ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Справа № 910/1397/14
Вищий господарський суд України у складі: суддя Харченко В.М. - головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Палій В.В.

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", м. Київ

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015

зі справи № 910/1397/14

за позовом публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", м. Київ (далі - Банк)

до відповідача-1 компанії "BRE Bank Spolka Akcyjna", м. Варшава, Польща (далі - Компанія)

відповідача-2 Державної служби інтелектуальної власності України, м. Київ (далі - Служба)

про дострокове припинення дії міжнародної реєстрації знаків для товарів і послуг.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Нестеренко Ю.А.;

відповідача-1 - Гришко С.Ю.;

відповідача-2 - Запорожець Л.Г.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року позивач звернувся з позовом, згідно з яким просив: достроково припинити дію міжнародної реєстрації знаків для товарів і послуг № № 935637, 888141, 1003983 на території України щодо товарів і послуг 36 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (далі-МКТП); зобов'язати Службу внести відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг України стосовно припинення дії міжнародної реєстрації означених знаків на території України щодо товарів і послуг 36 класу МКТП, а також здійснити відповідну публікацію у бюлетені "Промислова власність".

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.10.2014 зі справи № 910/1397/14 (суддя Бондарчук В.В.), яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 (колегія суддів у складі: суддя Пантелієнко В.О. - головуючий, судді Гарник Л.Л. і Доманська М.Л.), у позові відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Банк просить скасувати рішення місцевого господарського суду від 16.10.2014, постанову апеляційного господарського суду від 19.01.2015 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Скарга мотивована тим, що оскаржувані рішення судів прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідного висновку суд дійшов на підставі такого.

Судами встановлено, що:

- згідно з витягами із Бази даних "Відомості щодо міжнародних реєстрацій знаків, які заявлено в Україні відповідно до Мадридської системи", що обслуговується Державним підприємством "Український інститут промислової власності", Компанія є власником на знак для товарів та послуг "mВank", згідно з міжнародною реєстрацією від 08.06.2007 № 935637, яка діє на території України стосовно 09, 35, 36 класів МКТП; на знак для товарів та послуг "Services bancaires; services financiers par application des technologies teleinformatiques", згідно з міжнародною реєстрацією від 13.02.2006 № 888141 яка діє на території України стосовно 36 класу МКТП; на знак для товарів та послуг "mKARTA", згідно з міжнародною реєстрацією від 04.05.2009 № 1003983, яка діє на території України стосовно 36 класу МКТП "Banking services, banking services using tele information technologies";

- відповідно до виписки з державного судового реєстру Польщі, відповідачем-1 було змінено назву Компанії з "BRE Bank Spolka Akcujna" на "МBank Spolka Akcujna";

- 24.09.2014 Компанією було направлено запит до центру "Visa Europe" щодо надання інформації про користувачів карток "mBank" та їх використання на території України за період з 01.01.2010 по 31.12.2013. У цьому зв'язку, центром "Visa Europe" було надано Компанії виписку з якої слідувало, що користувачами карток позивача "mBank" було виконано сотні транзакцій на території України за допомогою таких карт;

- центром "MasterCard" було подано Компанії інформацію стосовно використання карток "mBank" на території України за період з 01.01.2010 по 31.12.2013, згідно з якою в означений період на території України було здійснено 58 651 готівкових та безготівкових операцій із використанням відповідних карток на загальну суму 14 064 544,00 EUR.

Наполягаючи на задоволенні позовних вимог, Банк вказував на те, що знаки для товарів та послуг за міжнародними реєстраціями №935637, №888141, №1003983 не використовувались на території України щодо 36 класу МКТП з дати їх реєстрації та до моменту звернення до суду, тобто понад 3 (три) роки.

Встановленим за справою обставинам попередні судові інстанції дали належну оцінку і дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому суди правильно виходили з того, що відповідно до поданих Компанією даних, остання, як власник спірних знаків для товарів та послуг згідно міжнародними реєстраціями використовувала оспорювані товарні знаки відносно товарів та послуг 36 класу МКТП протягом останніх трьох років на території України під час надання банківських послуг власним клієнтам, які були зареєстровані на території України. У цьому зв'язку, суди вірно зазначили про відсутність підстав для застосування частини четвертої статті 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача-2 внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг щодо припинення дії міжнародної реєстрації оспорюваних знаків, суди правомірно вказали на те, що дана вимога є похідною вимогою від вимоги про дострокове припинення спірних міжнародних реєстрацій, яка була визнана судами необґрунтованою та у задоволенні якої було відмовлено.

Суди обґрунтовано не надали правового значення посиланням позивача на те, що Компанія не мала на території України акредитованих філій чи представництв, оскільки фактичні обставини справи свідчили про те, що відповідач при наданні відповідних послуг певній групі клієнтів в Україні, використовував оспорювані знаки для товарів та послуг шляхом використання емітованих ним банківських карт з зображенням відповідних знаків.

Твердження позивача про те, що суди не встановили факта використання Компанією знака для товарів та послуг "mKARTA" також не можуть бути взяті до уваги, оскільки із змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що судами на підставі досліджених доказів було встановлено використання Компанією усіх трьох оспорюваних знаків.

Враховуючи зазначене, а також беручи до уваги, що інші наведені позивачем у касаційній скарзі доводи правильності висновків попередніх судових інстанцій не спростовують і зводяться лише до переоцінки досліджених у справі доказів, суд не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 зі справи № 910/1397/14 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" - без задоволення.

Суддя В.Харченко
Суддя І.Бенедисюк
Суддя В.Палій