ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2015 р. Справа № 907/276/14

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Галушко Н.А.,

Орищин Г.В.,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Закарпатавтотранс» від 22.12.14 р. № 1991/07-03 (вх. № 01-05/21/15 від 05.01.2015 р.),

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 29 серпня 2014 року

у справі № 907/276/14 (головуючий суддя Л.С.Журавчик, суддя Л.І.Пригара, суддя О.Ф.Ремецькі),

порушеній за позовом

Позивача: Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (Приватного підприємця) ОСОБА_2, м. Перечин, Закарпатської області,

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства «Закарпатавтотранс», м. Ужгород, Закарпатської області,

Про: стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Закарпатавтотранс» на користь Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (Приватного підприємця) ОСОБА_2, 98782,43 грн., в т. ч. 50843,31 грн. боргу за продані квитки, 32430,50 грн. - пені, 12477,44 грн. - 3% річних та 3031,18 грн. - втрат від інфляції (згідно з заявою від 02.06.2014 р.) та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: Ігнатко Б.Я. - п/к за довіреністю від 10.02.2015 р.;

від позивача: ОСОБА_4 - п/к за довіреністю від 23.01.2014 р.

Права та обов'язки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв та клопотань про відвід суддів - не надходило.

За клопотанням сторін здійснюється технічна фіксація судового процесу.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 05 січня 2015 року, справу № 907/276/14 Господарського суду Закарпатської області розподілено головуючому судді Данко Л.С.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 12.01.2015 р. у склад колегії для розгляду справи № 907/276/14 Господарського суду Закарпатської області введено суддів - Галушко Н.А. та Орищин Г.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.01.2015 року прийнято апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Закарпатавтотранс» від 22.12.2014 р. № 1991/07-03 (вх. № 01-05/21/15 від 05.01.2015 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 11.02.2015 року, про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази - оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи (том 19, а.с. 153).

В судове засідання, яке відбулось 11.02.2015 р. представник Апелянта/відповідача прибув, через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду за вх. № 01-04/313/15 від 23.01.2015 р. подав клопотання про витребування з Господарського суду Закарпатської області справи № 2/109 за позовом ФОП ОСОБА_2 до ВАТ «Закарпатавтотранс» про врегулювання переддоговірного спору, надав пояснення по суті апеляційної скарги, викладене в апеляційній скарзі підтримав, просить рішення місцевого суду скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні ФОП ОСОБА_2 - відмовити.

Від позивача в судове засідання представник прибув, через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду за вх. № 01-04/596/15 від 31.01.2015 р. подав Відзив на апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, доводи наведені у відзиві на апеляційну скаргу підтримав, просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, проти клопотання Апелянта про витребування з Господарського суду Закарпатської області справи № 2/109 за позовом ФОП ОСОБА_2 до ВАТ «Закарпатавтотранс» про врегулювання переддоговірного спору - не заперечує.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 11.02.2015 р. по даній справі, клопотання Апелянта про витребування доказів задоволено. Витребувано з Господарського суду Закарпатської області матеріали справи № 2/109 за позовом ФОП ОСОБА_2 до ВАТ «Закарпатавтотранс» про врегулювання переддоговірного спору та розгляд справи відкладено на 04.03.2015 р., про що сторони були повідомлені відповідно до Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої Наказом Вищого господарського суду України від 10.12.02 р. № 75 (із змінами та доповненнями) (далі за текстом - Інструкція).

З Господарського суду Закарпатської області поступили матеріали справи № 2/109 (в трьох томах) за позовом ФОП ОСОБА_2 до ВАТ «Закарпатавтотранс» про врегулювання переддоговірного спору.

У судове засідання, яке відбулося 04.03.2015 р. представник Апелянта/відповідача прибув, надав пояснення по суті апеляційної скарги, викладене в апеляційній скарзі підтримав, просить рішення місцевого суду скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні ФОП ОСОБА_2 - відмовити.

Представник позивача прибув, проти апеляційної скарги заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, доводи наведені у відзиві на апеляційну скаргу підтримав, просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що сторін не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а також, що сторони своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду справи за апеляційною скаргою по справі № 907/276/14.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 29.08.2014 року у справі № 907/276/14 (головуючий суддя Л.С.Журавчик, суддя Л.І.Пригара, суддя О.Ф.Ремецькі) (складено і підписано 12.12.2014 р.) позов задоволено частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства "Закарпатавтотранс" на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 суму 66 351,93 грн., в т. ч. 50 843,31 грн. боргу за продані квитки, 12 477,44 грн. - 3% річних, 3031,18 грн. - інфляційних втрат та 1327,04 грн. - судового збору. В іншій частині позову відмовлено (том 19, а.с. 138-139, 140-148).

