РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/3728/15-г
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах"

про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 30 752,69 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гаркуша Г.В.- представник за довіреністю № 36 від 02.01.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

встановив :

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства " Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 30 752,69 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.04.2014 року в м. Києві на вул. Московська, 43/11, автомобілем марки «Дачія Логан», д.н. АА 9831 НЕ, під керуванням водія Горєлова В.О. здійснено ДТП, у результаті якої застрахований позивачем автомобіль марки «Ford focus» д.н. АА 0892 КО під керуванням водія Гриценко С.О., отримав механічні пошкодження.

Позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 30 752,69 грн.

Цивільну відповідальність винуватця ДТП застраховано у відповідача.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.02.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 16.03.2015 року.

10.03.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду від 20.02.2015 року.

В судове засідання 16.03.2015 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 20.02.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 012.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвалу суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03150, м. Київ, вулиця Червоноармійська, будинок 72, офіс 32-22, яка згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 19.02.2015 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Представника позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2014 року справа №757/11640/14-п, Горєлов В.О. 20.04.2014 року о 10-40 год. в м. Києві, на вул. Московська, 43/11 керуючи автомобілем «Дачія Логан», д.н. АА 9831 НЕ під час зміни напрямку та перестроювання, не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого трапилось зіткнення з автомобілем «Форд Фокус» д.н.з. АА 0892 КО, чим пошкодив обидва транспортні засоби та порушив п.10.1 ПДР.

Вищевказаною постановою, Горєлова Віктора Олександровича визнано винним за ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до договору №250565581.13 добровільного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків, укладеного між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ІНГО Україна" та ТОВ «Перша лізингова компанія», застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Ford focus» д.н. АА 0892 КО (строк дії договору з 27.04.2013 року до 26.04.2014 року).

Відповідно до звіту №82 про оцінку автомобіля «Ford focus» д.н. АА 0892 КО від 13.05.2014 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Ford focus» д.н. АА 0892 КО, в результаті його пошкодження при ДТП складає 46 685,07 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП відповідно до рахунку на оплату ФОП Ярошенко О.А. №Я000001439 від 25.05.2014 року склала 38 821,555 грн.

Згідно з страховим актом №114994 від 05.06.2014 року позивачем вирішено виплати ТОВ «Перша лізингова компанія» страхове відшкодування в розмірі 30 752,69 грн.

Позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 30 752,69 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи актом взаємозаліку (узгодження) виплат страхового відшкодування і страхових платежів №7 від 20.06.2014 року підписаним між ПрАТ АСК «ІНГО Україна» та ТОВ «Перша лізингова компанія».

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Dacia logan» д.н АА9831НЕ, застрахована приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інкомстрах" згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7348755 (строк дії з 12.11.2013 року по 11.11.2014 року).

Так, до позивача у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Для врегулювання спору мирним шляхом позивач направив відповідачу претензію №3575 від 29.08.2014 року на суму 30 752,69 грн.

У встановлений строк позивачу не було виплачено страхове відшкодування.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Пунктом 2 полісу №АС/7348755 передбачено, що франшиза складає нуль грн.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 30 752,69 грн. в порядку регресу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст.33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" (03150, м. Київ, вулиця Червоноармійська, будинок 72, офіс 32-22, ідентифікаційний код 31282951) на користь приватного акціонерного товариства " Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м. Київ, вулиця Воровського, будинок 33, ) страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 30 752 (тридцять тисяч сімсот п'ятдесят дві) грн. 69 коп. та судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 24.03.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий