РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/2579/15-г
Суддя Отрош І.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві

до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія»

про стягнення 1834 грн. 33 коп.

Представники сторін:

від позивача: Переходько В.О. - представник за довіреністю № 24/14-164/Ан. від 17.05.2013;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06.02.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві з вимогами до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення 1834 грн. 33 коп., з яких 1347 грн. 80 коп. основного боргу та 486 грн. 53 коп. пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору № 10/854 «Лунь» на охорону об'єкта за допомогою ПЦО від 20.07.2004 не в повному обсязі здійснив оплату за надані позивачем послуги з охорони за жовтень-листопад 2014 року, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1347 грн. 80 коп. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати за послуги з охорони, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальному розмірі 486 грн. 53 коп. за загальний період нарахування з 05.10.2014 по 31.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 порушено провадження у справі № 910/2579/15-г, розгляд справи призначено на 27.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 16.03.2015.

У судовому засіданні 16.03.2015 представник позивача подав суду додаткові документи, які суд долучив до матеріалів справи; надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 16.03.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, зазначеною у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20062799 від 09.02.2015, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 16.03.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

20.07.2004 між Державним закритим акціонерним товариством «Охорона-Комплекс» (виконавець) та Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія» (замовник) укладено Договір № 10/854 «Лунь» на охорону об'єкта за допомогою ПЦО, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець здійснює за допомогою ПЦО охорону майна замовника на об'єктах, перерахованих в дислокації (Додаток №1 до Договору), та позначених на плані (схемі) об'єктів (Додаток № 5 до Договору), а також здійснює обслуговування сигналізації на зазначених об'єктах. Під майном замовника розуміється майно, що є власністю замовника, або передане йому у володіння та користування на підставі цивільно-правових договорів.

15.02.2007 між Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія» (замовник), Державним закритим акціонерним товариством «Охорона-Комплекс» та Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (виконавець) укладено Угоду про заміну сторони в Договорі № 10/854 «Лунь» на охорону об'єкта за допомогою ПЦО від 20.07.2004, відповідно до умов якої з 01.04.2007 права та обов'язки за вказаним договором охорони переходять від Державного закритого акціонерного товариства «Охорона-Комплекс» до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві.

Відповідно до п. 2.2 Договору № 10/854, періодом охорони вважається час з моменту прийому майна, що знаходиться на об'єкті, під охорону виконавця до його зняття з охорони замовником у відповідності з Інструкцією щодо користування сигналізацією, затвердженою сторонами (Додаток № 3 до Договору).

Даний Договір вступає в діє з 20.07.2004 (п. 2.3 Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору № 10/854, розрахунок вартості послуг охорони за цим Договором здійснюється на підставі цін, визначених сторонами у протоколі погодження договірної ціни (Додаток № 4 до Договору). Вартість послуг охорони визначається у розрахунку (Додаток № 2 до Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору № 10/854, оплата вартості послуг за Договором здійснюється замовником щомісячно до 5-го числа місяця, в якому надаються послуги, шляхом перерахування грошових коштів в сумі місячної вартості послуг на рахунок виконавця.

Відповідно до п.п. 10.1, 10.2 Договору № 10/854, він укладається строком на три місяці; якщо за п'ятнадцять діб до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не вимагатиме його припинення або внесення до нього змін, Договір вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з нормами статті 978 Цивільного кодексу України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Судом встановлено, що у жовтні 2014 року позивач надав відповідачу послуги з охорони на суму 665 грн. 20 коп. та у листопаді 2014 року - на суму 682 грн. 60 коп., що разом становить 1347 грн. 80 коп., про що позивачем було складно відповідні акти прийому-здачі виконаних робіт/послуг за жовтень та листопад 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на встановлений пунктом 3.2 Договору № 10/854 строк оплати за послуги з охорони, а саме до 5-го числа місяця, в якому надаються послуги, суд дійшов висновку, що свій обов'язок з оплати відповідач повинен був здійснити до 05.10.2014 за послуги з охорони за жовтень 2014 року на суму 665 грн. 20 коп. та до 05.11.2014 за послуги з охорони за листопад 2014 року на суму 682 грн. 20 коп.

Як вбачається із довідки, наданої Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» вих. № 198/44.1 від 23.02.2015 (за період з 01.07.2014 по 23.02.2015) останньою оплатою, здійсненою відповідачем на користь позивача, була сплата 07.10.2014 грошових коштів у розмірі 652 грн. 44 коп., що є вартістю наданих позивачем послуг з охорони за вересень 2014 року, сплачених на підставі рахунку-фактури № С10-010021 від 01.09.2014, що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією банківської виписки по особовому рахунку № 009 від 07.10.2014.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свій обов'язок з оплати послуг з охорони за жовтень 2014 року у сумі 665 грн. 20 коп. та за листопад 2014 року у сумі 682 грн. 60 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, не надано суду доказів сплати грошових коштів в загальному розмірі 1347 грн. 80 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується із положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» за Договором № 10/854 «Лунь» на охорону об'єкта за допомогою ПЦО від 20.07.2004 за жовтень-листопад 2014 року у загальному розмірі 1347 грн. 80 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у розмірі 1347 грн. 80 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві в частині стягнення зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» суми основного боргу у розмірі 1347 грн. 80 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати за послуги з охорони, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальному розмірі 486 грн. 53 коп. за загальний період нарахування з 05.10.2014 по 31.12.2014, а саме: 292 грн. 16 коп. пені за період з 05.10.2014 по 31.12.2014, нарахованих на суму боргу в розмірі 665 грн. 20 коп. (заборгованість за жовтень 2014 року) та 194 грн. 37 коп. пені за період з 05.11.2014 по 31.12.2014, нарахованих на суму боргу 682 грн. 60 коп. (заборгованість за листопад 2014 року).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2.1 Договору, у випадку несвоєчасної оплати за цим Договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченої оплати за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок пені є таким, що не відповідає порядку та способу нарахування, які передбачені чинним законодавством України.

Зокрема, позивач не врахував, що, відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, аналогічні положення погоджені сторонами у п. 7.2.1 Договору.

З огляду на вищевикладене, суд здійснив власний розрахунок пені в межах заявленого позивачем періоду нарахування:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення, грн.
665,2005.10.2014 - 12.11.20143912,5%17,77
665,2013.11.2014 - 31.12.20144914%25,00
682,6005.11.2014 - 12.11.2014812,5%3,74
682,6013.11.2014 - 31.12.20144914%25,66
Всього:72 грн. 17 коп.
Таким чином, позовні вимоги Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві в частині стягнення зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» пені підлягають частковому задоволенні в загальному розмірі 72 грн. 17 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути зі Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» (04070, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 56, оф. 13; ідентифікаційний код:21130899) на користь Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (04050, м. Київ, вул. Студентська, буд. 9; ідентифікаційний код: 08596920) суму основного боргу у розмірі 1347 (одна тисяча триста сорок сім) грн. 80 коп., пеню у розмірі 72 (сімдесят дві) грн. 17 коп. та судовий збір у розмірі 1414 (одна тисяча чотириста чотирнадцять) грн. 30 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 23.03.2015

Суддя І.М. Отрош