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду Апелянт/відповідач (Відкрите акціонерне товариство «Закарпатавтотранс») звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.08.2014 р. по справі № 907/276/14 скасувати та постановити нове рішення, яким у позові відмовити (том 19, а.с. 157-161).

Скаржник апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального права, з неповним з'ясуванням судом усіх обставин справи, а висновки суду, які викладені у рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до незаконного та необґрунтованого рішення, відтак вважає, що дане рішення підлягає скасуванню.

Так, Апелянт/відповідач, стверджує, що місцевий суд не взяв до уваги, що згідно з рішенням Господарського суду Закарпатської області від 01 серпня 2011 року у справі № 2/109, зміненого постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2012 р., додаток № 1 до договору № 2 від 06.09.2010 р. затверджено в редакції ВАТ «Закарпатавтотранс», відтак, на думку Апелянта, суд усі розрахунки здійснив виходячи з невірного додатку № 1 до договору, в якому не вказано вартість послуг з продажу квитків за перевезення багажу, тобто 60% від вартості таких квитків, зазначає, що розрахунки здійснено помилково, виходячи виключно із вартості послуг ВАТ «Закарпатавтотранс» за продаж квитків на проїзд, тобто 8,4% від вартості квитків.

Апелянт/відповідач покликається на те, що місцевий суд взяв до уваги лише доводи та докази позивача, на користь якої прийняв судове рішення, що на думку Апелянта є порушенням статей 4-2, 84 ГПК України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Скаржник обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що місцевий суд, безпідставно, взяв до уваги акти звірок та акти виконаних робіт, які, на думку скаржника, не є первинними документами, відповідно до ст.1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Таким чином, висновки про наявність чи відсутність будь-якої заборгованості між сторонами слід робити перш за все виходячи із первинної документації, а самі первинні документи місцевим судом не досліджувалися.

Апелянт/відповідач стверджує, що розрахунок мав проводитися виходячи із формули: (винагорода Товариства за продані квитки на проїзд пасажирів : 8,4)х100=вартість реалізованих квитків на проїзд та (винагорода Товариства за продані квитки на перевезення багажу : 60) х100=вартість реалізованих квитків на перевезення багажу, всупереч доводів ВАТ «Закарпатавтотранс», судом здійснено не було.

Крім того, Апелянт зазначає, що клопотанням від 23 квітня 2014р. ним було заявлено про застосування строків позовної давності, однак місцевим судом, протиправно, вказано на переривання строків позовної давності, посилаючись на акти звірок, у яких заборгованість з боку ВАТ «Закарпатавтотранс не визнавалась.

Колегією суддів встановлено, що Апелянт/відповідач: Відкрите акціонерне товариство «Закарпатавтотранс» є юридичною особою, йому присвоєно , місцезнаходження юридичної особи: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Калушанська, будинок, 102, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА № 563339 (том 1, а.с. 97-101), статутом ВАТ «Закарпатавтотранс» (нова редакція)(том 2, а.с. 157-183).

Позивач: ОСОБА_2 є Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою (Приватним підприємцем), дата державної реєстрації Реєстраційною службою Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області фізичної особи-підприємця: 08.05.1997 р., види діяльності: 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали, 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення, 49.39. Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.; взятий на облік як платник єдиного податку; місце проживання фізичної особи-підприємця: 89200, АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АГ № 154518 (том 1, а.с. 66-68).

Як вбачається з матеріалів даної справи, Позивач звернувся з позовом до Господарського суду Закарпатської області 01.04.2014 р. про стягнення з Відповідача на свою користь 99510,29 грн., в т.ч. 54266,06 грн. основного боргу та 45244,23 грн. - штрафних санкцій. В процесі розгляду справи № 907/276/14 судом першої інстанції, позивач, в порядку ст. 22 ГПК України, 25 квітня 2014р. подав Заяву про уточнення позовної заяви (том 1, а.с. 30-36), просив стягнути з відповідача на свою користь 99510,29 грн., з яких 45244,23 грн. штрафні санкції, 54266,06 грн. заборгованість за продані квитки, а 02.06.2014 р. подав Заяву про уточнення позовних вимог (том 2, а.с. 196-203), просив стягнути з відповідача на свою користь 98782,43 грн., в т.ч. 50843,31 грн. боргу за продані квитки, 32430,50 грн. - пені, 12477,44 грн. - 3% річних та 3031,18 грн. - втрат від інфляції та судові витрати, які були прийняті судом.

