ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015 року Справа № 904/5207/13

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання Петровська А.В.,

за участю прокурора Матісова О.В., посвідчення № 001453 від 27.08.2012 р.,

та участю сторін:

від ліквідатора: Бойко В.О., представник, довіреність №б/н від 26.01.2015 р.,

від ПП "ХОЛОД-ТЕПЛО": Шевченко М.І., представник, довіреність №6-11/03/14 від 11.03.2014 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "Золодар" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 р. у справі

за заявою Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

до закритого акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Орбіта", м.Дніпропетровськ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 р. У даній справі (суддя Кеся Н.Б.) ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2013р. у справі № 904/5207/13 в частині задоволення кредиторських вимог ПП "Холод-Тепло" на суму 10 734 412,91 грн. залишено без змін.

Згадана ухвала мотивована посиланням на те, що обставини, на які посилається приватне підприємство «Золодар», не є істотними, вони не впливають на юридичну оцінку обставин, що здійснені судом в ухвалі, що переглядається.

Не погодившись з даною ухвалою, приватне підприємство «Золодар» звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву приватного підприємства «Золодар» про перегляд ухвали господарського суду від 25.11.2013р. у даній справі у повному обсязі.

Скаржник вважає, що векселі, на яких ґрунтуються кредиторські вимоги приватного підприємства «Холод-Тепло» на суму 10 734 412,91 грн., не містять дійсної дати видачі, а тому є такими що не мають вексельної сили.

У відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор боржника просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу господарського суду від 25.11.2013 р. у даній справі залишити без змін, як обґрунтовану та цілком мотивовану по відношенню даного спору.

Ліквідатор зазначає, що за ознаками вказаних заявником обставин вексель не може бути визнано недійсним. Будь-які порушення в оформленні векселя можуть бути причиною визнання векселя недійсним лише за ознаками дефекту форми встановленого спеціального законодавства щодо вексельного обігу. Конкретна дата складання або конкретна дати видачі векселя нанесена на вексельний бланк не може бути підставою визнання векселя недійсним, тому що недійсність векселя визначається за датою виникнення вексельного зобов'язання, а не за датою заповнення вексельного бланку. Дійсність або недійсність вексельного зобов'язання встановлюється виключно договором за ознаками товарності або безтоварності договору, що повинно бути встановлено відповідним судовим рішенням.

Прокурор надав пояснення до апеляційної скарги, в яких зазначив, що зобов'язана за векселем особа звільняється від платежу, якщо доведе, що кредитор, який пред'явив вимоги знав або повинен був знати, що в момент придбання векселя про недійсність чи відсутність зобов'язання, що було підставою для видачі (передачі) векселя, або отримав вексель унаслідок обману, крадіжки чи брав у них участь (п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 08.06.2007 р. "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів"). В даному випадку векселі, з урахуванням яких винесено ухвалу суду від 25.11.2013 р. не визнані недійсними в судовому порядку.

Таким чином, прокурор вважає, що наведені приватним підприємством "Золодар" обґрунтування в заяві про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами недостатні.

Разом з тим, на думку прокурора, суд першої інстанції не врахував роз'яснення, викладені в абз.2 п.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 6 "Про судове рішення" та не зазначив в резолютивній частині оскаржуваної ухвали результати розгляду заяви приватного підприємства "Золодар" про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами.

Представники скаржника та ініціюючого кредитора не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що явка скаржника та ініціюючого кредитора судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутністю зазначених осіб.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2013 р. затверджено реєстр вимог кредиторів боржника з вимогами наступних кредиторів: Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на суму 18 124 459,54 грн. - 4 черга задоволення; приватного підприємства "Золодар" на суму 1 147 грн. - 1 черга задоволення; 20 862 540 грн. - 4 черга задоволення; приватного підприємства "Холод-тепло" на суму 1147 грн. - 1 черга задоволення; 11 970 536,88 грн. - 4 черга задоволення; вимоги на суму 38395471, 03 грн. - відхилено.

Зазначену ухвалу в частині визнання грошових вимог приватного підприємства «Холод-Тепло» на загальну суму 11 970 536,88 грн. не було оскаржено в апеляційному та касаційному порядку.

Приватне підприємство «Золодар» звернулось до господарського суду з заявою про перегляд згаданої ухвали за нововиявленими обставинами та просило переглянути ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2013 р. у справі №904/5207/13 в частині задоволення кредиторських вимог ПП "Холод-Тепло" на суму 10 734 412,91 грн. за нововиявленими обставинами; скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2013 р. у справі №904/5207/13 в частині задоволення кредиторських вимог приватного підприємства "Холод-Тепло" на суму 10 734 412,91 грн. та винести нову ухвалу, якою відмовити приватному підприємству "Ходод-Тепло" у задоволенні кредиторських вимог на суму 10 734 412,91 грн.

Як на нововиявлену обставину приватне підприємство «Золодар» посилається на те, що у жовтні 2014 р. від ліквідатора боржника йому стало відомо про факти, які мають суттєве значення для правильного вирішення питання даної справи щодо затвердження реєстру кредиторів відносно кредиторських вимог приватного підприємства "Холод-Тепло".

Заявник зазначає, що неможливо встановити дату видачі векселів, а саме векселів: серія АА № 1968788, АА 1969049, АА № 1969047, АА № 1969048, АА № 1969050, АА № 1968924, АА № 1968926, АА 1971025, АА № 1971024, АА № 1968937, АА 1968636, АА № 1968935, АА № 1968934, АА № 1968933, АА № 1968932, АА № 1968931, АА № 1968930, АА №1968929, АА № 1968928, АА № 0043630, АА № 0043629, АА № 0043628, АА № 0043627, АА №1968927, АА № 1968925, АА № 1968927, АА № 1968925, АА № 0043630, АА №0043629, на яких ґрунтуються кредиторські вимоги приватного підприємства "Холод-Тепло" на суму 10 734 412,91 грн.; дати, вказані як дати видачі зазначених векселів не відповідають дійсності, а тому не можуть вважатися датою видачі векселя.

Згадані векселі не містять дійсної дати їх видачі, яка є обов'язковим реквізитом для чинності векселя, а тому, на думку заявника, з урахуванням ст. 75,76 Уніфікованого закону про переказний та простий вексель, ці векселі не мають вексельної сили.

Вирішуючи питання про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує таке.

Відповідно ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р., № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" роз'яснено, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Ухвалою господарського суду від 25.11.2013 р. встановлено, що в рахунок погашення заборгованості боржником були видані наступні векселі:

- 4 векселі (АА № 1969050; АА № 1969049; АА № 1969048; АА № 1969047) видані товариству з обмеженою відповідальністю «Транс-Атлантіка Сервіс» за ремонтні роботи на загальну суму 416 731, 68 грн.;

- 1 вексель (АА № 1968788), виданий товариству з обмеженою відповідальністю «Лігран» за надання юридичних послуг на суму 141 147,20 грн.;

- 4 векселі (АА № 1968926; АА № 1968924; АА № 1968925; АА № 1968927), видані товариству з обмеженою відповідальністю «АгроСтрой Комплекс» в рахунок заборгованості за виконані підрядні роботи на суму 765 076, 03 грн. При цьому було встановлено, що вексель АА № 1968927, який видано в розрахунок по договору № 063-БР від 01.07.2009р. по акту приймання виконаних підрядних робіт за липень 2009р. сума заборгованості становила 300 000 грн., а вексель видано на суму 301 076, 03 грн., тому господарський визнав вимоги по цих векселях на загальну суму 764 000 грн.;

- 16 векселів (АА №№ 1029; АА №№ 1937; АА № 30), виданих ТОВ «Анкей» за підрядні роботи на загальну суму 2 707 652 грн.;

- 2 векселі (АА № 1971024; АА № 1971025), що видані ТОВ «Візель» за надані інформаційно-консалтингові та юридичні послуги на суму 7 427 806 грн.;

- 7 векселів (АА №№ 2707), виданих ТОВ «ЮСА-Інтерстройсервіс» за ремонтні роботи на загальну суму 513 200 грн.

