РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015Справа №910/2099/15-г

За позовом Прокурора Святошинського району м. Києва в інтересах держави в особі

Київської міської ради

До Фірми «Т.М.М.» Товариства з обмеженою відповідальністю

Про внесення змін до договору оренди земельної ділянки № 75-6-00093

від 03.12.2003

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від прокуратури не з'явився

від позивача Лисенко О.О. - по дов. № 225-КР-1858 від 19.12.2014

від відповідача Случак О.О. - по дов. № б/н від 23.04.2015

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Прокурора Святошинського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Фірми «Т.М.М.» Товариства з обмеженою відповідальністю про внесення змін до договору оренди земельної ділянки № 75-6-00093 від 03.12.2003, укладеного між Київською міською радою та Фірмою «Т.М.М.» Товариства з обмеженою відповідальністю та викласти п. 2.2. цього договору в наступній редакції: «Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% (три відсотка) від її нормативно-грошової оцінки».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2015 порушено провадження у справі № 910/2099/15-г та призначено її до розгляду на 19.02.2015.

Відповідач у поданому 12.02.2015 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та просить припинити провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не подано доказів належної реєстрації договору оренди; у сторін відсутні будь-які можливості державної реєстрації змін до договору оренди, який не зареєстрований (ст. 654 Цивільного кодексу України); позивачем не подано жодних доказів наявності розбіжностей щодо укладення договору (ст. 649 Цивільного кодексу України).

Суд розглянувши клопотання відповідача про припинення провадження у справі відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне

Стаття 80 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд припиняє провадження у справі.

Припинення провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Сторонами належних доказів в підтвердження врегулювання спору у даній справі не подано, а отже у суду відсутні підстави для припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Прокуратура в судовому засіданні 19.02.2015 позовні вимоги підтримала повністю.

Позивач в судовому засіданні 19.02.2015 позовні вимоги прокуратури підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 19.02.2015 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 19.02.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу Країни було оголошено перерву до 05.03.2015.

Прокуратура в судове засідання 05.03.2015 не з'явилась.

Прокуратура належним чином повідомлена про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Згідно абз. 2 п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Протокол судового засідання від 19.02.2015 свідчить про те, що представник прокуратури Барадатова А.Є. згідно посвідчення № 026507 від 26.05.2014 була присутня в цьому засіданні та повідомлена про те, що наступне судове засідання відбудеться 05.03.2015.

Більше того в матеріалах справи наявна розписка від 24.01.2013 представника прокуратури Барадатової А.Є. про те, що останню повідомлено судом про дату та місце проведення наступного засідання у справі № 910/2099/15-г.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника прокуратури суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від прокуратури не надходило.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника прокуратури.

В судовому засіданні 05.03.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2003 між Київською міською радою (орендодавець) та Фірмою «Т.М.М.» Товариства з обмеженою відповідальністю (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення договору) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Договір зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації 03.12.2003 за № 75-6-00093 (надалі - договір), про що зроблено відповідний запис у книзі записів державної реєстрації договорів.

Відповідно до умов п. 1. договору орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради № 332-4/492 від 27.03.2003 передає, а орендар приймає в довгострокову оренду на 25 років земельну ділянку, площею 3 236 кв. м. для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку з гостьовою автостоянкою та об'єктами соціально-культурного побуту на перетині вулиць Жмеринської та Петра Чаадаєва у Святошинському районі м. Києва в межах, які перенесені в натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендодавцеві орендну плату у грошовій формі, незалежно від результатів своєї діяльності.

Відповідно до п. 2.2. договору річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі півтора відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на період будівництва об'єкту, у розмірі трьох сотих (0,03) відсотка від грошової оцінки частини земельної ділянки, що визначається пропорційно площі будівель і споруд житлового фонду, півтора відсотка від грошової оцінки частини земельної ділянки, що визначається пропорційно площі будівель (приміщень) і споруд нежитлового фонду.

Прокурор в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Київради від 28.02.2013 № 89/9146 «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України» внесено зміни до договорів оренди в частині збільшення розміру річної орендної плати, зокрема зобов'язано відповідача внести зміни до договору № 75-6-00093 від 03.12.2003. Даним рішенням зобов'язано Департамент земельних ресурсів проінформувати про прийняття цього рішення орендарів земельних ділянок, вказаних у додатку до рішення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги прокуратури підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 2 Закону України «Про оренду землі» визначає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно ч. 1 до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, істотними вважаються насамперед ті умови договору, які названі такими за законом.

Стаття 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» однією з істотних умов договору оренди землі визначає орендну плату із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За статтею 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за винятком випадків, визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін (шляхом внесення змін до цього договору), за винятком випадку, передбаченого пунктом п'ятим цього договору.

Пунктом 5. договору передбачено, що орендодавець має право у односторонньому порядку (шляхом надсилання орендареві повідомлення через податкові органи або через інший уповноважений на це орган) збільшити розмір орендної плати у випадку, коли внаслідок змін у законодавстві орендна плата стане меншою від розміру земельного податку.

Рішенням Київської міської ради № 89/9146 від 28.02.2013 «Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок у частині приведення розміру річної орендної плати у відповідність до положень статті 288 Податкового кодексу України» (надалі - рішення) внесено зміни до договорів оренди в частині збільшення розміру річної орендної плати.

Відповідно до п. 288.5.1. ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати за земельну ділянку встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Пунктом 2 цього рішення зобов'язано орендарів земельних ділянок, зазначених у додатку до договору, забезпечити оформлення внесення відповідних змін до договорів оренди земельних ділянок.

Згідно додатку до вказаного рішення серед орендарів, яких зобов'язано забезпечити оформлення внесення змін до договорів оренди, вказано Фірму «Т.М.М.» Товариства з обмеженою відповідальністю, яке є орендарем земельних ділянки на перетині вулиць Жмеринської та Петра Чаадаєва у Святошинському районі м. Києва за договором від 03.12.2003 № 75-6-00093 (п. 41 додатку до рішення).

Пунктом 3 вказаного рішення Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) зобов'язано проінформувати про прийняття цього рішення органи Державної податкової служби та орендарів земельних ділянок, вказаних у Додатку.

Пунктом 4 рішення органи Державної податкової служби зобов'язано контролювати дотримання орендарями земельних ділянок, зазначених у додатку до рішення, вимог рішення при подачі суб'єктами господарювання податкових декларацій і обчисленні ними суми орендної плати та при нарахуванні фізичним особам суми орендної плати, а при адмініструванні орендної плати за ці земельні ділянки застосовувати розмір орендної плати, встановлений пунктом 1 цього рішення з моменту офіційного оприлюднення рішення.

Доказів звернення Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) до відповідача про необхідність приведення у відповідність до законодавства істотних умов договору оренди земельної ділянки від 03.12.2003 № 75-6-00093 не подано.

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 651 Цивільного кодексу України зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частинами 2-3 статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне, зокрема, змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні, яка у двадцятиденний строк після одер жання такої пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду.

Разом з цим, недотримання позивачем вимог положень ст. 188 Господарського кодексу України, яка передбачає обов'язок попереднього направлення іншій стороні договору пропозиції про його зміну, не може бути підставою для відмови у позові про внесення змін до договору, оскільки направлення такої пропозиції є правом, а не обов'язком особи, яка добровільного його використовує виходячи з власних інтересів, та не позбавляє позивача права на звернення за захистом своїх інтересів до суду з позовом про внесення відповідних змін до договору.

Згідно з п. 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» вирішення спорів про внесення змін до договору пов'язане із застосуванням положення частини першої статті 626 ЦК України, відповідно до якої договір є узгодженим волевиявленням двох або більше сторін, і тому суд не може зобов'язати іншу сторону договору внести зміни до нього. Отже, зацікавлена сторона у випадках, передбачених законом, може просити суд про внесення зміни до договору згідно з рішенням суду, а не про зобов'язання відповідача внести такі зміни до договору.

Відповідно до п. 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Доказів скасування рішення Київської міської ради № 89/9146 від 28.02.2013 або визнання його недійсним в судовому порядку не подано.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на визначення нових орендних ставок, зміна яких є підставою для зміни умов договору оренди земельної ділянки, суд вважає позовні вимоги Прокурора Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір у відповідності до ст. 49 господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню порівну з позивача та відповідача в доход Державного бюджету України, з огляду на те, що даний спір виник внаслідок неправильних дій позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Внести зміни до договору оренди земельної ділянки № 75-6-00093 від 03.12.2003, укладеного між Київською міською радою та Фірмою «Т.М.М.» Товариства з обмеженою відповідальністю та викласти п. 2.2. цього договору в наступній редакції: «Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% (три відсотка) від її нормативно-грошової оцінки».

3. Стягнути з Київської міської ради (м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) в доход Державного бюджету України (за наступними реквізитами отримувач: ГУ ДКСУ у м. Києві, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 3001, код платежу: 22030001, символ звітності банку: 206) судовий збір в розмірі 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп.

4. Стягнути з Фірми «Т.М.М.» Товариства з обмеженою відповідальністю (м. Київ, вул. Г.Тимофеєвої, 3, ) в доход Державного бюджету України (за наступними реквізитами отримувач: ГУ ДКСУ у м. Києві, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 3001, код платежу: 22030001, символ звітності банку: 206) судовий збір в розмірі 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп.

Повне рішення складено 12.03.2015.

Суддя В.В.Сівакова