РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015№910/1033/15-г

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/1033/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Промкабель - Електрика", м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельний комплекс", м. Київ,

про стягнення 71 739,43 грн.,

за участю представників:

позивача - Задуінова О.С. (довіреність від 26.11.2014 №56/14-СР);

відповідача - не з'явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промкабель - Електрика" (далі - ТОВ "Промкабель - Електрика") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурно-будівельний комплекс" (далі - ТОВ "Архітектурно-будівельний комплекс"): 54 127,44 грн. заборгованості за поставлений товар; 4 246,01 грн. 3% річних; 13 365,98 грн. втрат від інфляції, а всього 71 739,43 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.01.2015 порушено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.2015 відкладено розгляд справи на 16.03.2015 у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання.

У судовому засіданні 16.03.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі; представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвали господарського суду міста Києва від 26.01.2015 та від 23.02.2015 було надіслано відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 16.03.2015 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У період з 19.04.2012 по 18.06.2012 ТОВ "Промкабель - Електрика" здійснило ТОВ "Архітектурно-будівельний комплекс" поставку товарів на загальну суму 246 089 грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме: від 19.04.2012 №7322 на суму 21 201,12 грн.; від 19.04.2012 №7324 на суму 97 832,89 грн.; від 23.04.2012 №7459 на суму 9 578,16 грн.; від 23.04.2012 №7460 на суму 24 344,40 грн.; від 23.04.2012 №7458 на суму 66 502,10 грн.; від 18.06.2012 №11814 на суму 10 649,36 грн.; від 18.06.2012 №11813 на суму 15 198,62 грн.; від 18.06.2012 №11816 на суму 782,35 грн.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими особами, при цьому надання права для отримання товарів відповідачем підтверджується копіями довіреностей від 19.04.2012 №2, №3, №4, №5 та №7, виданих Матвєєву Віктору Олександровичу.

Разом з тим, ТОВ "Промкабель - Електрика" було виставлено відповідачу такі рахунки-фактури: від 04.04.2012 №ЦПЗ00052258 на суму 21 201,12 грн.; від 06.04.2012 №ЦПЗ00052596 на суму 119 682,30 грн.; від 04.04.2012 №ЦПЗ00052248 на суму 9 578,16 грн.; від 06.04.2012 №ЦПЗ00052598 на суму 25 365,61 грн.; від 04.04.2012 №ЦПЗ00052250 на суму 93 520,38 грн.; від 06.04.2012 №ЦПЗ00052596 на суму 119 682,30 грн.; від 06.04.2012 №ЦПЗ00052595 на суму 64 661,60 грн.

Крім того, ТОВ "Промкабель - Електрика" подано податкові накладні, а саме: від 19.04.2012 №876; від 19.04.2012 №877; від 23.04.2012 №1013; від 23.04.2012 №1015; від 23.04.2012 №1014; від 18.06.2012 №709; від 18.06.2012 №711; від 18.06.2012 №710.

Судом встановлено, що ТОВ "Архітектурно-будівельний комплекс" перерахувало на рахунок ТОВ "Промкабель - Електрика" 174 000 грн., що підтверджується такими платіжними дорученнями, а саме: від 28.04.2012 №21 на суму 55 000 грн.; від 18.05.2012 №26 на суму 100 000 грн.; від 07.06.2012 №36 на суму 19 000 грн.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною першою статі 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що сторонами укладено усний договір поставки.

19.12.2012 ТОВ "Промкабель - Електрика" на адреси відповідача надіслало вимогу від 04.12.2012 №0412/1 про сплату боргу за поставку товару, в якій просило відповідача виплатити борг у сумі 72 089 грн. у строк до 10.12.2012. Судом також встановлено, що Матвєєв В.О. (як представник відповідача) отримав вказану вимогу нарочно 04.12.2012, про що свідчить відмітка на копії вимоги.

Надіслання претензій підтверджується також копіями опису вкладення та фіскальних чеків від 19.12.2012 №3477 та №3478, наявних в матеріалах справи.

