РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/6242/14
За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської

державної адміністрації) "Київкомунсервіс"

до Приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Башинський О. Д. - представник за довіреністю, Луценко В. П. - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" про зобов'язання повернути за актом приймання-передачі асенізаційний автомобіль для перевезення рідких побутових відходів МАЗ/КО-503В9, державний реєстраційний номер АА80-66СА в робочому та технічно справному стані, зі свідоцтвом про реєстрацію, інструкцією по експлуатації та технічному обслуговуванню.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що у зв'язку з закінченням дії договору про надання в експлуатацію автомобіля від 01.08.2008 позивач просив повернути переданий за актом автомобіль, проте відповідач свого обов'язку щодо повернення майна не виконав.

Рішенням Господарського суду м. Києва № 910/6242/14 від 03.06.2014 позивачу відмовлено у задоволені позовних вимог.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2014 рішення Господарського суду м. Києва № 910/6242/14 від 03.06.2014 скасовано повністю, прийнято нове рішення, яким позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.12.2014 рішення Господарського суду м. Києва № 910/6242/14 від 03.06.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.08.2014 скасовано та справу направлено на новий розгляд.

Скасовуючи рішення попередніх судових інстанцій Вищий господарський суд України вказав, що для правильного вирішення спору щодо спірних правовідносин слід було дослідити питання, чи виставлялися позивачем відповідачу рахунки на оплату послуг за договором та чи здійснювались відповідачем відповідні щомісячні платежі відповідно умов п. 4.3 договору; якщо такі платежі здійснювались, то якими первинними документами це підтверджується; якщо відповідачем кошти за договором не сплачувались, то чи звертався позивач до відповідача з вимогою про оплату послуг за договором та чим це підтверджується.

За результатами автоматичного розподілу справ у Господарському суді міста Києва, справу № 910/6242/14 передано для розгляду судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.01.2015 призначено розгляд справи на 16.02.2015.

13.02.2015 від позивача по справі надійшли додаткові пояснення по суті спору та документи на виконання ухвали суду від 06.01.2015.

У зв'язку з нез'явленням в судове засідання 16.02.2015 представників сторін розгляд справи відкладено на 02.03.2015.

Ухвалою суду від 02.03.2015 продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи на 16.03.2015.

Представник позивача в судовому засіданні 16.03.2015 підтримав заявлені позовні вимоги та надав суду додаткові документи на виконання ухвали суду від 06.01.2015.

Представник відповідача в судове засідання 16.03.2015 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Оскільки, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, та виходячи з того, що явка сторін судом обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 16.03.2015 року за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи та її представника, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання в експлуатацію (оренду) асенізаційний автомобіль МАЗ/К0-503В9, державний реєстраційний номер АА80-66СА (надалі - договір) для перевезення рідких побутових відходів, який було передано позивачем відповідачу згідно акту приймання-передачі від 01.04.2008 року.

Підпунктом 2.1.1 договору визначено, що відповідач зобов'язується використовувати автомобіль за призначенням за рахунок власних коштів.

Відповідно п.п. 2.1.2 договору забезпечити збереження автомобіля, провадити технічне обслуговування, поточний та капітальний ремонт автомобіля. Згідно підпункту 2.1.3 договору відповідач зобов'язався не передавати автомобіль в експлуатацію іншим особам. У відповідності до п.п. 2.1.4 договору відповідач зобов'язується по закінченню терміну дії договору повернути автомобіль позивачу в робочому та справному стані.

Згідно п. 3.1 договору автомобіль повинен бути повернутий позивачу протягом 5 днів з моменту закінчення терміну дії договору в робочому та справному стані.

Вартість надання послуг договірна і становить 6198 грн. на місяць, в тому числі ПДВ 1033 грн. (п. 4.1. договору).

Плата за послуги по цьому договору здійснюється на підставі виставлених позивачем рахунків на протязі п'яти банківських днів з дня одержання відповідного документа, але не пізніше 25 числа кожного місяця (п. 4.3. договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, даний договір набуває чинності з 01.04.2008 року і діє до 31.12.2008 року.

Так, на виконання умов даного договору та у відповідності до акта приймання-передачі від 01.04.2008 року, позивач передав, а відповідач прийняв автомобіль МАЗ/К0-503В9, державний реєстраційний номер АА80-66СА, вартістю 136800 грн. разом зі свідоцтвом про реєстрацію, інструкцією по експлуатації та технічному обслуговуванню.

Додатковим договором №1 від 08.01.2009 року до договору від 01.04.2008 року сторони внесли зміни у вказаний вище договір, зокрема розділ 5 "Строк дії договору" сторони погодили викласти у наступній редакції: "Договір вступає в силу з 01.04.2008 року та діє до 31.12.2009 року".

На підтвердження надання послуг по експлуатації асенізаційного автомобіля між сторонами були підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуги): № 4 від 31.01.2009, № 7 від 28.02.2009, № 10 від 31.03.2009, № 13 від 30.04.2009, № 16 від 31.05.2009, № 19 від 30.06.2009, № 46/1 від 30.10.2009, № 127 від 31.12.2009, № ОУ-0000052 від 28.02.2010, № ОУ-0000078 від 31.03.2010, № ОУ-0000145 від 31.05.2010, № ОУ-0000215 від 30.06.2010, № ОУ-0000258 від 31.07.2010, № ОУ-0000295 від 31.08.2010, № ОУ-0000336 від 30.09.2010, № ОУ-0000395 від 31.01.2010. Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): № ОУ-0000502 від 31.12.2010; ОУ-0000446 від 30.11.2010, № ОУ-0000144 від 03.05.2010, № ОУ-0000011 від 29.01.2010, № ОУ-0000010 від 14.07.2009, № 82 від 30.11.2009, № 46/1 від 01.11.2009, підписані лише з боку позивача.

На виконання умов договору позивачем виставлялися рахунки-фактури: № СФ-000006 від 05.08.2008, № СФ-000008 від 04.09.2008, № СФ-0000010 від 08.10.2008, № СФ-0000014 від 05.11.2008, № СФ-0000017 від 01.12.2008, № СФ-0000019 від 31.12.2008, № СФ-0000063 від 14.04.2010, № СФ-0000146 від 30.04.2010, № СФ-0000147 від 30.04.2010, № СФ-0005-73 від 10.06.2010, № СФ-005-104 від 07.07.2010, № СФ-005-145 від 10.08.2010, № СФ-005-178 від 01.09.2010, № СФ-005-211 від 01.10.2010, № СФ-005-258 від 01.11.2010, № СФ-005-324 від 01.12.2010.

На підтвердження часткової оплати наданих послуг позивач надав суду копії виписок з банківського рахунку позивача.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 26.07.2013 року № 1-1555 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про закінчення дії договору від 01.04.2008 року укладеного між ними та вимогою повернути асенізаційний автомобіль МАЗ/К0-503В9, державний реєстраційний номер АА80-66СА, що був переданий відповідачу за актом приймання-передачі.

Як зазначає позивач, відповіді на вказаний вище лист від відповідача він не отримав, та автомобіль МАЗ/К0-503В9, державний реєстраційний номер АА80-66СА відповідач не повернув.

Так, у квітні 2014 року комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" про зобов'язання повернути за актом приймання-передачі асенізаційний автомобіль для перевезення рідких побутових відходів МАЗ/КО-503В9, державний реєстраційний номер АА80-66СА в робочому та технічно справному стані, зі свідоцтвом про реєстрацію, інструкцією по експлуатації та технічному обслуговуванню.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання щодо повернення автомобіля.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Враховуючи зміст договору між сторонами виникли правовідносини до яких мають застосовуватись норми що регулюють орендні відносини, а саме главу 58 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно до ч.1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1. ст. 762 ЦК України). Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч.1. ст. 763 ЦК України).

На виконання умов укладеного між сторонами договору та у відповідності до акта приймання-передачі від 01.04.2008 року, позивач передав, а відповідач прийняв автомобіль МАЗ/К0-503В9, державний реєстраційний номер АА80-66СА, вартістю 136800 грн. разом зі свідоцтвом про реєстрацію, інструкцією по експлуатації та технічному обслуговуванню.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, акт приймання-передачі є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки він відображає суть господарської операції.

У статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлені обов'язкові реквізити первинних документів, як-то: назва документа (форма); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704, затверджено Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яким встановлено порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету.

Відповідно до п. 2.4 вказаного Положення (у редакції, чинній на момент складання акта приймання-передачі автомобіля від 01.04.2008 р.) первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Таким чином, відтиск печатки на первинному документі не визначено як обов'язковий реквізит первинного документа.

А тому акт приймання-передачі від 01.04.2008 року є належним доказом передачі відповідачу автомобіля МАЗ/К0-503В9, державний реєстраційний номер АА80-66СА по договору про надання в експлуатацію (оренду) асенізаційного автомобіля.