Відповідач, в процесі розгляду справи № 907/276/14, подав 25.04.2014 р. заяви про повернення позовної заяви і додані до неї документи без розгляду (том 1, а.с. 90-91) та про застосування строків позовної давності (том 1, а.с. 21).

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 є перевізником за договорами на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування, укладеними нею з Закарпатською державною адміністрацією, за маршрутами: Тур"я Бистра - Ужгород і Полянська Гута - Ужгород.

Між ВАТ "Закарпатавтотранс" і Суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою (Приватним підприємцем) ОСОБА_2 укладено Договір від 06.09.2010 р. № 2 про надання послуг автостанцією перевізникові, який діє в редакції постанови Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2012 р. по справі господарського суду Закарпатської області № 2/109, винесеній при врегулюванні в судовому порядку переддоговірного спору сторін. Постанова Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2012 р. по справі господарського суду Закарпатської області № 2/109 залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 17 липня 2012 р. ( справа № 2/109, том ІІІ, а.с. 51-61, 86-91)

Матеріали справи № 2/109 були витребувані Львівським апеляційним господарським судом та досліджувалися судом за участю сторін в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Згідно з вказаною постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2012 р. по справі господарського суду Закарпатської області № 2/109, строк дії Договору встановлено з 01 жовтня 2010 року по 31 грудня 2013 року.

Предметом даного Договору є надання ВАТ "Закарпатавтотранс" перевізнику СПД-ФО ОСОБА_2 послуг та виконання робіт, пов'язаних із відправленням і прибуттям пасажирів. За надання обов'язкових послуг (п. 2.1.3, п. 2.1.4, п.2.1.6 Договору) при виконанні рейсів на міжміських та приміських регулярних маршрутах ФОП ОСОБА_2 сплачує ВАТ "Закарпатавтотранс" кошти в сумі фіксованої плати (Додаток №1), що розраховується по кожній автостанції, які є на маршруті руху, згідно з кількістю послуг, що надаються на автостанції (п. 4.1 Договору). За надання обов'язкових послуг з продажу квитків на проїзд та перевезення багажу (п. 2.1.13 Договору) СПД-ФО ОСОБА_2 сплачує ВАТ "Закарпатавтотранс" винагороду за тарифами, визначеними в Додатку № 1, в залежності від виду сполучення.

Як зазначено у Постанові Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2012 р. по справі господарського суду Закарпатської області № 2/109 «Умови додатку № 1 до договору № 2 від 06.09.2010 року, яким затверджено розмір фіксованої плати за надання послуг у редакції відповідача».

Відповідно до пункту 4.2 Договору, сума фіксованої плати за надання обов'язкових послуг (п. 2.1.3, 2.1.4, 2.1.6 Договору) перевізнику знімається автостанцією з суми реалізації квитків перевізника до 10-го числа звітного місяця, а кошти від надання послуг з продажу квитків на проїзд та перевезення багажу (п. 2.1.13 Договору) знімаються автостанцією з суми реалізації квитків перевізника до 10-го числа наступного за звітним місяця згідно з Додатком № 1.

Щомісячно до 15 числа наступного за звітним місяця сторони договору проводять звірку взаєморозрахунків за реєстрами відомостей зі складанням акту звірки взаєморозрахунків, обов'язок по підготовці якого покладається на ВАТ "Закарпатавтотранс" (п. п. 4.2, 4.3 Договору).

Розрахунок ВАТ "Закарпатавтотранс" з СПД-ФО ОСОБА_2 за продані пасажирам квитки на проїзд та перевезення багажу проводиться щовівторка на розрахунковий рахунок СПД-ФО ОСОБА_2 Кінцевий розрахунок здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів після акту звірки розрахунків (п. 4.4 Договору).

Місцевим господарським судом досліджувалися подані Позивачем щомісячні акти взаєморозрахунків, підписані СПД-ФО ОСОБА_2 і головним бухгалтером ВАТ "Закарпатавтотранс" Кабацій М.А., скріплені круглими печатками сторін, за період з 01.01.2011 р. по 30.06.2013 р., акт звірки від 31.12.2010 р. про наявність заборгованості відповідача на суму 29 614,22 грн. станом на 31.12.2010 р., 22 двосторонні акти здачі - приймання робіт за період з 01.01.2011 р. по 31.10.2012 р., в яких Виконавець: ВАТ "Закарпатавтотранс" вказав помісячні обсяги винагороди від продажу квитків і автостанційні послуги та копії відомостей касового продажу квитків за період з 01.11.2012 р. по 31.12.2013 р. Згідно з поданих місцевому господарському суду розрахунку на підставі Договору, вказаних актів, первинних документів, Позивач 02.06.2014 р. уточнив позовні вимоги та просить стягнути 98 782,43 грн., в т. ч. 50843,31 грн. - боргу за продані квитки, 32430,50 грн. - пені за прострочення платежу, 12477,44 грн. - 3% річних та 3031,18 грн. втрат від інфляції.

Оглянувши та дослідивши зібрані місцевим господарським судом докази по справі, враховуючи вимоги пунктів 4.2, 4.3 Договору від 06.09.2010 р. № 2, якими передбачено, що сторони щомісячно до 15 числа наступного за звітним місяця проводять звірку взаєморозрахунків за реєстрами відомостей зі складанням акту звірки взаєморозрахунків, обов'язок по підготовці якого покладається на ВАТ "Закарпатавтотранс", колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийшов до правомірного висновку про те, що подані позивачем двосторонні акти звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2011 р. по 30.06.2013 р. і станом на 31.12.2010 р. можуть слугувати відповідно до ст. ст. 32 - 34 Господарського процесуального кодексу України, положень ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" належними та допустимими доказами (акти звірки взаєморозрахунків зроблені на підставі первинної документації відповідно до вказаної статті 9 Закону є зведеними обліковими документами), оскільки вони складені відповідно до умов вищевказаного Договору, який укладався сторонами вільно, а Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 627, 628, 629 ЦК України).

Проаналізувавши подані сторонами докази на спростування (відповідачем) і підтвердження (позивачем) повноважень п. Кабацій М.А. на підписання вказаних актів, місцевий суд прийшов до висновку, що п. Кабацій М.А. вправі була підписувати їх від імені ВАТ "Закарпатавтотранс" відповідно до ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України, ст. 23 Закону України „Про господарські товариства", п. 5.2.2, п. 6.1.3 Положення про фінансово - економічну службу ВАТ „Закарпатавтотранс" і Посадовою інструкцією члена правління - заступника голови правління по фінансах і економіці - головного бухгалтера ВАТ „Закарпатавтотранс", затверджених головою правління 23.07.2007 р.

Крім того, судом проаналізовано подані позивачем засвідчені копії квитково-касових відомостей за період 01.12.2012 р. - 31.12.2013 р.

На підставі вказаних актів звірки взаєморозрахунків, а також поданих відповідачем 6-ти актів звірки за період з 01.07.2013 р. по 31.12.2013 р., наданого позивачем розрахунку суми позову з врахуванням зроблених відповідачем оплат, борг останнього складає в межах заявленої суми 50 843,31 грн. В цій частині вимоги позивача підлягають до задоволення.

Вищезазначені документи, які були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій, знаходяться в матеріалах справи (том 1, а.с. 15 - 16, 50-65, том 2, а.с. 5-146, 148-153, 218, 220-225, том 3, а.с. 6-39, том 4, а.с. 6-516, том 5, а.с. 1-419, том 6, а.с. 1-243, том7, а.с. 111-215, том 8, а.с. 1-247, том 9, а.с. 1-144, том 10, а.с. 1-318, том 11, а.с. 1-217, том 12, а.с. 1-87, том 13, а.с. 1-227, том 14, а.с. 1-125, том 15, а.с. 1-139, том 16, а.с. 1-256, том 17, а.с. 1-223, том 18, а.с. 1-244, том 19, а.с. 22-65, 105-110).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суми основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що виходячи із приписів згаданої вище статті, з відповідача належить стягнути на користь позивача, крім 50843,31 грн. основного боргу, 12 477,44 грн. - 3% річних та 3 031,18 грн. - втрат від інфляції.

Як зазначалося вище у цій постанові, Відповідач 23.04.2014 р. подав суду першої інстанції письмове клопотання про застосування строків позовної давності. Апелянт/відповідач не погоджується з висновком місцевого господарського суду в цій частині вимог, вважаючи їх помилковими.

Колегія суддів з твердженнями Апелянта/відповідача викладеними в апеляційній скарзі в цій частині вимог погодитися не може, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Частиною першою статті 264 вказаного Кодексу передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до п. 4.4.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 визнання боргу відбувається у випадку підписання акту звірки взаєморозрахунків уповноваженою посадовою особою.

Місцевим судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що акти звірок, складені сторонами відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Договору від 06.09.2010 р. № 2, якими передбачено, що сторони щомісячно до 15 числа наступного за звітним місяця проводять звірку взаєморозрахунків за реєстрами відомостей зі складанням акту звірки взаєморозрахунків, а тому, зазначення Скаржником в апеляційній скарзі про те, що акти звірок та акти виконаних робіт не визнавалися ВАТ «Закарпатавтотранс», оскільки жодного разу не були підтверджені первинними документами є безпідставними, оскільки сам відповідач, облаштувавши автостанції, які знаходяться в його підпорядкуванні, Автоматизованою системою керування пасажирськими перевезеннями (том 1, а.с. 144, 145-147, 148, 149), що представником Апелянта в судовому засіданні не заперечувалося, не надав доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що підписанням відповідачем, 22.08.2013 р., актів звірки взаєморозрахунків (як видно з наявного у справі листа Закарпатського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, про це вказано самим відповідачем в адресованому відділенню листі від 04.09.2013 р. № 07/10-1509) перервано перебіг загальної позовної давності тривалістю в 3 роки (ст. 257 Цивільного кодексу України), встановленої, в даному випадку, для вимог про стягнення боргу, річних та втрат від інфляції.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік відповідно до ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України.

Позивач подав суду розрахунок пені за прострочення платежів за період з 11.04.2011 р. по 28.08.2012 р. (кінцевий) на суму 32 430,50 грн.

Перевіривши розрахунок пені за вищевказаний період, з врахуванням річного строку позовної давності і пред'явлення позову 01.04.2014 р., колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що вимога позивача в частині стягнення 32 430,50 грн. пені за прострочення платежу погашена строком спеціальної позовної давності, а тому до задоволення не підлягає відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Таким чином, з ВАТ "Закарпатавтотранс" на користь СПД-ФО ОСОБА_2 належить стягнути суму 50843,31 грн. боргу за продані квитки, 12477,44 грн. - 3% річних та 3031,18 грн. інфляційних втрат, що разом складає 66351,93 грн., відмовивши у задоволенні позову в іншій частині позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відхилення доводів відповідача стосовно порушень позивачем при оформленні позовної заяви, оскільки пунктом 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р., роз'яснено, що суд не вправі повернути позовну заяву на підставі пункту 3 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевим судом досліджено та встановлено правовий статус ОСОБА_2 як Суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (Приватного підприємця), що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 25.04.2014 р. Вказані обставини встановлено також судом апеляційної інстанції, про що наведено вище у цій постанові. Місцевим судом правомірно не прийнято до уваги інших зауважень відповідача щодо оформлення позовної заяви, оскільки такі є несуттєвими і були спростовані в ході судового процесу.

Місцевим судом також досліджено та спростовано заперечення щодо наявності у головного бухгалтера Кабацій М.А. повноважень на підписання актів звірки, зокрема: ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України, ст. 23 Закону України „Про господарські товариства", п. 5.2.2, п. 6.1.3 Положення про фінансово - економічну службу ВАТ „Закарпатавтотранс" і Посадовою інструкцією члена правління - заступника голови правління по фінансах і економіці - головного бухгалтера ВАТ „Закарпатавтотранс", затверджених головою правління 23.07.2007 р.

Покликання Апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом, всупереч доводам ВАТ «Закарпатавтотранс» не було здійснено розрахунку заборгованості згідно умов договору № 1 до договору за формулами: (винагорода Товариства за продані квитки на проїзд пасажирів :8,4) х 100 = вартість реалізованих квитків на проїзд) та (винагорода Товариства за продані квитки на перевезення багажу : 60) х 100 = вартість реалізованих квитків на перевезення багажу), колегією суддів до уваги не приймається, оскільки такі формули не наведена відповідачем ні у Протоколі розбіжностей до п. 4.1. Договору, ні у Додатку № 1 до договору (том 19, а.с. 131, 132), не визначена у Постанові Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2012 р. по справі господарського суду Закарпатської області № 2/109. Як зазначено у постанові Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2012 р. по справі господарського суду Закарпатської області № 2/109 «Умови додатку № 1 до договору № 2 від 06.09.2010 року, яким затверджено розмір фіксованої плати за надання послуг у редакції відповідача».

Слід також зазначити, що в процесі розгляду даної справи господарськими судами, Апелянт/відповідач не надав суду жодних доказів розрахунку своєї заборгованості перед позивачем за спірний період, виходячи з розрахунку за вищевказаними приведеними ним формулами та не подав на їх підтвердження первинних документів, які на думку Апелянта, можуть вважатися первинними, виходячи із приписів ст. 4-3 ГПК України, не зважаючи на те, що суд першої інстанції, неодноразово, витребовував, в т.ч. у відповідача відповідні докази по справі.

Місцевий суд у ході розгляду даної справи досліджував матеріали справи № 2/109 та встановив, що між ВАТ "Закарпатавтотранс" і Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір від 06.09.2010 р. № 2 про надання послуг автостанцією перевізникові, який діє в редакції постанови Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2012 р. по справі господарського суду Закарпатської області № 2/109, винесеній при врегулюванні в судовому порядку переддоговірного спору сторін, що згідно з вказаною постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.04.2012 р. по справі господарського суду Закарпатської області № 2/109, строк дії Договору встановлено з 01 жовтня 2010 року по 31 грудня 2013 року, що предметом даного Договору є надання ВАТ "Закарпатавтотранс" перевізнику СПД-ФО ОСОБА_2 послуг та виконання робіт, пов'язаних із відправленням і прибуттям пасажирів, що за надання обов'язкових послуг (п. 2.1.3, п. 2.1.4, п.2.1.6 Договору) при виконанні рейсів на міжміських та приміських регулярних маршрутах ФОП ОСОБА_2 сплачує ВАТ "Закарпатавтотранс" кошти в сумі фіксованої плати (Додаток №1), що розраховується по кожній автостанції, які є на маршруті руху, згідно з кількістю послуг, що надаються на автостанції (п. 4.1 Договору), що за надання обов'язкових послуг з продажу квитків на проїзд та перевезення багажу (п. 2.1.13 Договору) ФОП ОСОБА_2 сплачує ВАТ "Закарпатавтотранс" винагороду за тарифами, визначеними в Додатку № 1, в залежності від виду сполучення, що відповідно до пункту 4.2 Договору, сума фіксованої плати за надання обов'язкових послуг (п. 2.1.3, 2.1.4, 2.1.6 Договору) перевізнику знімається автостанцією з суми реалізації квитків перевізника до 10-го числа звітного місяця, а кошти від надання послуг з продажу квитків на проїзд та перевезення багажу (п. 2.1.13 Договору) знімаються автостанцією з суми реалізації квитків перевізника до 10-го числа наступного за звітним місяця згідно з Додатком № 1, що щомісячно до 15 числа наступного за звітним місяця сторони договору проводять звірку взаєморозрахунків за реєстрами відомостей зі складанням акту звірки взаєморозрахунків, обов'язок по підготовці якого покладається на ВАТ "Закарпатавтотранс" (п. п. 4.2, 4.3 Договору), що розрахунок ВАТ "Закарпатавтотранс" з СПД-ФО ОСОБА_2 за продані пасажирам квитки на проїзд та перевезення багажу проводиться щовівторка на розрахунковий рахунок СПД-ФО ОСОБА_2 Кінцевий розрахунок здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів після акту звірки розрахунків (п. 4.4 Договору). Слід також зазначити, що Апелянт/відповідач розрахунку (контрозрахунку) за формулами приведеними ним в апеляційній скарзі, не було долучено до апеляційної скарги. Відтак твердження Апелянта, що суд не взяв до уваги Додатку № 1 до договору та, що суд не провів розрахунку його заборгованості за формулами вказаними Апелянтом в апеляційній скарзі є безпідставним в силу ст. 33 ГПК України.

Інші доводи Апелянта/відповідача, які викладені в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.08.2014 року у справі № 907/276/14 залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача у даній справі.

Керуючись ст.ст. 32 - 34, 43, 44, 49, 98, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.08.2014 року у справі № 907/276/14 - залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути в Господарський суд Закарпатської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.

04.03.2015 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 11.03.2015 р.