ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 березня 2015 р. Справа № 903/1331/14

за позовом Дочірнього підприємства «Квенбергер Логістик Укр», Київська обл.. м.Бориспіль

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцька картонно - паперова фабрика», м.Луцьк

про стягнення 87 957, 45 грн. заборгованості

Суддя Пахолюк В.А.

з участю представників сторін:

від позивача: Герасимова О.А. - представник, дов. від 29.12.2014 р.,

від відповідача: Проскуровський В.В. - представник, дов. № 598/03 від 22.12.2014 р.

В судовому засіданні з 02.03.2015 р. до 16.03.2015 р. було оголошено перерву для надання сторонами додаткових доказів: позивачем - доказів направлення відповідачу Актів виконаних робіт, витягу з банківського рахунку щодо часткової оплати відповідачем заборгованості, доказів розрахунків з Перевізником, балансової довідки щодо дебіторської заборгованості. Відповідачем: обґрунтованих письмових пояснень по суті та предмету спору, балансової довідки щодо кредиторської заборгованості станом на 01.01.2015 р.

За клопотанням сторін спір розглянуто з продовженням строку розгляду відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України.

Суть спору:

Позивач - Дочірнє підприємство «Квенбергер Логістик Укр», звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцька картонно - паперова фабрика» 76 387, 56 грн. заборгованості за організацію перевезення вантажів, в т.ч. 71 681, 43 грн. основного боргу, 474, 93 грн. - 3% річних, 3430,47 грн. інфляційних втрат та 1 227, 73 грн. пені.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на укладений між сторонами договір № К-741 від 30.08.2013 р. про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Як зазначає позивач, відповідно до умов договору на підставі заявок № 2 від 29.08.2014 р., № 3 від 29.08.2014 р., № 4 від 01.09.2014 р., № 4 від 09.09.2014 р., № 6 від 15.08.2014 р., № 7 від 22.09.2014 р. ним було здійснено організацію перевезення вантажів загальною вартістю 85 972, 43 грн., що підтверджує міжнародними товарно-транспортними накладними (СMR) № 011579 від 06.09.2014 р., № 011555 від 06.09.2014 р, № 189391 від 17.09.2014 р., № 011540 від 18.09.2014 р., № 168052/1 від 25.09.2014 р., № 011545 від 03.10.2014 р. та рахунками-фактур, виставлених до оплати № 3303 від 03.09.2014 р., № 3534 від 17.09.2014 р., № 3557 від 18.09.2014 р., № 3799 від 25.09.2014 р., № 3855 від 03.10.2014 р.

30.09.2014 р. між позивачем та відповідачем був підписаний Акт звіряння взаємних розрахунків за 3 квартал 2014 р., на підставі якого відповідач визнав заборгованість станом на 30.09.2014 р. у сумі 69 796, 43 грн. (крім заборгованості по рахунку № 3855 від 03.10.2014 р., яка не увійшла у Акт звіряння).

20.10.2014 р. на адресу відповідача позивачем було надіслано претензію № 378/01 про сплату заборгованості, відповіді на яку не було отримано.

17.11.2014 р. відповідачем було здійснено часткову оплату в сумі 14 291, 00 грн. На день подачі позову заборгованість становила 71 681, 43 грн.

Строк остаточного розрахунку між сторонами здійснюється на підставі виставлених рахунків та Актів виконаних робіт, протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення відповідного рахунку (п.5.3 договору).

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо наданих послуг, на підставі умов договору та ст.625 ЦК України, ч.6 ст.231 ГК України йому нараховано штрафні санкції.

Ухвалою суду від 30.12.2014 р. порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Позивача зобов'язано: подати додаткові письмові обґрунтування правових підстав нарахування пені, чіткий розгорнутий розрахунок нарахованої пені, 3% річних, індексу інфляції з зазначенням періоду нарахування. Відповідача зобов'язано: подати письмові обґрунтовані доводи та заперечення по суті та предмету спору, в т.ч. щодо розрахунку штрафних санкцій, довідку про включення до ЄДРПОУ станом на момент розгляду справи.

На підставі ухвали суду від 02.02.2015 р. розгляд справи було відкладено у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представників сторін та неподанням витребуваних доказів.

