ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2015 р. Справа № 908/3602/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя

Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю від 14.10.2014р.,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 с. Ботієве, (вх. 902 З/2), на рішення господарського суду Запорізької області від 20.11.2014р. у справі № 908/3602/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, с. Сонячне,

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 с. Ботієве,

про стягнення 71322,71 грн. та розірвання договору оренди

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 20.11.2014р. (суддя Давиденко І.В.) позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задоволено частково; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 34928 грн. 86 коп. - боргу з орендних платежів, 5250 грн. 00 коп. - штрафу, 2174 грн. 15 коп. - пені, 2302 грн. 91 коп. - судового збору, 1781грн. 47 коп. - витрати на послуги адвоката; розірвано договір оренди приміщення від 01.09.2013р., укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4; в іншій частині позову - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що у зв'язку з неналежним виконанням укладеного договору відповідачем, з останнього підлягає стягнення основної суми заборгованості, пені, та частково підлягає задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафу, окрім того, підлягають задоволенню вимоги щодо розірвання договору оренди, оскільки відповідачем неналежним чином виконані вимоги щодо сплати наданих позивачем послуг.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 з рішенням суду першої інстанції не погодилась, звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 20.11.2014р. скасувати в частині задоволення позовної вимоги про розірвання договору оренди приміщення від 01.09.2013р., укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди приміщення від 01.09.2013р., укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4 - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що суд першої інтонації не звернув увагу на клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з об'єктивною причиною, хоча мав можливість відкласти розгляд справи за мотивованим клопотанням відповідача, у зв'язку з цим у відповідача не було можливості надати пояснення по справі, окрім того, вважає що відсутні підстави для розірвання договору оренди.

До Харківського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. 3102 від 25.02.2015р.), в якому позивач просить апеляційну скаргу відхилити, рішення господарського суду Запорізької області залишити без змін.

До Харківського апеляційного господарського суду електронною поштою надійшло клопотання (4396 від 18.03.2015р.) від відповідача, в якому просить відкласти розгляд справи на іншу дату у зв'язку з хворобою дитини.

У судовому засіданні 18.03.2015р. представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак направив клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів, розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, зазначає наступне.

У відповідності до ч. 5 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України громадяни можуть вести свої справи в господарському суді особисто або через представників, повноваження яких підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю.

Таким чином, відповідач не була позбавлена можливості права на представлення своїх інтересів представником.

Тому колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

01.09.2013р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено договір оренди приміщення.

Відповідно до п. 1.1 договору зазначено, що ФОП ОСОБА_5 передала ФОП ОСОБА_4 за плату на певний строк на умовах цього договору у користування нежиле приміщення загальною площею 58,2 кв.м., що знаходиться на 1 поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_1

Пунктом 2.1 встановлено, що приміщення є власністю ФОП ОСОБА_5 - орендодавця на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 16.10.2003р. Вартість приміщення з урахуванням її індексації складає 800000,00 грн.

Згідно з п. 1.3 договору передача приміщення орендодавцем (позивачем) орендарю (відповідачу) повинна бути здійснена в строк, що не перевищує 3 (трьох) календарних днів з моменту підписання цього договору. Факт передачі приміщення оформляється двостороннім актом прийому-передачі. В момент підписання зазначеного акта орендодавець передає орендарю ключі від приміщення.

На виконання вимог договору 01.09.2013р. підписаний акт прийому-передачі приміщення, загальною площею 58,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між ФОП ОСОБА_5 (орендодавцем) та ФОП ОСОБА_4 (орендарем).

Відповідно до п. 3 вищезазначеного акту прийому-передачі сторонами узгоджено, що дійсний акт є підставою для перерахування орендної плати за користування приміщенням, відповідно до договору.

Згідно з п. 2.1 договору передбачено, що за користування приміщенням починаючи з третього місяця оренди встановлюється щомісячна плата в розмірі 5250,00 грн., що на дату підписання цього Договору, згідно з офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 656,82 доларів США 25 центів США. На момент підписання цього договору офіційний курс долара США, встановлений Національним банком України, становить 7 грн. 993 коп. Орендна плата за перші два місяці оренди складає 4000,00 грн.

Пунктом 2.2 Договору оренди передбачено, що розмір орендної плати автоматично пропорційно збільшується в разі збільшення Національним банком України вартості долару США по відношенню до вартості, встановленої цим Договором, більше ніж на 5 %, починаючи з курсу, який вище 9 грн. Для цілей цього договору сторони погодили вартість долару США - 7 грн. 993 коп. за 1 долар США. Для виплати орендної плати з урахуванням цього пункту договору не потрібно укладати будь-яких додаткових правочинів (угод) або повідомлень орендодавця. Збільшення орендної плати, яке передбачено цим пунктом, відбувається не частіше 1 разу на місяць за підсумками місяця. Відповідальність за розрахунок орендної плати, згідно з цим пунктом договору несе орендар.

Відповідно до п. 2.3 договору орендна плата перераховується орендарем орендодавцю не пізніше дванадцятого числа поточного місяця, в якому приміщення знаходилось в оренді. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати, визначеної п. 2.1 цього договору, на індекс інфляції. Орендодавець та Орендар погодились, що індекс інфляції рівняється 1 (одиниці).

Відповідач належним чином не виконав зобов'язання з оплати орендної плати починаючи з листопада 2013р. по серпень 2014 р., сплативши лише грошові кошти в розмірі 30750,00 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача.

