КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р. Справа№ 910/21706/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Ставицької Т.Б.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Вабіщевич Т.В., представник за довіреністю б/н від 22.10.2014р.;

від третьої особи: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2014р. (підписано - 08.12.2014р.)

у справі №910/21706/14 (суддя: Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитро Олегович

про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса та про його скасування

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (надалі - відповідач) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитра Олеговича №6051 від 16.09.2014р. про вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» (лізингоодержувача) та повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (лізингодавцю) об'єктів рухомого майна, що є предметом Договору фінансового лізингу №1283-FL від 03.12.2013р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вчинений 16.09.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. виконавчий напис №6051 про звернення стягнення на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М», яке є предметом Договору фінансового лізингу №1283-FL від 03.12.2013р., не відповідає вимогам чинного законодавства України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що станом на дату звернення до суду він не отримав жодних повідомлень або письмових вимог від відповідача про усунення порушення договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2014р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №910/21706/14 та залучено до участі у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2014р. у справі №910/21706/14 в позові відмовлено повністю. Заходи до забезпечення позову вжиті ухвалою господарського суду міста Києва від 13.10.2014 року у справі №910/21706/14 скасовано.

Рішення суду мотивоване тим, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з дотриманням норм закону.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2014р. у справі №910/21706/14 та прийняте нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

У доводах апеляційного оскарження скаржник вказував, що судом першої інстанції прийнято рішення при неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи; висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи; суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначав, що він не отримував жодних повідомлень або письмових вимог від відповідача про усунення порушення договору фінансового лізингу №1283-FL від 03.12.2013р., що суперечить Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідач не надав документів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, які б беззаперечно підтверджували заборгованість позивача. За таких обставин, на думку апелянта, у нотаріуса не було підстав вчиняти виконавчий напис про звернення стягнення на предмет лізингу.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2014р. у справі №910/21706/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2014р. у справі №910/21706/14 у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. у відпустці здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2014р. у справі №910/21706/14 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Руденко М.А., Чорна Л.В.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, а її судовий розгляд призначено на 18.02.2015р.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2015р. у справі №910/21706/14 у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, а також порядку формування постійного складу судових колегій Київського апеляційного господарського суду, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г, Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2015р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2014р. у справі №910/21706/14 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г, Чорна Л.В.

18.02.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2015р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 11.03.2015р., у зв'язку з неявкою у судове засідання представників позивача та третьої особи.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015р. у справі №910/21706/14 у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, здійснено заміну у складі колегії суддів у даній справі на наступний: головуючий суддя - Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2014р. у справі №910/21706/14 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

11.03.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного надійшли додаткові пояснення по справі.

У судове засідання 11.03.2015р. представники позивача та третьої особи не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (вх.№09-33/9519/15 від 10.03.2015р., №09-33/8516/15 від 02.03.2015р.). Про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом суду. Відкладення справи застосовується не у зв'язку з відсутністю у судовому засіданні представників сторін, а у зв'язку з неможливістю вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Вислухавши думку представника відповідача, враховуючи, що позивач та третя особа були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що явка учасників судового процесу не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22, 27 ГПК України) є правом, а не обов'язком учасників судового процесу, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 11.03.2015р. за відсутності представників позивача та третьої особи.

У судовому засіданні 11.03.2015р. представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 03.12.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (далі - лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» (далі - лізингоодержувач) було укладено Договір фінансового лізингу №1283-FL (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язувався набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування наведене в специфікації (додаток 1 до даного договору) майно (далі - предмет лізингу), а лізингоодержувач зобов'язувався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

У специфікації, що є додатком № 1 до договору фінансового лізингу, сторони визначили предмет лізингу, який на виконання умов вказаного договору був переданий відповідачем позивачу.

Згідно з п. 1.2 договору строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу згідно з графіком сплати лізингових платежів (додаток № 2 до договору) та починає перебіг з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу за формою, встановленою лізингодавцем.

У відповідності до п. 6.2 договору, лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу та винагороду лізингодавця, у зв'язку з передачею у лізинг предмета лізингу.

14.03.2014 р. між сторонами було підписано акт приймання-передачі до договору фінансового лізингу №1283-FL (а.с. 59, т. 1), за умовами якого відповідач передав, а позивач отримав предмет лізингу, визначений у специфікації до договору, загальна вартість якого становила - 2 018 155,68 грн.

У відповідності до п. 6.3 договору складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені у графіку згідно з додатком 2 до договору, який є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 6.9 договору розрахунки за договором здійснюються на базі місяця, що складається з 31 днів, та року, що складається з 360 днів.

Лізингодавець направляє лізингоодержувачу рахунки щодо сплати лізингових платежів. Неотримання таких рахунків лізингоодержувачем не звільняє його від обов'язку сплачувати лізингові платежі згідно з договором. У випадку наявності очевидної помилки у рахунку лізингодавця, лізингодавець повідомляє про це лізингоодержувача та надсилає новий рахунок. Лізингодавець звільняється від відповідальності перед лізингоодержувачем у випадку помилки у його рахунках лізингодавця (п. 6.11 договору).

Відповідно до п. 7.1.1 договору однією з істотних порушень умов договору є несплата лізингоодержувачем лізингового платежу або іншого платежу (частково або у повному обсязі) за договором, а прострочення оплати складає більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу.

Як передбачено п. 7.2 договору, у випадку виникнення обставини, визначеної п. 7.1.1 договору, лізингодавець має право, зокрема, вилучити предмет лізингу в порядку, передбаченому договором та/або законодавством України, в тому числі і на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до п. 7.3 договору, у випадку вилучення предмета лізингу лізингодавець направляє лізингоодержувачу повідомлення про вилучення предмета лізингу із зазначенням строку та місця його передачі. Документом, що підтверджує факт прийняття лізингодавцем рішення про вилучення предмету лізингу, є надсилання цінного листа лізингодавцю або надсилання такого повідомлення службою кур'єрської доставки або надання лізингоодержувачу такого повідомлення. Лізингоодержувач зобов'язаний за свій рахунок у строк, що не перевищує 10 робочих днів з моменту отримання лізингоодержувачем відповідної вимоги, повернути предмет лізингу лізингодавцю. Підтвердженням отримання лізингоодержувачем такої вимоги є повідомлення про вручення цінного листа або відміткою поштової служби про відмову від прийняття цінного листа або закінчення терміну зберігання, або повідомлення про вручення листа службою кур'єрської доставки, або розписка керівника лізингоодержувача на примірнику повідомлення лізингодавця про вручення йому такого повідомлення. Направлення повідомлення здійснюється лізингодавцем на адресу, вказану лізингодавцем в договорі або в повідомленні про зміну адреси. Примусове вилучення предмета лізингу здійснюється відповідно до законодавства України.

Договір може бути розірваний достроково в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного письмового повідомлення лізингоодержувачу, зокрема, у випадку, коли лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або у повному обсязі) та прострочення оплати становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в договорі (п. 11.2.2 договору).

Документом, що підтверджує розірвання договору, є рекомендований або цінний лист лізингодавця. Договір вважається розірваним з дати, зазначеної в такому листі (повідомленні) Лізингодавця (п. 11.4 договору).

Як випливає з матеріалів справи, 01.08.2014р. ТОВ «ОТП Лізинг» звернулось до ТОВ «Скайбуд М» з повідомленням №2318/08 від 01.08.2014 року (а.с. 61, т. 1) про наявність у останнього станом на 31.07.2014 року простроченої заборгованості перед лізингодавцем строком понад 30 днів за Договором фінансового лізингу №1283-FL від 03.12.2013р. в сумі 211 578,65 грн.

У зв'язку з вказаною заборгованістю лізингодавець повідомив про розірвання договору фінансового лізингу з 10.08.2014 р., а також вимагав протягом 10-ти робочих днів з дня припинення договору повернути йому предмет лізингу. Разом з вимогою відповідачем були направлені позивачу рахунки: № 23177 від 24.03.2014р., №24768 від 22.04.2014р., №26525 від 21.05.2014р. та №28027 від 23.06.2014р. на вказану суму заборгованості.

Направлене лізингодавцем повідомлення було отримано лізингоодержувачем, що підтверджується накладною про вручення служби кур'єрської доставки № 2017582 від 06.08.2014р. (а.с. 62, т. 1), проте залишено без відповіді та задоволення.

Невиконання лізингоодержувачем своїх зобов'язань стало підставою для звернення лізингодавця 10.09.2014р. (вих. № 2547/09) (а.с. 60, т. 1) до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д.О. з метою вчинення виконавчого напису про повернення йому предмету лізингу, переданого у користування за договором фінансового лізингу.

16.09.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. було вчинено виконавчий напис №6051 про вилучення та повернення лізингоодержувачем - Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» на користь лізингодавця - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» об'єктів фінансового лізингу.

За вказаним виконавчим написом відділом державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №44820901.

Спір між сторонами виник та був переданий на вирішення до господарського суду у зв'язку з тим, що, на думку позивача, вчинений приватним нотарусом виконавчий напис є незаконним.

При винесенні оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що виконавчий напис нотаріуса №6051 вчинений з дотриманням норм закону.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції вірним, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено право лізингодавця вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 (далі - Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (надалі - Перелік), і при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому переліку (п.п.3.2 та 3.5 Порядку).

Пунктом 8 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису при повернені об'єкта лізингу подаються:

а)оригінал договору лізингу;

б)засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Надання інших документів для вчинення виконавчого напису про повернення об'єкту лізингу законодавством не передбачено.

Отже нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про вчинення виконавчого напису (вих.№2547/09 від 10.09.2014р.) відповідачем були додані: оригінал договору фінансового лізингу №1283-FL від 03.12.2013 року; копія повідомлення №2318/18 від 01.08.2014р. про повернення предмета лізинга; докази надіслання та отримання боржником повідомлення про вручення поштового відправлення (вимоги та рахунків-фактур); рахунки № 23177 від 24.03.2014 року, №24768 від 22.04.2014 року, №26525 від 21.05.2014 року та № 28027 від 23.06.2014 р.

Таким чином, під час звернення до нотаріуса лізингодацем були надані всі документи, які вимагає чинне законодавство, та які були доказом безспірності заборгованості за прострочення виконання позивачем зобов'язання за договором фінансового лізингу №1283-FL від 03.12.2013 року.

В силу ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Судова колегія встановила відсутність виконання лізингоодержувачем зобов'язань по сплаті лізингових платежів понад 30 днів до моменту вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Доводи лізингоодержувача про те, що він не отримував жодних повідомлень або письмових вимог від лізингодавця спростовуються матеріалами справи.

Згідно з абз. 3 п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

Таким чином, господарські суди при розгляді позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за яким було вилучено предмет лізингу, перевіряють лише належність кредитору права вимагати повернення майна, зазначеного у виконавчому написі, а також встановлюють наявність (відсутність) об'єктивних обставин, при яких виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню.

Разом з тим, господарські суди не повинні перевіряти правильність виконавчого напису з позиції законності дій нотаріуса при його вчиненні та надавати оцінку його діям при вчиненні виконавчого напису, оскільки за змістом ст. ст. 1, 2, 18 ГПК України, ст. ст. 1 і 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а відповідно до ст. 50 названого Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Отже доводи апелянта стосуються лише порушення приватним нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій.

Інші доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, і судом апеляційної інстанції самостійно не встановлено. Рішення суду першої інстанції прийнято при належному дотриманні норм процесуального права та з вірним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011р. №16 враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Враховуючи, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні, заходи на забезпечення позову, вжиті судом першої інстанції, вірно скасовані місцевим господарським судом.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для зміни або скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта (позивача).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайбуд М» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2014р. у справі №910/21706/14 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2014р. у справі №910/21706/14 - без змін.

2.Матеріали справи №910/21706/14 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Смірнова