Представником позивача на підставі клопотання від 16.02.2015 р. (вх.. № 01-54/1323/15) до матеріалів справи долучено копії наступних документів: Стутуту ДП «Квенбергер Логістикс УКР»; Рішення власника ДП «Квенбергер Логістикс УКР» від 04.08.2014 р.; відомості з офіційного сайту ДП «Інформаційно-ресурсний центр» про включення ДП «Квенбергер Логістикс УКР» та ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» до ЄДРПОУ; Акту звіряння за період жовтень 2014 р.

В судовому засіданні представником позивача подано заяву від 12.02.2015 р. (вх..№ 01-65/45/15 від 16.02.2015 р.) про збільшення позовних вимог відповідно до якої просить стягнути з відповідача 87 957, 45 грн.

Оскільки збільшення розміру позовних вимог є процесуальним правом позивача, передбаченим ч. 4 ст. 22 ГПК України, не суперечить вимогам законодавства, судом прийнято заяву представника позивача, спір вирішується виходячи з нової ціни позову - 87 957, 45 грн.

В обґрунтування збільшених позовних вимог позивач посилається на збільшення періоду нарахування штрафних санкцій, що підтверджує відповідними розрахунками.

На підставі клопотання № 01-54/1874/15 від 02.03.2015 р. представником позивача долучено до матеріалів справи докази надіслання копії заяви про збільшення позовних вимог на адресу відповідача, засвідчені копії Актів наданих послуг № 3374 від 06.09.2014 р., № 3484 від 17.09.2014 р., № 3497 від 18.09.2014 р., № 3775 від 25.09.2014 р., № 3810 від 03.10.2014 р.

В судовому засіданні з 02.03.2015 р. до 16.03.2015 р. було оголошено перерву для надання сторонами додаткових доказів: позивачем - доказів направлення відповідачу Актів виконаних робіт, витягу з банківського рахунку щодо часткової оплати відповідачем заборгованості, доказів розрахунків з Перевізником, балансової довідки щодо дебіторської заборгованості. Відповідачем: обґрунтованих письмових пояснень по суті та предмету спору, балансової довідки щодо кредиторської заборгованості станом на 01.01.2015 р.

Відповідач у відзиві від 16.03.2015 р. (вх.. № 01-54/2344/15) та представник в судових засіданнях з доводами позивача не погоджується, позов не визнає, вважає його безпідставним та необґрунтованим з наступних підстав.

- позивачем не надано доказів виставлення відповідних рахунків до оплати Замовникові, відсутні акти приймання - передачі послуг, як передбачено п.5.3 договору.

- на долучених позивачем заявках на здійснення перевезень відсутні підписи уповноважених представників сторін, що свідчить про неузгодження сторонами вартості послуг Експедитора.

З урахуванням викладених заперечень, відповідач вважає про відсутність порушення зобов'язань з його сторони, безпідставність нарахування пені, інфляційних та процентів за користування грошима в порядку ст.625 ЦК України.

Представник позивача у додаткових письмових поясненнях від 16.03.2015 р. (вх. № 01-54/2377/15) вважає, що основні заперечення представника відповідача ґрунтуються лише на припущеннях та не засновані на підставі Договору і надані лише з метою ухилення від виконання зобов'язань за Договором.

Посилаючись на п.5.2 договору, позивач вважає, що моментом настання обов'язку Клієнта (відповідача) на оплату послуг Експедитора (позивача) є момент погодження ціни послуги в самій заявці на умовах 100% передоплати ще до моменту надання послуги.

На підтвердження виставлення відповідачу рахунків на оплату зазначає:

- рахунок № 3303 від 06.09.2014 року на суму 11689,00 грн., яка погоджена в заявці № 3 від 29.08.2014 року, направлений на адресу Відповідача 18 вересня 2014 року, що підтверджується журналом обліку направлень документів первинної звітності та Списком згрупованих поштових відправлень від 18.09.2014 року,

- рахунок № 3534 від 17.09.2014 року на суму 18183,43 грн., яка погоджена в заявці № 4 від 01.09.2014 року, направлений на адресу Відповідача 19 вересня 2014 року, що підтверджується журналом обліку направлень документів первинної звітності та фіскальним чеком з пошти від 19.09.2014 року,

- рахунок № 3557 від 18.09.2014 року на суму 12083,00 грн., яка погоджена в заявці № 4 від 09.09.2014 року, направлений на адресу Відповідача 19 вересня 2014 року, що підтверджується журналом обліку направлень документів первинної звітності та фіскальним чеком з пошти від 19.09.2014 року,

- рахунок № 3799 від 25.09.2014 року на суму 13550,00 грн., яка погоджена в самій заявці № 6 від 15.08.2014 року,

- рахунок № 3855 від 03.10.2014 року на суму 16176,00 грн., яка погоджена в заявці № 7 від 22.09.2014 року, направлений на адресу Відповідача 07 вересня 2014 року, що підтверджується журналом обліку направлень документів первинної звітності та Списком згрупованих поштових відправлень від 07.10.2014 року.

Крім цього, разом з цими направленнями були направлені на адресу Відповідача й Акти наданих послуг, які останній не повернув Позивачеві.

На виконання вимог суду позивачем на підставі клопотання від 16.03.2015 р. (вх.. № 01-54/2376/15) до матеріалів справи долучено документи: копію супроводжувального листа від 11.03.2015 р. про повторне направлення відповідачу Актів надання послуг; довідку від 13.03.2015 р. вих.. № 88/03 про заборгованість відповідача станом 13.03.2015 р.; платіжні доручення на підтвердження оплати позивачем послуг перевізників № 5931 від 25.09.2014 р., № 5975 від 30.09.2014 р., № 6210 від 07.10.2014 р., № 6431 від 16.10.2014 р., № 6724 від 28.10.2014 р.; копії витягів з Журналу обліку направлень документів первинної звітності ДП Квенбергер та підтверджень поштового відправлення.

Розглянувши наявні матеріали справи та заслухавши уповноважених представників сторін, господарський суд встановив:

30.08.2013 року між Дочірнім підприємством «Квенбергер Логістик Укр» (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Луцька картонно - паперова фабрика» (Клієнт) був укладений договір № К-741 про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Згідно п.2.1. договору Експедитор зобов'язується за плату і за рахунок Клієнта організувати перевезення Вантажу Клієнта автомобільним транспортом відповідно до умов чинного законодавства України, положень Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів, Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП, Європейської угоди про режим праці та відпочинку водіїв, Конвенції про транспортування небезпечних вантажів, а також на підставі погодженої Сторонами заявки на організацію перевезення Вантажу автомобільним транспортом, яка є невід'ємною частиною даного Договору. Форма Заявки, зазначена в додатку № 1 до даного Договору, є обов'язковою для дотримання Сторонами.

У відповідності до п.3.1. договору на кожне перевезення оформлюється Заявка, яка складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою Клієнта із проставленням відбитка круглої печатки Клієнта, і передається Експедитору за допомогою факсимільного зв'язку та є невід'ємною частиною Договору. Оригінал заявки невідкладно передається Клієнтом Експедитору шляхом відправлення на адресу місцезнаходження Експедитора, вказану у даному Договорі, або в інший спосіб, погоджений Сторонами.

Згідно п. 4.1.1. договору Клієнт зобов'язується своєчасно, за 7 днів до початку запланованого перевезення, надавати Експедитору заповнену Заявку на перевезення вантажу з зазначенням усіх реквізитів, передбачених пунктом 3.2 цього Договору та додатку № 1 до даного Договору, а також, у випадку необхідності - вичерпні доручення та інструкції, що забезпечують можливість організації перевезення і транспортно-експедиційного обслуговування вантажів.

Ціна договору складається із вартості наданих за Договором Послуг, яка обумовлюється Сторонами в Заявці, що є невід'ємною частиною цього Договору, і коригується за фактично здійсненими обсягами перевезення та/або залежно від наявності додаткових документально підтверджених витрат Експедитора, пов'язаних з виконанням даного Договору, при підписанні акту приймання - передачі наданих послуг. Документи, що підтверджують фактично здійснені обсяги перевезення та наявність додаткових витрат Експедитора, є визначальними при визначенні вартості Послуг в акті приймання - передачі наданих послуг. Клієнт оплачує послуги Експедитора на підставі погодженої Сторонами Заявки, згідно з виставленим рахунком. Термін оплати - 100% попередня оплата (п.п.5.1., 5.2).

