ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" березня 2015 р.Справа № 924/147/15

Господарський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Радчені Д.І розглянувши матеріали справи за позовом

за позовом міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.Хмельницький

про стягнення 3829,62 грн., з яких 3142,98 грн. заборгованості за послуги теплопостачання, 487,86 грн.-інфляційних нарахувань , 77,82 грн. -3% річних та 120,96 грн. пені

.

Представники сторін:

від позивача Ялівчук А.А.- за довіреністю № 16/02 від 04.01.15р.

від відповідача не з'явився

Суть спору : позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 3829,62 грн., з яких 3142,98 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.04.2013 року по 01.01.2015 року згідно договору на постачання теплової енергії №2026/1014 від 17.09.2008р., 487,86 грн. інфляційних нарахувань, 77,82 грн. 3 % річних та 120,96 грн. пені, посилаючись на умови договору, ст. 625 ЦК України, ст.ст. 193,198,231,232 ГК України.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позов підтримує мотивуючи тим. Що вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач в судове засідання не з'явився, письмового відзиву на позов з документальним обґрунтуванням своїх доводів не подав, причини неявки та неподання доказів не повідомив, своїм процесуальним правом не скористався, хоча судом вжито належних заходів щодо повідомлення про час дату проведення судового засідання.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Між міським комунальним підприємством "Хмельницьктеплокомуненерго" ( енергопостачальна організація) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, . Хмельницький (споживач) 17.09.2008р. укладено договір на постачання теплової енергії №2026/1014, за умовами якого енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами ( цінами) в терміни , передбачені цим договором ( п. 1.1).

Відповідно до п. 2.1 договору кількість і обсяги теплової енергії визначаються в додатку №1 до договору ( який підписаний сторонами).

Згідно розділу 6 договору розрахунок за теплову енергію, що споживається, проводиться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів, розрахунковим періодом є календарний місяць, оплата використаної теплової енергії здійснюється споживачем наступним чином: попередня оплата в розмірі 50% розрахункової величини місячної норми теплової енергії до 15 числа поточного (розрахункового) місяця, остаточні розрахунки проводяться до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим .

Пунктом 3.2.2. договору на споживача покладено обов'язок виконувати умови та порядок оплати спожитої енергії в обсягах і в терміни , які передбачені договором.

За несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію , пунктом 7.2.3. договору на споживача покладається відповідальність у вигляді пені в розмірі 0, 5 % належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Згідно п.п.10.1, 10.4 договору, договір діє до 17 вересня 2009р. та вважається пролонгованим на кожний наступний рік , якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін .

Договір підписано представниками сторін.

Заяв про припинення дії договору від 17.09.2009 р. або зміни його умов не надходило.

Позивачем поставлено відповідачу теплову енергію, у зв'язку з чим виставлено до оплати останньому рахунки починаючи за квітень 2013 року по 01.01.2015 року.

Відповідач своєчасно та в повному обсязі спожиту теплову енергію не оплатив , утворивши станом на 01.01.20115. заборгованість становить 3142,98 грн., що відображено в розрахунку заборгованості.

Оскільки заборгованість в повному обсязі відповідачем не сплачена, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 3829,62 грн., з яких 3142,98 грн. заборгованості за послуги теплопостачання, 487,86 грн.- інфляційні нарахування , 77,82 грн. -3% річних та 120,96 грн. пені.

Дослідивши зібрані у справі докази заслухавши пояснення повноважного представника позивача , оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги таке.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт ( управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст.627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як слідує з матеріалів справи, між сторонами укладено договір про постачання теплової енергії від 17.09.2008р. №2026/1014 за умовами якого енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами ( цінами) в терміни , передбачені цим договором .

Відповідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів , договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Згідно п.1,2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи позивач поставляв відповідачу теплову енергію, виставляв відповідні рахунки, зокрема за квітень 2013р. - грудень 2014р. на оплату поставленої теплової енергії , однак відповідач своєчасно отриману теплову енергію не оплатив, утворивши заборгованість в сумі 3142,98 грн.

Доказів про оплату суму боргу за отриману теплову енергію суду не подано.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналізуючи наданий позивачем розрахунок, при перерахунку 3% річних та інфляційних нарахувань, судом враховується, що позивачем правомірно , в межах можливих нарахувань заявлено до стягнення з відповідача 77,82 грн. 3% річних за період з 10.05.2013р. по 01.01.2015р. та 487,86 грн. інфляційних нарахувань за травень 2013р.- грудень 2014р.

Згідно п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

У відповідності до ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений даним законом, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторонами в договорі на постачання теплової енергії (п. 7.2.3.) передбачено, що за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня в розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожний день прострочення платежу.

В зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язань, позивач просить стягнути з відповідача пеню за порушення термінів проведення розрахунків в сумі 120,96 грн. згідно поданого розрахунку та яка нарахована із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ.

Перевіривши правильність нарахування розміру пені, суд дійшов висновку, що позивач в межах можливих нарахувань просить стягнути з відповідача пеню в сумі 120,96 грн.

Враховуючи вищенаведене та приписи ст. 33 ГПК України в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, позовні вимоги заявлені обґрунтовано, підтверджені доказами та підлягають задоволенню.

Доказів , які спростовують заявлені позовні вимоги суду не подано.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 1,12, 33, 44, 49, 82, 84, 85, 116-118 Господарського процесуального кодексу країни, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", м. Хмельницький до фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 м.Хмельницький про стягнення 3829,621 грн. задоволити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, коп НОМЕР_1) на користь міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" (м. Хмельницький, вул. Пересипкіна, 5, код 03356571) 3142,98 грн. ( три тисячі сто сорок дві гривні 98 коп.) основного боргу, 487,86 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 86 коп.) інфляційних втрат, 77,82 грн. (сімдесят сім гривень 82 коп.) три проценти річних, 120,96 грн. (Сто двадцять гривень 96 коп.) пені, 1827,00 грн. (Одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) витрат на оплату судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення відповідно до ст. 85 ГПК України виготовлено та підписано суддею 17 березня 2015 року

Суддя Д.І. Радченя

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу - м.Хмельницький, вул.Пересипкіна, 5;

3 - відповідачу - АДРЕСА_1