., позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача як поручителя заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 587 051,16 дол. США та заборгованості за процентами у розмірі 91 465,81 дол. США, а також пені за прострочення повернення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 179 634,84 грн. та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 36 438,06 грн. на підставі договору поруки від 12.06.2013 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.10.2014 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 29.10.2014 р., залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-3» (надалі - ПАТ «Трест «Київміськбуд-3») в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 29.10.2014 р. та 01.12.2014 р. розгляд справи відкладався на 01.12.2014 р. та 17.12.2014 р. відповідно.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2014 р. вирішено розгляд справи здійснювати колегіально у складі трьох суддів.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 17.12.2014 р. для здійснення колегіального розгляду справи визначено наступних суддів: Босий В.П. (головуючий), судді Любченко М.О., Івченко А.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2014 р. справу прийнято до провадження колегією суддів та призначено до розгляду на 19.01.2015 р.

16.01.2015 р. до господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 587 051,16 дол. США, що еквівалентно 40 792 379,51 грн., пеню за прострочення повернення заборгованості у розмірі 3 389 265,60 грн. та пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 130 598,74 грн. Вказана заява прийнята судом для подальшого розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.01.2015 р. розгляд справи відкладено на 11.02.2015 р. у зв'язку із неявкою представників відповідача, третьої особи та неподанням витребуваних доказів.

11.02.2015 р. представником третьої особи до канцелярії суду подано письмові пояснення по суті спору, в яких ПАТ «Трест «Київміськбуд-3» проти наявності заборгованості не заперечувало, просило суд зменшити нараховану до стягнення позивачем пеню.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.02.2015 р. розгляд справи відкладено на 11.03.2015 р. у зв'язку із неявкою представників відповідача та третьої особи та неподанням витребуваних доказів.

11.03.2015 р. представником позивача до канцелярії суду подано клопотання, в якому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням офіційного курсу НБУ гривні до долара США, у розмірі 56 231 393,77 грн. (що є еквівалентом 2 587 051,16 дол. США), а також пеню за прострочення повернення заборгованості у розмірі 3 389 265,60 грн. та пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 130 598,74 грн. Вказане клопотання прийняте судом для подальшого розгляду.

Представник позивача в судове засідання з'явився, вимоги ухвали суду виконав, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №33358508.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Представники третьої особи в судове засідання з'явилися, вимоги ухвали суду виконали, просили суд зменшити розмір пені, заявленої позивачем до стягнення з відповідача.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2013 р. між Банком та ПАТ «Трест «Київміськбуд-3» (позичальник) було укладено договір про відкриття кредитної лінії №38-В/136/182/КЛ-КБ (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію в доларах США (кредитна лінія) та надає позичальнику кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язується використовувати кредит на цілі, зазначені в п 1.5 цього договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати банку проценти за користування кредитом, а також повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором та виконати інші умови договору.

Згідно з п. 1.2 Договору ліміт кредитної лінії складає 2 970 000,00 дол. США, а згідно з п. 1.4 Договору останній день кредитної лінії - 11.06.2016 р.

Відповідно до п.п. д) п. 2.1 Договору належне виконання позичальником своїх зобов'язань по цьому договору забезпечується, зокрема, порукою Товариства.

На виконання умов Договору Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 2 970 000,00 дол. США, що підтверджується меморіальними валютними ордерами за період з 18.06.2013 р. по 12.12.2013 р.

12.06.2013 р. між Банком (кредитор) та Товариством (поручитель) було укладено договір поруки (надалі - «Договір поруки»), за змістом якого поручитель поручився перед кредитором за виконання ПАТ «Трест «Київміськбуд-3» зобов'язань за Договором.

Згідно з п. 2.1 Договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором включає: зобов'язання, які були невиконані боржником, та які передбачені основним договором (основне зобов'язання); зобов'язання відшкодувати кредитору шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконання основного зобов'язання; зобов'язання сплатити кредитору неустойку у випадку і у розмірі, зазначеному в п. 4.4 цього договору; зобов'язання сплатити кредитору проценти (3% річних відповідно до ст.ст. 625, 1050 Цивільного кодексу) від простроченої суми у разі прострочення боржником виконання осново зобов'язання.

За змістом п. 4.1 Договору поруки поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобов'язаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобов'язання за основним договором не будуть виконані повністю.

Прутком 4.2 Договору поруки визначено, що передбачена ст. 2 цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання зобов'язань за основним договором. Причини невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором жодним чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань за цим договором. В такому випадку кредитор звертається з письмовим повідомленням до поручителя про невиконання боржником зобов'язань, що зазначені в ст. 2 цього договору, та їх обсяг, та вимогою виконання цих зобов'язань поручителем як солідарним боржником.

Відповідно до п. 4.3 Договору поруки поручитель протягом 10 календарних днів з моменту поштового відправлення йому кредитором письмового повідомлення або в інший термін, зазначений у такому повідомленні, зобов'язаний погасити заборгованість боржника за основним договором за реквізитами, зазначеним в повідомленні кредитора.

16.07.2014 р. позивач направив на адресу відповідача повідомлення-вимогу №573.5/5/14 від 15.07.2014 р., в якій вказував на наявність підстав для дострокового погашення суми основної заборгованості боржника за Договором, а також сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій (пені), та вимагав від поручителя повної сплати таких коштів протягом 10 календарних днів з моменту поштового відправлення такого листа.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням третьою особою (позичальником) зобов'язань за Договором, у зв'язку з чим позивач вказує на існування зобов'язання відповідача (поручителя) виконати таке зобов'язання.

Кредитний договір є підставою для виникнення у його сторін зобов'язань, а саме майнових зобов'язань згідно ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Матеріалами справи (меморіальними валютними ордерами за період з 18.06.2013 р. по 12.12.2013 р.) підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та надання третій особі кредиту, сума становить 2 970 000,00 дол. США.

Із змісту Договору вбачається, що сторони домовилися про обов'язок позичальника сплатити відсотки (проценти), нараховані Банком за користуванням кредитом за погодженою сторонами ставкою.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 1.4 Договору останній день кредитної лінії - 11.06.2016 р.

Статтею 526 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» у розгляді питання щодо дострокового повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором господарські суди мають виходити з такого. У силу частини другої статті 1054 ЦК України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Тобто, у випадку невиконання боржником зобов'язання з повернення частини кредиту, у кредитора виникає право вимоги від боржника дострокової сплати всієї суми заборгованості, а також сплати процентів за користування такими коштами.

Крім того, відповідно до п. 8.3 Договору банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, зокрема, у разі: в разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якого із своїх зобов'язань, передбачених цим договором, а також іншими договорами.

Матеріалами справи підтверджується, а ПАТ «Трест «Київміськбуд-3» не заперечується факт порушення ним як позичальником зобов'язань за Договором в частині своєчасного повернення суми кредиту.

Отже, враховуючи положення ст.ст. 530, 1050 Цивільного кодексу України та приписи Договору, строк виконання третьою особою грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами на момент розгляду справи судом настав.

У зв'язку з викладеним, 16.07.2014 р. позивач звернувся до третьої особи та відповідача як поручителя за Договором поруки про дострокове повернення суми основної заборгованості боржника за Договором, а також сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій (пені).

Доказів повернення коштів Банку ні відповідачем, ні третьою особою не надано, доказів на спростування викладеного не надано.

Згідно із ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Як вбачається із матеріалів справи, Договором поруки Товариство поручилося перед Банком за виконання позичальником (ПАТ «Трест «Київміськбуд-3») зобов'язань з Договором в тому числі, по поверненню кредиту, сплаті Банку процентів за користування кредитом та сплаті штрафних санкцій.

Згідно із ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами ст. 555 Цивільного кодексу України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у третьої особи грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача заборгованості по кредиту у розмірі 2 587 051,16 дол. США, що станом на момент розгляду справи по суті еквівалентно 56 231 393,77 грн.

Судом встановлено, що третя особа у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконала, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії третьої особи є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і вона вважається такою, що прострочила (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з п. 10.1 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором позичальник зобов'язаний сплачувати банку у відповідності до вимог чинного законодавства України пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який стягується пеня, від простроченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 2.1 Договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором включає, зокрема, зобов'язання сплатити кредитору неустойку у випадку і у розмірі, зазначеному в п. 4.4 цього договору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем та третьою особою вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Згідно зі ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов'язку кредиторові (Банк) надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Матеріалами справи підтверджується наявність у третьої особи перед позивачем зобов'язання на суму, що не перевищує розмір забезпеченого порукою відповідача зобов'язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача (поручителя) простроченої заборгованості у розмірі 2 587 051,16 дол. США, що еквівалентно 56 231 393,77 грн., а також пені за прострочення повернення заборгованості у розмірі 3 389 265,60 грн. та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 130 598,74 грн., є правомірним та обґрунтованими.

При цьому, у відповідності до частини 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Застосовуючи цей припис, слід враховувати вказівку, що міститься в п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» відповідно до якої вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Суд враховує, що третя особа під час розгляду справи судом в судовому засіданні повністю оплатила суму нарахованих процентів за користування кредитом. Крім того, суд враховує складну економічну ситуацію в країні, яка виявилася у значному зростанні курсу гривні до долара США.

Відтак, суд вважає за необхідне реалізувати надане йому право та вдвічі зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь Банку, а саме: пені за прострочення повернення заборгованості до 1 694 632,80 грн. та пені за прострочення сплати процентів до 65 299,37 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з Товариства на користь Банку заборгованості у розмірі 2 587 051,16 дол. США, що еквівалентно 56 231 393,77 грн., а також пені за прострочення повернення заборгованості у розмірі 1 694 632,80 грн. та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 65 299,37 грн.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за прострочення повернення заборгованості у розмірі 1 694 632,80 грн. та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 65 299,37 грн. необхідно відмовити з викладених підстав.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Крім того, згідно з п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельно-інвестиційна компанія «Київ Житло-Інвест» (03113, м. Київ, вул. Івана Шевцова, 1; ідентифікаційний код 32531950) на користь Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46; ідентифікаційний код 25959784) заборгованість у розмірі 2 587 051 (два мільйони п'ятсот вісімдесят сім тисяч п'ятдесят однин) долар США 16 центів, що еквівалентно 56 231 393 (п'ятдесят шість мільйонів двісті тридцять одна тисяча триста дев'яносто три) грн. 77 коп., пеню за прострочення повернення заборгованості у розмірі 1 694 632 (один мільйон шістсот дев'яносто чотири тисячі шістсот тридцять дві) грн. 80 коп., пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 65 299 (шістдесят п'ять тисяч двісті дев'яносто дев'ять) грн. 37 коп. та судовий збір у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.03.2015 р.

Головуючий суддя В.П. Босий

Судді М.О. Любченко

А.М. Івченко