Відповідно до ст. 144 Господарського кодексу України майнові права та майнові обов'язки суб'єкта господарювання можуть виникати в т.ч. з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Між сторонами майнові права та обов'язки виникли з договору про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом № К-741 від 30.08.2013 р., що за правовою природою є договором транспортного експедирування.

Згідно ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Як визначено ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Зазначена норма кореспондується з вимогами ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Судом встановлено, що умови п.5.2 Договору в частині здійснення 100% попередньої передоплати Клієнтом не було здійснено.

Водночас, як визначено п.5.3 даного Договору остаточні розрахунки між Сторонами з урахуванням положень пункту 5.1 даного Договору здійснюються на підставі акта приймання - передачі наданих послуг протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення відповідного рахунку Експедитором.

Таким чином, сторони досягли згоди щодо настання у відповідача обов'язку по розрахунку з позивачем за договором про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом № К-741 від 30.08.2013 р. можливо лише на підставі акта приймання - передачі наданих послуг протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення відповідного рахунку Експедитором.

Тобто термін виконання зобов'язання, визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, та підлягає виконанню з настанням цієї події.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем (опис вкладення) та вручення (повідомлення про вручення) відповідачу рахунків позивача та актів приймання-передачі наданих послуг, а відтак, неможливо встановити настання порушення строків оплати згідно умов договору.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву заперечує факт отримання актів приймання - передачі наданих послуг та виставлених позивачем рахунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як визначено п.1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі, якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Направлена позивачем на адресу відповідача претензія від 20.10.2014 р. за вих. № 378/01, як доказ пред'явлення вимоги щодо оплати відповідачем наданих послуг, судом не приймається до уваги, оскільки позивачем не надано доказів направлення саме вказаної претензії (вимоги) та відповідно її пред'явлення відповідачу.

Враховуючи недоведеність отримання відповідачем: вимоги щодо оплати, актів приймання - передачі наданих послуг, виставлених позивачем рахунків, як підстави для проведення оплати за надані послуги згідно Договору, суд приходить до висновку про те, що у відповідача не настав обов'язок по оплаті цих послуг та відсутність порушення зобов'язань з його сторони.

Водночас, суд відхиляє заперечення відповідача про неузгодження сторонами вартості послуг Експедитора, оскільки на долучених позивачем заявках на здійснення перевезень відсутні підписи уповноважених представників сторін.

При цьому, суд приходить до висновку, що доказом наявності волевиявлення відповідача при підписанні заявки на перевезення є факт виконання Експедитором своїх зобов'язань щодо доставки вантажу в пункт призначення, що підтверджується міжнародними товарно - транспортними накладними та наявність печатки ТзОВ «Луцька картонно - паперова фабрика» на заявці.

Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За вимогами п.2 ч.2 даної норми печатка є обов'язковим реквізитом договору та підтверджує повноваження особи на укладення угоди.

Враховуючи наявність печатки на заявках відповідач визнав і схвалив дії особи при погодженні Сторонами заявки. Крім того, відповідач не заперечує факт укладення між сторонами договору № К-741 від 30.08.2013 р. та часткову оплату за надані позивачем послуги.

Відповідачем, у розумінні вимог ст.ст.34, 36 ГПК України не було подано доказів звернення із заявами про викрадення або втрати печатки до органів внутрішніх справ, що виключає твердження про неузгодженість сторін вартості послуг Експедитора.

З огляду на викладене, враховуючи безпідставність та необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 71 681, 43 грн., 7 348, 10 грн. пені, 8 122, 75 грн. інфляційних втрат та 805, 17 грн. - 3% річних, суд вважає, що в стягненні останніх слід відмовити.

Дана правова позиція також викладена в постановах Вищого господарського суду України у справах №5020-257/2011 від 19.09.2011р. та №5011-23/5116-2012 від 20.03.2013р..

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України(далі ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Господарський суд, керуючись ст.ст.526, 530, 610, 612, 629, 929 Цивільного кодексу України, ст.144 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

в и р і ш и в :

1. В позові відмовити.

Повне рішення складено 19.03.2015 р.

Суддя Пахолюк В.А.