Відповідно до п. 5.6 договору, орендодавець має право достроково, в односторонньому порядку, без попереднього погодження з орендарем та відшкодування збитків орендарю, розірвати договір у випадку: орендар користується приміщенням всупереч договору або призначення, несплати орендної плати більше 2 місяців з дня закінчення строку платежу, передачі приміщення в суборенду або безоплатне користування третім особам без попередньої письмової згоди орендодавця.

У випадку дострокового розірвання договору орендодавцем, він повинен письмово повідомити про це орендаря. Протягом 60 календарних днів з моменту відправлення такого повідомлення орендар повинен залишити приміщення та передати його орендодавцю на підставі відповідного акту приймання-передачі.

Як встановлено господарським судом першої інстанції, позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення від 20.05.2014р. про розірвання договору оренди від 01.09.2013р., в зв'язку з несплатою орендної плати більше 2-х місяців з дня закінчення строку платежу.

У зв'язку з неналежним виконання відповідачем умов договору, позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення суми основного боргу, пені, штрафу, а також розірвати укладений договір оренди нежилого приміщення від 01.09.2013р.

Господарським судом Запорізької області від 20.11.2014р. позов задоволено частково з підстав, зазначених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали договір від 01.09.2013р. оренди приміщення, тобто виникли правовідносини, що випливають із договору найму (оренди).

Згідно з ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 284 Господарського кодексу України істотною умовою договору оренди є, зокрема, орендна плата.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_7 є обґрунтованими, відповідають як нормам чинного законодавства, так і умовам укладеного договору.

А вимоги апелянта є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 статті 231 Господарського Кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що у разі прострочення виплати орендної плати орендар виплачує орендодавцю неустойку у вигляді пені у розмірі 0,5% від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої на день простроченої, за кожен день прострочення. У випадку прострочення виплати орендної плати більше ніж 2 місяці, також сплачується неустойка у вигляді штрафу у розмірі місячної орендної плати. В цьому випадку неустойка сплачується і у вигляді пені, і у вигляді штрафу.

Позивач нарахував 2174,15 грн. пені за прострочення зобов'язань за укладеним договором.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції та вважає за правомірним стягнення пені у сумі 2174,15 грн.

Цивільним кодексом України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст.546 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (ч.2 ст.551 ЦК України). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст.551 ЦК України). Як зазначено вище, договором між сторонами передбачено, що неустойка сплачується і у вигляді штрафу, і у вигляді пені. (ч. 2 п. 6.2. договору).

Таким чином, колегія суддів погоджується з господарським судом першої інстанції, що прострочення орендних платежів з боку відповідача почалось за листопад 2013р., а в даному місяці орендна плата складала 5250,00 грн., отже, стягненню підлягає штраф у сумі лише 5250,00 грн., а в іншій частині позовних вимог про стягнення штрафу слід відмовити.

Щодо позовних вимог про розірвання договору оренди колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За змістом пункту 5.6 договору, орендодавець має право достроково, в односторонньому порядку, без попереднього погодження з орендарем та відшкодування збитків орендарю, розірвати договір у випадку: орендар користується приміщенням всупереч договору або призначення, несплати орендної плати більше 2 місяців з дня закінчення строку платежу, передачі приміщення в суборенду або безоплатне користування третім особам без попередньої письмової згоди орендодавця.

У випадку дострокового розірвання договору орендодавцем, він повинен письмово повідомити про це орендаря. Протягом 60 календарних днів з моменту відправлення такого повідомлення орендар повинен залишити приміщення та передати його орендодавцю на підставі відповідного акту приймання-передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2014р. ФОП ОСОБА_5 направила на адресу ФОП ОСОБА_4 повідомлення про розірвання договору оренди від 20.05.2014р. (а.с. 37). Як вбачається з довідки банку про рух грошових коштів ФОП ОСОБА_4 сплатила суму коштів у розмірі 5250,00грн. 18.03.2014р. за укладеним договором, інший платіж був здійснений 28.05.2014р., та 29.05.2014р. (а.с. 33-35).

Тобто, позивачем дотримано вимоги укладеного договору, а саме направлення повідомлення про розірвання договору оренди приміщення у зв'язку з несплатою орендної плати більше 2 місяців з дня закінчення строку платежу.

Тому, посилання відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивачем недотриманий строк у три місяці для звернення про розірвання договору, спростовується матеріалами справи, а саме умовами укладеного договору, який був підписаний двома сторонами.

Посилання заявника апеляційної скарги про те, що господарський суд не відклав розгляд справи на іншу дату за мотивованим клопотанням відповідача спростовується матеріалами справи.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.10.2014р. було відкладено розгляд справи, при цьому у мотивувальній частині даної ухвали зазначено про клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Таким чином, господарським судом першої інстанції дотримано всі права та законні інтереси всіх сторін у справі.

А також, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду першої інстанції про стягнення з відповідача 1781грн. 47 коп. - витрат на послуги адвоката.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2014р. між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (адвокат, що діє на підставі свідоцтва НОМЕР_1 про права на зайняття адвокатською діяльністю) укладено договір про надання юридичних послуг №04/09-к із адвокатом.

Сплата адвокатських послуг підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією про сплату за юридичні послуги від 28.08.2014р. №04/09-к-1.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином позивачем надані належні та допустимі докази стосовно того, що правова допомога була надана йому саме адвокатом, тому дана вимога підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, а саме вважає за правомірне частково задоволення позовної заяви.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді справи та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення у даній справі.

У зв'язку з вищевикладеним, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 слід залишити без задоволення, рішення господарського суду Запорізької області від 20.11.2014р. у справі № 908/3602/14 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.1 ч.1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, с. Ботієве, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 20.11.2014р. у справі № 908/3602/14 залишити без змін.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 19.03.2015р.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Плахов

Суддя І.А. Шутенко