Загальна сума вимог, що визнані судом, становить 11970536, 88 грн. з віднесенням до 4-ої черги задоволення, витрати кредитора по сплаті судового збору - 1147 грн. - визнані з віднесенням до 1-ої черги задоволення.

Під час винесення господарським судом ухвали від 25.11.2013 р. в судовому засіданні був присутній уповноважений представник приватного підприємства "Золодар", а тому скаржнику, на момент винесення цієї ухвали, було відомо про існування згаданих векселів на момент винесення ухвали від 25.11.2013 р.

Заперечень щодо спірних векселів приватним підприємством "Золодар" не надано.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок в Україні" вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі. Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов'язань та стягнення за векселями визначаються законом.

Вимоги до складання простого векселя та обставини з якими вексель є таким, що не має сили простого векселя встановлено ст. ст. 75, 76 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі.

Згідно ст.75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі простий вексель має містити: назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; зазначення строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; найменування особи, якій або за наказом якою повинен бути здійснений платіж; зазначення дати і місця видачі простого векселя; підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених у ст. 76 Уніфікованого закону.

Отже, єдиною підставою яка б позбавляла вексельної сили вексель є дефект його форми, інших підстав законом не передбачено.

Дата складання є обов'язковим реквізитом векселя, за відсутності якого вексельне зобов'язання визнаватиметься недійсним. Основною вимогою до даного реквізиту є його визначеність. Можливість неоднозначного тлумачення дати складання векселя через нерозбірливість почерку особи, яка заповнювала вексель, або її написання у формі, що не відповідає звичаям місця складання векселя, позбавляє вексель вексельної сили.

Слід розрізняти поняття "дата складання" і "дата видачі" векселя.

Датою складання є дата, з якої визнається існування вексельного зобов'язання. Дата складання є вексельним реквізитом, від якого здійснюється відлік деяких вексельних строків, таких як строк пред'явлення до акцепту векселів строком платежу у визначений строк від пред'явлення і строк пред'явлення до платежу векселів строком платежу після пред'явлення і протягом певного часу з моменту складання.

Датою видачі векселя є дата його первинного вручення першому векселедержателю. Дата видачі не є вексельним реквізитом і може визначатися на підставі первинних документів, як супроводжують їхній рух.

Дата складання і дата видачі векселя не обов'язково мають співпадати. Дата видачі векселя може наставити як раніше дати складання векселя, так і пізніше, і не впливає на склад і характер зобов'язань осіб, зобов'язаних за векселем.

Дата складання векселя обмежується іншим вексельним реквізитом - датою платежу. Не має вексельної сили документ, дата платежу за яким настає раніше, ніж дата його складання. В усіх інших випадках дата складання чи дата видачі векселя не може впливати на визнання векселя недійсним або таким, що немає вексельної сили.

Спірні прості векселі видані в оформлення грошових боргів за фактично виконані роботи і надані послуги контрагентів, що підтверджується 24 договорами по яким видано 37 векселів та на яких базуються грошові вимоги приватного підприємства "Холод-Дніпро" (т. 1 грошових вимог а.с.56-173); доведено постановами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2013 р. по справі № 2а/0470/15205/12, від 31.07.2013 р. у справі № 804/9573/13а, від 19.09.2013 р. у справі 804/10825/13а; постановами про припинення кримінальної справи № 99123508 та № 99116318.

Колегія суддів вважає, що посилання заявника на недостовірність дати складання спірних векселів, не є нововиявленою обставиною в розумінні 112 ГПК України та не впливає на юридичну оцінку обставин, здійснену господарським судом в ухвалі, що переглядається. Ці факти не мають істотного значення для встановлення відсутності вексельної сили у конкретного векселя.

