ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Справа № 914/2373/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Львів
на рішеннявід 25.09.2014 господарського суду Львівської області
та постановувід 21.01.2015 Львівського апеляційного господарського суду
у справі№914/2373/14 господарського суду Львівської області
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Медсервіс-Галичина", м. Івано-Франківськ Львівської області
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_4
про стягнення 795 750,82 грн.
в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача відповідачаГентош Р.Є., ОСОБА_6, довір.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Медсервіс-Галичина" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Львівської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - відповідач) про стягнення 795 750, 82 грн. безпідставно отриманих коштів відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), посилаючись на отримання відповідачем коштів за відсутності будь-яких договірних правовідносин з позивачем.

Рішенням господарського суду Львівської області від 25.09.2014 у справі №914/2373/14 (суддя Яворський Б.І.) позов задоволений. Стягнуто з відповідача на користь позивача 795 750,82 грн. безпідставно отриманих коштів, а також судові витрати.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.01.2015 (судді: Матущак О.І. - головуючий, Дубник О.П., Скрипчук О.С.) вказане рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами норм матеріального права, а саме ст. 1212 ЦК України. Відповідач посилається на існування договірних правовідносин з позивачем, на виконання яких і було здійснено перерахування спірних коштів.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 13.01.2014 порушено провадження №909/1547/13 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Медсервіс-Галичина", а ухвалою від 22.05.2014 припинено повноваження керівника боржника з покладенням виконання його обов'язків на розпорядника майна арбітражного керуючого Мельника Ю.А.

При виконанні функцій керівника боржника розпорядником майна встановлено, що за період з 17.08.2011 по 14.03.2013 позивачем було перераховано на користь відповідача грошові кошти в загальній сумі 795 750,82 грн. за відсутності первинних документів, які б свідчили про існування будь-яких правовідносин між сторонами.

Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1)повернення виконаного за недійсним правочином;

2)витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3)повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, аналіз наведеної норми свідчить, що зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав (норми закону, адміністративного акту, правочину (договору) тощо) або якщо такі відпали.

Стверджуючи про підставність отримання від позивача грошових коштів, відповідач надав завірені ним копії договору доручення на виконання функцій агента №005 від 01.05.2010 та актів про надання агентських послуг від 30.09.2010, від 31.12.2010.

Проте оскільки позивач заперечував існування договірних правовідносин з відповідачем, суд першої інстанції, керуючись вимогами ст.ст. 33,34,36 ГПК України, витребував у відповідача оригінали відповідних документів.

У зв'язку з ненаданням відповідачем жодних оригіналів документів, наявні у справі їх копії були оцінені судами за правилами ст. 43 ГПК України як такі, що у даному випадку не є належними та допустимим доказами існування договірних правовідносин між сторонами.

За таких обставин висновки судів попередніх інстанцій про отримання відповідачем коштів в сумі 795 750,82 грн. без наявності правових підстав та необхідність застосування у цьому випадку положень ст. 1212 ЦК України є законними та обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до вимог про переоцінку доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (ст.ст. 111-5, 111-7 ГПК України).

За таких обставин оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст. 1212 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 34, 36, 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 25.09.2014 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.01.2015 у справі №914/2373/14 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич