ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" березня 2015 р.Справа № 916/84/15-г

за позовом: Przedsiebiorstwo Przewozowe R-R Rafal Rostowski;

до відповідача: Приватного підприємства "ТРАНС-ІНТЕГРАЛ";

про стягнення 116227,00 грн.;

Суддя Горячук Н.О.

Представники:

Від позивача: за дов. Моценко О.В.;

Від відповідача: за дов. Пустинін В.П.;

В засіданні суду від 04.03.2015р. було оголошено перерву по 18.03.2015р. відповідно до ст.77 ГПК України.

Суть спору: Przedsiebiorstwo Przewozowe R-R Rafal Rostowski звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача Приватного підприємства "ТРАНС-ІНТЕГРАЛ" заборгованості за договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом №36 від 10.06.2011р. у сумі 116227,00грн.

Позивач на позовних вимогах наполягає.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позов та просить застосувати до позовних вимог позовну давність.

Позивач проти застосування позовної давності заперечує, посилаючись на ст. 530 Цивільного кодексу України.

Позивач звернувся до суду з клопотанням в порядку ст. 38 ГПК України про витребування доказів в якому просить витребувати у ТОВ „Агрофірма ім. Довженка" та ТОВ „АСТРА - КИЇВ" відомості та документи, на підставі яких здійснювалася поставка комбайну Vervaet.

Відповідно до ст. 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Судом клопотання відхилене оскільки, позивачем не наведено доказів неможливості отримати витребувані документи у ТОВ „Агрофірма ім. Довженка" та ТОВ „АСТРА - КИЇВ".

Надані позивачем копії запитів до ТОВ „Агрофірма ім. Довженка" та ТОВ „АСТРА - КИЇВ" про надання інформації хто був замовником перевезення по доставці комбайну Vervaet ТОВ „Агрофірма ім. Довженка" та ТОВ „АСТРА - КИЇВ" за накладною (CMR) та надання копій документів щодо перевезення вантажу в якості неможливості самостійно отримати докази судом до уваги не приймаються, оскільки запити позивач направив 17.03.2015р., сама подія перевезення відбувалася у 2011р., строк розгляду справи закінчується 21.03.2015р.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

10.06.2011р. між Przedsiebiorstwo Przewozowe R-R Rafal Rostowski (позивач, Перевізник) та Приватним підприємством "ТРАНС-ІНТЕГРАЛ" (відповідач, Експедитор) укладено договір №36 на перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі договір) за яким Перевізник зобов'язався здійснити перевезення вантажу вантажним автотранспортним засобом згідно визначеними в заявці сторонами строки, а Експедитор зобов'язується здійснити транспортно-експедиторський супровід вантажу та оплатити перевезення.

Позивач зазначає, що згідно заявки №7 від 12.08.2011р. Przedsiebiorstwo Przewozowe R-R Rafal Rostowski зобов'язалося поставити для відповідача комбайн Vervaet, за маршрутом Голландія - Україна, дата завантаження 22.08.2011р., дата прибуття на розвантаження - 26.08.2011р., вартість перевезення - 7100євро.

Відповідач за вантажоперевезення не розрахувався, у зв'язку з чим 28.02.2014р. позивач звернувся до відповідача з претензією №1 про перерахування заборгованості за вантажні перевезення у сумі 7100євро протягом семи днів з дня отримання претензії.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що заявка №7 від 12.08.2011р. не узгоджена, як передбачено умовами договору та не містить печатки підприємства відповідача, підпису уповноваженої особи, що свідчить про відсутність послуги експедирування вказаного в заявці вантажу з боку ПП "ТРАНС-ІНТЕГРАЛ".

Крім того в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі виконаних послуг, що суперечить п.п.4.4., 4.4.1., 4.5. договору.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З матеріалів справи вбачається, що 10.06.2011р. між позивачем та відповідачем укладено договір №36 на перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі договір) за яким Перевізник зобов'язується здійснити перевезення вантажу вантажним автотранспортним засобом згідно визначеними в заявці сторонами строки, а Експедитор зобов'язується здійснити транспортно-експедиторський супровід вантажу та оплатити перевезення.

Враховуючи, що договір укладено між двома різними країнами до нього застосовується Конвенція „Про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 1 Конвенції, вона застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначене в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Надана позивачем заявка №7 від 12.08.2011р. не містить реквізитів, печатки відповідача та підпису уповноваженої особи.

Позивачем в якості доказу здійснення перевезення на користь відповідача надана копія накладної (CMR), однак в зазначеній накладній не міститься відомостей щодо відповідача Приватного підприємства "ТРАНС-ІНТЕГРАЛ".

Наданий позивачем переклад другого листа накладної (CMR) не відповідає наданій до позовної заяви копії (CMR) викладеної польською мовою.

Відповідно до п.4.4. договору після виконання робіт (надання послуг) сторони не пізніше 5-ти календарних днів з моменту закінчення робіт (послуг) зобов'язані підписати акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який є підставою для виставлення рахунку на оплату за вказаний в акті період.

Однак в матеріалах справи відсутній підписаний сторонами акт виконаних робіт, який є підставою для оплати наданих послуг.

В своєму відзиві відповідач просить застосувати строки позовної давності посилаючись на п.6 ч.2. ст.258 Цивільного кодексу України та ст. 32 Конвенції „Про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів".

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п.2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" із змінами та доповненнями внесеними постановами пленуму Вищого господарського суду України №13 від 17.12.2013р., №6 від 10.07.2014р.).

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги, що позивачем не доведені обставини викладені в позовній заяві, які порушують його право або охоронюваний законом інтерес, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Підстави для застосування строків позовної давності відсутні.

Судові витрати покладаються на позивача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України суд,

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 23 березня 2015 р.

Суддя Н.О. Горячук