На підтвердження надання послуг по експлуатації асенізаційного автомобіля між сторонами були підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуги): № 4 від 31.01.2009, № 7 від 28.02.2009, № 10 від 31.03.2009, № 13 від 30.04.2009, № 16 від 31.05.2009, № 19 від 30.06.2009, № 46/1 від 30.10.2009, № 127 від 31.12.2009, № ОУ-0000052 від 28.02.2010, № ОУ-0000078 від 31.03.2010, № ОУ-0000145 від 31.05.2010, № ОУ-0000215 від 30.06.2010, № ОУ-0000258 від 31.07.2010, № ОУ-0000295 від 31.08.2010, № ОУ-0000336 від 30.09.2010, № ОУ-0000395 від 31.01.2010. Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): № ОУ-0000502 від 31.12.2010; ОУ-0000446 від 30.11.2010, № ОУ-0000144 від 03.05.2010, № ОУ-0000011 від 29.01.2010, № ОУ-0000010 від 14.07.2009, № 82 від 30.11.2009, № 46/1 від 01.11.2009, підписані лише з боку позивача.

Надані позивачем акти здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) судом не приймаються до уваги та не досліджуються, оскільки складання таких актів не передбачено умовами договору.

Як встановлено в п. 4.3 договору плата за послуги по цьому договору здійснюється на підставі виставлених позивачем рахунків на протязі п'яти банківських днів з дня одержання відповідного документа, але не пізніше 25 числа кожного місяця

На виконання умов договору позивачем виставлялися рахунки-фактури: № СФ-000006 від 05.08.2008, № СФ-000008 від 04.09.2008, № СФ-0000010 від 08.10.2008, № СФ-0000014 від 05.11.2008, № СФ-0000017 від 01.12.2008, № СФ-0000019 від 31.12.2008, № СФ-0000063 від 14.04.2010, № СФ-0000146 від 30.04.2010, № СФ-0000147 від 30.04.2010, № СФ-0005-73 від 10.06.2010, № СФ-005-104 від 07.07.2010, № СФ-005-145 від 10.08.2010, № СФ-005-178 від 01.09.2010, № СФ-005-211 від 01.10.2010, № СФ-005-258 від 01.11.2010, № СФ-005-324 від 01.12.2010.

Проте, необхідно зазначити, що позивачем доказів виставлення відповідачу рахунків-фактур на оплату наданих послуг не подано, у звязку з тим, що вказані документи у позивача не збереглися.

Разом з цим, суд вважає відзначити, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України. (Даної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові № 37/405 від 29.09.2009).

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом договір від 01.04.2008 року неодноразово продовжував свою дію до 30.06.2013 року, тобто відбулася пролонгація.

Також судом встановлено, що листом від 26.07.2013 року № 1-1555 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про закінчення дії договору від 01.04.2008 року укладеного між ними та вимогою повернути асенізаційний автомобіль МАЗ/К0-503В9, державний реєстраційний номер АА80-66СА, що був переданий відповідачу за актом приймання-передачі.

Відповідно до ч.1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Проте, відповідачем не було надано доказів повернення автомобіля МАЗ/К0-503В9, державний реєстраційний номер АА80-66СА.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься належним чином завірена копія акта звірки розрахунків станом на 19.05.2014 року між позивачем та відповідачем за договором, що був направлений відповідачу для заповнення своїх даних обліку. Проте, вказаний акт звірки розрахунків з відображенням своїх даних відповідач не повернув позивачу, а отже не заперечив щодо зазначених даних позивача, відповідно до яких, відповідач сплачував позивачеві грошові кошти на протязі дії договору.

Таким чином, оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за договором та не повернув позивачу на його вимогу автомобіль МАЗ/К0-503В9, державний реєстраційний номер АА80-66СА, а тому суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Приватне акціонерне товариство "Пересувна механізована колона-43" (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 3 А, ідентифікаційний код 05408199) повернути Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 23, ідентифікаційний код 33745659) за актом приймання-передачі асенізаційний автомобіль для перевезення рідких побутових відходів МАЗ/КО-503В9, державний реєстраційний номер АА80-66СА в робочому та технічно справному стані, зі свідоцтвом про реєстрацію, інструкцією по експлуатації та технічному обслуговуванню.

3. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Пересувна механізована колона-43" (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 3 А, ідентифікаційний код 05408199) на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 23, ідентифікаційний код 33745659) 2736 грн. судового збору

4. Видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 19.03.2015

Суддя О.А.Грєхова