ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 березня 2015 р. Справа № 903/91/15
Господарський суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря Олексійовича

секретар судового засідання - Череватий Богдан Любомирович

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (фізична особа-підприємець);

від відповідача 1 (Горохівської міської ради): н/з;

від відповідача 2 (Управління державної казначейської служби України у Горохівському районі): Ольхова А.В. (представник за дов. № 01-45/124 від 24.02.2015 р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні господарського суду Волинської області справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Горохівської міської ради, Управління державної казначейської служби України у Горохівському районі про стягнення 94 536,17 грн.

В судовому засіданні 12.03.2015 р. у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Волинської області з позовом до Горохівської міської ради, Управління державної казначейської служби України у Горохівському районі про стягнення 94 536,17 грн.

Позов мотивовано тим, що Постановою Львівського апеляційного господарського суду 13.08.2008 р. задоволено позов фізичної особи-підприємця до Горохівської міської ради та стягнуто з останньої 309 000, 00грн. з розстрочкою виконання рішення терміном на один рік. На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від13.08.2008 р. у справі видано наказ 05.09.2008 р. № 06/16-68.

Проте боржник не дивлячись на розстрочку виконання даного рішення не виконав його.

16.05.2012 р. рішенням господарського суду Волинської області по справі №5004/369/12 позовні вимоги за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Горохівської міської ради, управління державної казначейської служби України у Горохівському районі про стягнення 162 607,62 грн. задоволені частково та стягнуто з Горохівської міської ради 81 283,93 грн. штрафних санкцій.

Проте, не зважаючи на наявність даних судових рішень сума основної заборгованості становить 250 374 грн. та 81 283,93 грн. інфляційних втрат та 3% річних за період з 13.08.2008 р. по 18.11.2010 р.

У зв'язку із невиконанням рішення господарського суду Волинської області позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 нарахував 30 934,25 грн. 3% річних за період з 18.11.2010 р. по 01.11.2014 р., 63 601,92 грн. інфляційних втрат за період з 18.11.2010 р. по 30.09.2014 р., які просить стягнути з Горохівської міської ради.

Ухвалою господарського суду від 03.02.2015 р. за вказаним позовом було порушено провадження у справі та призначено розгляд останньої в судовому засіданні.

18.02.2015 р. ухвалою суду відкладено розгляд справи у зв'язку із неявкою представників відповідачів в судове засідання та необхідністю витребувати додаткові докази необхідні для розгляду справи.

05.03.2015 р. ухвалою суду відкладено розгляд справи у зв'язку з не'явою представника відповідача (Горохівської міської ради) в судове засідання, явка якого булла визнана обов'язковою.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача (Управління державної казначейської служби України у Горохівському районі) надала відзив на позовну заяву 05.03.2015 р. та в судовому засіданні усні пояснення в яких позовні вимоги не визнає.

Представник відповідача (Горохівської міської ради) в судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив. Вимоги ухвали суд не виконав.

Явка сторін обов'язковою не визнавалась. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні за відсутністю представника відповідача (Горохівської міської ради), за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений ст. 69 ГПК України строк вирішення спору.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача (Управління державної казначейської служби України у Горохівському районі), дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Постановою Львівського апеляційного господарського суду 13.08.2008 р. задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Горохівської міської ради та стягнуто з останньої 309 000, 00грн. з розстрочкою виконання рішення терміном на один рік (а.с.23-26). На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від13.08.2008 р. у справі видано наказ 05.09.2008 р. № 06/16-68 (а.с.14).

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду(іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі особи.

Відповідачем (Горохівською міською радою) зазначене рішення станом на час розгляду справи не виконано, що підтверджується довідкою про хід виконавчого провадження щодо стягнення боргу з Горохівської міської ради на користь ОСОБА_1 (позивача) з якої вбачається, що залишок заборгованості становить 252 102,85 грн. (а.с.39-43).

У відповідності до ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або заміни його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України визначено, що боржник рахується таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений термін, визначений договором або законом.

До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.2 п.3 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. за № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права").

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ч.1 ст. 625 ЦК України встановлює виняток із загального правила ст. 614 ЦК України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Також, згідно п.3 ч.3 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 24.11.2011р. №01-06/1642/2011 "Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011р. N 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України (постанови від 12.09.2011р. №3-73гс11, від 14.01.2011р. №3-116гс11 та від 23.01.2012р. по справі №3-142гс11).

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, що приводять до неможливості виконання ним грошового зобов'язання перед фізичною особою-підприємецем ОСОБА_1, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняє Горохівську міську раду від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Рішенням господарського суду Волинської області у справі 5004/369/12 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Горохівської міської ради, Управління державної казначейської служби України у Горохівському районі стягнуто з Горохівської міської ради штрафні санкції за період з 13.08.2008 р. по 31.01.2012 р. в розмірі 81 283,93 грн. (а.с.21-22).

У зв'язку із подальшим невиконанням рішення господарського суду Волинської області позивач нарахував Горохівській міської раді 30 934,25 грн. 3% річних за період з 18.11.2010 р. по 01.11.2014 р. та 63 601,92 грн. інфляційних втрат за період з 18.11.2010 р. по 30.09.2014 р.

Суд провівши власний перерахунок 3% річних за період з 18.11.2010 р. по 01.11.2014 р. зазначає, що арифметично вірним розрахунком останньої є сума 30 995,90 грн. Відтак вимога про стягнення 3% річних в розмірі 30 934,25 грн. підлягає задоволенню, оскільки при прийняті рішення суд, не може вийти за межі позовних вимог (розрахунок додається до матеріалів справи) (а.с.51).

Що стосується розрахунку інфляційних втрат за період з 18.11.2010 р. по 30.09.2014 р., слід зазначити, що розрахунок проведений не вірно. Здійснивши власний розрахунок сума інфляційних втрат за період з 18.11.2010 р. по 30.09.2014 р. становить 41 677,75 грн. (а.с.52), тому в стягненні 21 924,17 грн. слід відмовити.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ст. 33 ГПК України).

В даному випадку позивачем в позовній заяві жодних вимог не ставиться щодо відповідача Управління державної казначейської служби України у Горохівському районі.

У відповідності до ст. 43 БК України та Положення про Управління державної казначейської служби України у Горохівському районі Волинської області, затвердженого Наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 р. №108, основним завданням Управління Казначейства у Горохівському районі є реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів та здійснення розрахунково-касового обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів. У жодні правові відносини з позивачем Управління державної казначейської служби України у Горохівському районі як юридична особа не вступало і жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння ним будь-якої шкоди позивачем не наведено. Тому позовні вимоги суперечать вимогам п. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Беручи до уваги викладене, суд прийшов до висновку, що в частині позову до Управління державної казначейської служби України у Горохівському районі відмовити.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки, спір до суду доведений з вини Горохівської міської ради, то витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн. згідно ст. 49 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України та на підставі ст. 202 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 599, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Горохівської міської ради (вул.. Шевченка, 17, м. Горохів, Волинська область 47500) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 72 612,00 грн. (сімдесят дві тисячі шістсот дванадцять гривень) (з них: 30 934,25 грн. 3% річних, 41 677,75 грн. інфляційних втрат, а також витраті по сплаті судового збору в розмірі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень).

В стягненні 21 924,17 грн. інфляційних втрат з Горохівської міської ради відмовити.

У позові до Управління державної казначейської служби України у Горохівському районі відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через господарський суд Волинської області до Рівненського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено

та підписано 13.02.2015 р.

Суддя І. О. Гарбар