ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р. Справа № 911/7/15

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" до Приватного підприємства "Славна-Агроекологія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Евромаркетинг" про стягнення суми,

за участю представників:

позивача: Лелюхін Д.О. (дов. б/н від 02.01.2015);

відповідача 1: не з'явились;

відповідача 2: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" до Приватного підприємства "Славна-Агроекологія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Евромаркетинг" про стягнення суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачами своїх зобов'язань за договором поставки № АП-18-0109 від 09.04.2014 та додатковими договорами до нього та договором поруки № ПР-18-0109 від 20.05.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.01.2015 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 27.01.2015.

Ухвалою від 27.01.2015 розгляд справи було відкладено на 03.03.2015.

В судовому засіданні 03.03.2015 суд заслухав пояснення представника позивача. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. (Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»)

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання та те, що реалізація норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом у сторін документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб'єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права подавати та витребовувати через суд докази, а також враховуючи положення п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом в межах наданих повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

В судовому засіданні 03.03.2015 суд, після виходу з нарадчої кімнати в порядку ст. 82-1 Господарського процесуального кодексу України, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

09.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (продавець) та Приватним підприємством "Славна-Агроекологія" (покупець) було укладено договір поставки № АП-18-0109, відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти й оплатити насіннєвий матеріал, перелік якого зазначений в пункті 1.1. договору.

Крім того, 25.04.2014 та 14.05.2014 сторонами було укладено додаткові договори № АП-18-0109ДС1 та № АП-18-0109ДС2 до договору поставки № АП-18-0109 від 09.04.2014, якими сторони збільшили обсяг поставки та погодили строк оплати товару.

Так, за умовами договору з урахуванням додаткових договорів продавець зобов'язався поставити покупцю товар загальною вартістю 178001,00 грн, а покупець зобов'язався оплатити вартість товару - не пізніше 20.11.2014.

На виконання договірних зобов'язань, продавець поставив покупцю на підставі видаткових накладних № АП-18-0129 від 11.04.2014, № АП-18-0198 від 25.04.2014, № АП-18-0254 від 16.05.2014 товар загальною вартістю 178001,00 грн (копії містяться в матеріалах справи). Факт поставки підтверджується печаткою відповідача на вказаних накладних та підписом уповноваженої ним на прийняття товару особи (копії довіреностей також містяться в матеріалах справи). Тож, судом встановлено, що продавець належним чином виконав свої зобов'язання за договором, а у покупця відповідно виник обов'язок оплатити його вартість.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 265 Господарського кодексу України раїни визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

20.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евромаркетинг" (поручитель) було укладено договір поруки № ПР-18-0109, відповідно до п.п. 1.1., 2.1. якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язків Приватним підприємством "Славна-Агроекологія" (боржник) за договором поставки № АП-18-0109 від 09.04.2014 та додатковими договорами.

Відповідно до п. п. 1.2., 1.3. договору, у разі порушення боржником основного договору та/або зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, курсові втрати, витрат кредитора тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що Приватне підприємство "Славна-Агроекологія" неналежним чином виконувало свої зобов'язання за договором поставки № АП-18-0109 від 09.04.2014 та додатковими договорами до нього, оплативши вартість прийнятого товару лише частково у сумі 35000,00 грн, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 143001,00 грн. Вказаний факт підтверджується довідкою № КІЕ-52/314 від 25.02.2015, наданою Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (міститься в матеріалах справи).

У зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань за договором поставки № АП-18-0109 від 09.04.2014 та додатковими договорами до нього Приватним підприємством "Славна-Агроекологія" позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Евромаркетинг" з вимогою від 25.11.2014 про виконання зобов'язань за договором поруки № ПР-18-0109 від 20.05.2014. Факт отримання претензії підтверджується підписом директора та печаткою поручителя на останній (копія міститься в матеріалах справи).

Вказана вимога залишена поручителем без відповіді та задоволення.

Враховуючи наведене Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімагромаректинг" звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з Приватного підприємства "Славна-Агроекологія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Евромаркетинг" 143001,00 грн боргу, 3839,48 грн пені, 26700,15 грн штрафу, 5484,97 грн відсотків річних.

Так, оскільки сума заборгованості Приватного підприємства "Славна-Агроекологія" у розмірі 143001,00 грн підтверджується довідкою № КІЕ-52/314 від 25.02.2015, наданою Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», та те, що відповідачами не надано суду доказів виконання зобов'язань за договором поставки № АП-18-0109 від 09.04.2014 та додатковими договорами до нього та договором поруки № ПР-18-0109 від 20.05.2014, суд вважає вимогу позивача про солідарне стягнення з відповідачів 143001,00 грн боргу обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог про солідарне стягнення з відповідачів 3839,48 грн пені, 26700,15 грн штрафу, 5484,97 грн відсотків річних суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п. 5.2., 5.3., 5.4., 5.5. договору покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару (порушення розділу 2 даного договору) й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені. Сторони дійшли до згоди, щодо зміни тривалості позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, і встановили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, встановлених розділом 5 цього договору, припиняється через три роки від дня, коли це зобов'язання повинно було бути виконане.

У випадку прострочення виконання зобов'язань, передбачених розділом 2 даного договору, більше ніж 30 днів винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним договором штраф у розмірі п'ятнадцяти відсотків від ціни договору.

Сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, і встановлюють її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен був бути сплачений покупцем та дев'яносто шість відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев'яноста календарних днів.

Перевіривши розрахунок 3839,48 грн пені, 26700,15 грн штрафу, 5484,97 грн відсотків річних суд встановив, що він є арифметично вірним, а відтак вказані вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідачів.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Солідарно стягнути з Приватного підприємства "Славна-Агроекологія" () та Товариства з обмеженою відповідальністю "Евромаркетинг" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" () 143001,00 грн боргу, 3839,48 грн пені, 26700,15 грн штрафу, 5484,97 грн відсотків річних.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Славна-Агроекологія" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" () 1790,26 грн судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Евромаркетинг" () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" () 1790,26 грн судового збору

5. Видати накази.

Повний текст рішення складено 10.03.2015.

Суддя А.Ф. Черногуз