Ліквідатором до суду апеляційної інстанції наданий лист вих № 10685/41 від 29.10.2014 р., в якому особа, уповноважена Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Форум" Соловйова Н.А. повідомила, що публічне акціонерне товариство "Банк Форум" раніше здійснив продаж бланків простих векселів ЗАТ "НВО Орбіта" через ОСОБА_4, а саме: бланки векселів серія АА номери 0630 - були реалізовані 11.01.2008 р., бланки векселів серія АА номери - 1968925, 1968927 - були реалізовані 18.01.2012 р.

З урахуванням приписів ч.1 ст.101 ГПК України ліквідатор обґрунтував неможливість надання цього листа суду першої інстанції посиланням на те, що він був отриманий лише 22.01.2015 р., тобто після винесення господарським судом оскаржуваної ухвали.

Оцінивши наведену заявником причину неможливості надання додаткових доказів суду першої інстанції, колегія суддів приймає до уваги наданий лист вих. № 10685/41 від 29.10.2014 р.

Позивач суду не надав, неможливість надання до суду першої інстанції додаткових доказів, як цього вимагає частина 1 статті 101 ГПК України, Позивач не обґрунтував.

Статтею 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 08.06.2007 р. "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів" роз'яснено, що правочини, на підставі яких було видано (передано) вексель, можуть бути визнані судом недійсними у випадках, передбачених ст.ст.215-236 ЦК України, із застосуванням між сторонами загальних правових наслідків недійсності правочинів. Визнання судом зазначених правочинів недійсними не спричиняє недійсність векселя як цінного папера та не перериває індосаментний ряд.

У разі пред'явлення законним векселедержателем вимоги про оплату векселя, зобов'язана за ним особа не має права відмовитися від виконання з посиланням на відсутність або недійсність зобов'язання, крім випадків, передбачених ст.17 Уніфікованого закону.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 08.06.2007р. "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів" зобов'язана за векселем особа звільняється від платежу, якщо доведе, що кредитор, який пред'явив вимоги, знав або повинен був знати в момент придбання векселя про недійсність чи відсутність зобов'язання, що було підставою для видачі (передачі) векселя, або отримав вексель унаслідок обману, крадіжки чи брав у них участь.

За ознаками вказаними заявником обставин вексель не може бути визнано недійсним. Будь-які порушення в оформленні векселя можуть бути причиною визнання векселя недійсним лише за ознаками дефекту форми встановленого спеціальним законодавством щодо вексельного бігу. Конкретна дата складання або конкретна дата видачі векселя нанесена на вексельний бланк не може бути підставою визнання векселя недійсним, тому що недійсність векселя визначається за датою виникнення вексельного зобов'язання, а не за датою заповнення вексельного бланку. Дійсність або недійсність вексельного зобов'язання встановлюється виключно договором за ознаками товарності або безтоварності договору, що повинно бути встановлено відповідним судоми рішенням.

За таких обставин, доводи, викладені приватним підприємством "Золодар" в апеляційній скарзі необґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до абз.2 п.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 6 "Про судове рішення" у резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення заяви приватного підприємства "Золодар" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду від 25.11.2013 р. у даній справі, господарський суд не зазначив про це в резолютивній частині оскаржуваної ухвали.

Таким чином, резолютивна частина ухвали господарського суду підлягає доповненню, відповідно до якого слід відмовити приватному підприємству "Золодар" в задоволенні заяви про перегляд ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2013 р. у справі № 904/5207/13 за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 99,101-103, 105,106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Золодар" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 р. у справі №904/5207/13 змінити, доповнивши резолютивну частину наступним абзацем: "відмовити приватному підприємству "Золодар" в задоволенні заяви про перегляд ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2013 р. у справі № 904/5207/13 за нововиявленими обставинами". В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена в повному обсязі 16.03.2015 р.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

І.О.Вечірко