Відповідач на претензію позивача не відреагував, належної відповіді не надав та грошові кошти не перерахував.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем було повернуто товар на загальну суму 17 961,56 грн. (видаткова накладна від 18.06.2012 №РН-27).

Відповідно до частин першої та другої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що відповідач в повному обсязі оплати за поставлений позивачем товар не здійснив, у зв'язку із чим у ТОВ "Архітектурно-будівельний комплекс" утворилася заборгованість перед ТОВ "Промкабель - Електрика" у сумі 54 127,44 грн. (246 089 грн. - 174 000 грн. - 17 961,56 грн.).

Разом з тим, позивачем до матеріалів справи долучено акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2012 по 24.02.2015, відповідно до якого станом на 24.02.2015 заборгованість відповідача перед позивачем становить 54 127,44 грн.; вказаний акт було надіслано позивачем на адресу ТОВ "Архітектурно-будівельний комплекс" 25.02.2015, однак останнім акт підписаний не був.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, відповідач суму заборгованості в добровільному порядку не сплатив, а тому позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Архітектурно-будівельний комплекс" на користь ТОВ "Промкабель - Електрика" 54 127,44 грн. боргу є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 13 365,98 грн. втрат від інфляції та 4 246,01 грн. 3% річних.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних та втрати від інфляції за такі періоди, а саме:

з 25.04.2012 по 12.01.2015 (сума заборгованості 27 497,11 грн.) на суму 2 127,06 грн. - 3% річних та 6 681,79 грн. втрат від інфляції;

з 20.06.2012 по 12.01.2015 (сума заборгованості 10 649,36 грн.) на суму 813,45 грн. - 3% річних та 2 672,98 грн. втрат від інфляції;

з 20.06.2012 по 12.01.2015 (сума заборгованості 782,35 грн.) на суму 56,10 грн. - 3% річних та 196,36 грн. втрат від інфляції;

з 20.06.2012 по 12.01.2015 (сума заборгованості 15 198,62 грн.) на суму 1 159,40 грн. - 3% річних та 3 814,85 грн. втрат від інфляції.

Судом встановлено, що позивачем неправильно визначено період нарахування 3% річних та втрат від інфляції.

Так, частиною другою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, оскільки сторонами було укладено договір поставки у спрощений спосіб та не було погоджено періоду розрахунку, то господарський суд вважає за необхідне застосувати приписи статті 530 ЦК України, у зв'язку з чим ТОВ "Архітектурно-будівельний комплекс" повинно було сплатити заборгованості у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Відповідно до вимоги від 04.12.2012 №0412/1 позивач просив ТОВ "Архітектурно-будівельний комплекс" до 10.12.2012 сплатити заборгованість за отриманий товар. Вказану вимогу нарочно було отримано уповноваженим представником відповідача Матвєєвим В.О. саме 04.12.2012. Отже, період прострочення сплати заборгованості становить з 12.12.2012 по 12.01.2015.

За перерахунком суду сума 3% річних становить 3 390,01 грн. та 13 932,47 грн. втрат від інфляції, а саме за період з 12.12.2012 (восьмий день після отримання відповідачем вимоги) по 12.01.2015.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 3 390,01 грн. за розрахунком суду; у решті стягнення сум 3% річних (856 грн.) слід відмовити.

Здійснення ж перерахунку судом втрат від інфляції фактично призведе до виходу судом за межі позовних вимог.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення втрат від інфляції.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 13 365,98 грн. втрат від інфляції за розрахунком позивача.

За приписами статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурно-Будівельний комплекс» (03035, м. Київ, вул. Кудряшова, 9; ідентифікаційний код 34540972) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Промкабель-електрика» (01023, м. Київ, вул. Мечникова, 8, кв. 22; ідентифікаційний код 30782951): 54 127 (п'ятдесят чотири тисячі сто двадцять сім) грн. 44 коп. основного боргу; 13 365 (тринадцять тисяч триста шістдесят п'ять) грн. 98 коп. втрат від інфляції; 3 390 (три тисячі триста дев'яносто) грн. 01 коп. 3% річних та 1 805 (одну тисячу вісімсот п'ять) грн. 20 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.03.2015.

Суддя О. Марченко