ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Справа № 925/56/15

Господарський суд Черкаської області у складі судді Гури І.І., при секретарі судового засідання - Мирошниченко Б.В., представників сторін: позивача - Михайлюка О.О. за довіреністю, відповідача - Захарченко І.П. директор, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси у приміщенні суду справу за позовом комунального підприємства «ВодГео», м. Сміла Черкаської області до комунального підприємства «Муніципальна інвестиційно-фондова компанія», м. Сміла Черкаської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Смілянська міська рада Черкаської області про стягнення 114 897 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Комунальним підприємством «ВодГео» подано позов до комунального підприємства «Муніципальна інвестиційно-фондова компанія» про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання умов договору №585 від 01.09.2014 на загальну суму 60 528,56 грн., з яких: 45 983,52 грн. основного боргу, 9 758,69 грн. інфляційних, 2 317,79 грн. 3% річних, 2 468,56 грн. пені, 5 287,50 грн. заміна приладу обліку води, 110,34 грн. обстеження місця встановлення лічильника, 89,44 грн. погодження на тимчасове зняття лічильника, та стягнення заборгованості, що виникла по договору №1 від 01.11.2013 на загальну суму 48 881,47 грн., з яких: 33 765,49 грн. основного боргу, 7 373,96 грн. інфляційних, 1 057,37 грн. 3% річних, 6 684,65 грн. пені, а також 2 297,94 грн. витрат зі сплати судового збору.

Третя особа у засідання не з'явилася, письмових пояснень по суті спору не надіслала, про наявність поважних причин неподання пояснень і неявки представника не повідомила.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача зазначив, що третя особа взяла на себе зобов'язання відшкодувати борг.

У судовому засіданні згідно зі ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши доводи представників сторін, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

01.09.2012 між комунальним підприємством «ВодГео» (постачальник за договором, позивач у справі) та комунальним підприємством «Муніципальна інвестиційно-фондова компанія» (споживач за договором, відповідач у справі) був укладений договір на послуги з водопостачання та водовідведення № 585 (далі - договір).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2012 (п. 6.1. договору).

У відповідності до умов укладеного договору постачальник бере на себе зобов'язання надавати споживачу послуги з постачання питної і технічної води та приймати від споживача стічні води на умовах, які визначені цим договором, ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги», Правилами: користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, приймання стічних вод підприємств у систему комунальної каналізації міста Сміли, та Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, а споживач бере на себе зобов'язання розраховуватися за вищезазначені послуги, по затвердженим виконавчим органом Смілянської міської ради тарифам, відповідно до умов даного договору (п.1.1 договору).

Споживач розраховується за надані послуги у порядку, встановленому чинним законодавством, протягом 3 банківських днів з дня подання постачальником рахунку за послуги (п.4.1. договору).

Розрахунок за воду здійснюється в такому порядку і такі строки:

- шляхом попередньої оплати, суму якої постачальник визначає за об'ємами водоспоживання та водовідведення у минулому місяці з остаточним розрахунком по закінченні місяця;

- планових щомісячних платежів з періодичністю, передбаченою сторонами договору, з остаточним розрахунком по закінченню місяця (п.4.2. договору).

За несвоєчасну оплату послуг з водопостачання та водовідведення, у зазначений даним договором терміни, споживач сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, 3% річних та індекс інфляції від несплаченої суми за кожен день прострочення, а також відшкодовує збитки, завдані підприємству порушенням зобов'язань (п.5.1. договору).

Позивач здійснив взяті на себе зобов'язання за договором про надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, за надані послуги не розрахувався.

01.11.2013 між комунальним підприємством «Муніципальна інвестиційно-фондова компанія» (позичальник) та комунальним підприємством «ВодГео» (позикодавець) був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги №1 (далі - договір).

Відповідно до умов даного договору позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором (п.1.1. договору).

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню не пізніше 31.10.2014 (п.3.1. договору).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов'язань за договором. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін (п.8.1. договору).

Однак, станом на 15.12.2014 відповідачем дана сума не повернута.

11.11.2014 на адресу відповідача була направлена претензія про стягнення заборгованості за договорами № 975.

Загальні умови виконання господарських зобов'язань визначені главою 22 Господарського кодексу України (далі - ГК України). Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

У ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 ЦК України).

Отже, двостороннім правочинами притаманна наявність взаємоузгодженого волевиявлення двох осіб, спрямованого на виникнення єдиного правового результату, покликаного забезпечити реалізацію обопільної чи самостійної мети кожної з цих осіб.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як передбачено ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З аналізу викладених норм вбачається, що договір про надання послуг є оплатним, і обов'язок виконавця надати послугу відповідає обов'язку замовника цю послугу прийняти та оплатити.

Оскільки договір про надання послуг є оплатним, то обов'язок відповідача за договором оплатити отримані послуги виникає згідно з положеннями Закону.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

На підставі вищевказаного, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок невиконання умов договору № 585 від 01.09.2014 на загальну суму 60 528,56 грн., з яких: 45 983,52 грн. основного боргу, 9 758,69 грн. інфляційних, 2 317,79 грн. 3% річних, 2 468,56 грн. пені, 5 287,50 грн. заміна приладу обліку води, 110,34 грн. обстеження місця встановлення лічильника, 89,44 грн. погодження на тимчасове зняття лічильника, та стягнення заборгованості, що виникла по договору № 1 від 01.11.2013 на загальну суму 48 881,47 грн., з яких: 33 765,49 грн. основного боргу, 7 373,96 грн. інфляційних, 1 057,37 грн. 3% річних обґрунтованими, доведеними наявними в матеріалах справи доказами, а відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Вимога позивача щодо стягнення 6 684,65 грн. пені за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 01.11.2013 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, відповідно до п.4.1. договору про надання поворотної фінансової допомоги №1 від 01.11.2013 сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за даним договором відповідно до чинного законодавства України.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у позові в частині стягнення 6 684,65 грн. пені.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім при поданні позову, а саме: 2 297,94 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Муніципальна інвестиційно-фондова компанія» (вул. Севастопольська, 58, м. Сміла, Черкаська область, ) на користь комунального підприємства «ВодГео» (вул. Московська, 45, м. Сміла, Черкаська область, ): 60 528,56 грн., з яких: 45 983,52 грн. основного боргу, 9 758,69 грн. інфляційних, 2 317,79 грн. 3% річних, 2 468,56 грн. пені, 5 287,50 грн. заміна приладу обліку води, 110,34 грн. обстеження місця встановлення лічильника, 89,44 грн. погодження на тимчасове зняття лічильника.

Стягнути з комунального підприємства «Муніципальна інвестиційно-фондова компанія» (вул. Севастопольська, 58, м. Сміла, Черкаська область, ) на користь комунального підприємства «ВодГео» (вул. Московська, 45, м. Сміла, Черкаська область, ): 48 881,47 грн., з яких: 33 765,49 грн. основного боргу, 7 373,96 грн. інфляційних, 1 057,37 грн. 3% річних, а також 2 297,94 грн. витрат зі сплати судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог в сумі 6 684,65 грн. пені відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 16.03.2015.

Суддя І.І. Гура