РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015№910/8206/14

За позовомФізичної особи-підприємця Приходченко Віктора Миколайовича
доТовариства з обмеженою відповідальністю "АльтерПром"
пророзірвання договору поставки та стягнення заборгованості у розмірі 70 000,00 грн.

Головуючий суддя Літвінова М.Є.

Судді Борисенко І.І.

Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Приходченко Віктор Миколайович звернулось до господарського суду міста Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "АльтерПром" розірвання договору поставки від 26.09.2012 №SME 004 та стягнення заборгованості у розмірі 70 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2014 порушено провадження у справі №910/8206/14, розгляд справи призначено на 28.05.2014.

У зв'язку із перебуванням судді Літвінової М.Є. на лікарняному, розпорядженням заступника Голови господарського суду міста Києва від 28.05.2014 справа №910/8206/14 передана на розгляд судді Поляковій К.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.05.2014 справу прийнято до провадження судді Полякової К.В.

У зв'язку з виходом судді Літвінової М.Є. з лікарняного, розпорядженням в.о. Голови господарського суду міста Києва від 16.06.2014, справу передано для розгляду судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.06.2014 справу №910/8206/14 прийнято до провадження судді Літвінової М.Є., розгляд призначений на 02.07.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.07.2014 відкладено розгляд справи на 21.07.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.07.2014 суд призначив товарознавчу експертизу проведення якої доручив Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Однак, справа повернулась до суду без виконання експертизи, враховуючи, що питання поставлені на вирішення товарознавчої експертизи, потребують знань технології виробництва, ремонту, обслуговування та експлуатації об'єкта дослідження.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.10.2014 провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 15.10.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.10.2014, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 29.10.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва 29.10.2014, на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 26.11.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.10.2014 судом із власної ініціативи призначений колегіальний розгляд справи №910/8206/14.

Розпорядженням заступника Голови господарського суду міста Києва від 29.10.2014 справу №910/8206/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Літвінова М.Є., суддя Босий В.П., суддя Полякова К.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.10.2014 справу прийнято до провадження колегії суддів, розгляд справи призначено на 26.11.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.11.2014 суд зупинив провадження у справі та призначив товарознавчу експертизу проведення якої доручив Незалежну інституту судових експертиз.

27.01.2015 через Відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Незалежну інституту судових експертиз надійшло клопотання про нездійснення позивачем оплати за проведення судової автотоварознавчої експертизи, на якого було покладено такої обов'язок пунктом 3 ухвали господарського суду від 26.11.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.01.2015 провадження у справі №910/8206/14 поновлено на підставі ст. 79 ГПК України, розгляд справи призначений на 16.02.2015.

Розпорядженням заступника Голови господарського суду міста Києва від 16.02.2015, у зв'язку з перебуванням судді Полякової К.В. у відрядженні, справу №910/8206/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Літвінова М.Є., суддя Босий В.П., суддя Борисенко І.І.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.02.2015 справу №910/8206/14 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Літвінова М.Є., суддя Босий В.П., суддя Борисенко І.І., розгляд справи призначений на 16.02.2015.

Ухвалою від 16.02.2015, в порядку ст. 77 ГПК України, відкладено розгляд справи на 11.03.2015.

11.03.2015 до суду надійшла телеграма від відповідача, в якій він повідомив, що не заперечує про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, в свою чергу заперечив проти позовних вимог, з тих підстав, що поставлена машина є справною і здатною виконувати усі функції відповідно до цільового призначення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

26.09.2012 між ТОВ "Альтерпром" (постачальник за договором) та Приходченко Віктором Миколайовичем (покупець за договором) укладений договір поставки №SME 004 (далі -Договір), за умовами якого, постачальник зобов'язується поставити, а покупець - прийняти і оплатити на умовах викладених в даному договорі миючу машину SIMPLEX 100 LT (обладнання) в комплектації, кількості та ціні відповідно до специфікації №1 до Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору, постачальник зобов'язується здійснити поставку обладнання на умовах Договору, надати технічну документацію монтажу та експлуатації обладнання російською мовою.

Відповідно до специфікації №1: машина для миття деталей SIMPLEX 100 LT призначена для миття деталей з температурою миючого розчину до 65 градусів Цельсія. Каркас, обшивка та нагріваючий елемент виготовлені з нержавіючої сталі. Розміри машини: ширина - 1400 мм, глибина - 1400 мм, висота 1260 мм, висота при відкритті кришки - 1920 мм. Розміри миючої камери: діаметр миючої корзини - 970 мм, висота деталей - 500 мм, макс загрузка на корзину - 200 кг. Обєм бака - 201 літр, вага машини - 152 кг., параметри насоса : тиск рідини - 2,6 бар, виробничість насоса - 200 л/хв., потужність - 1,5 кВт., потужність витяжки - 0,09 кВт., потужність на оберт корзини - 0,25 кВт., потужність нагрівателя - 6 кВт., загальна потужність - 7,6 кВт.

Вартість машини - 70 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 11 667,00 грн.

На виконання умов Договору поставки, відповідач виставив позивачу рахунок -фактуру №АП-0000402 від 27.09.2012 на суму 70 000,00 грн., який оплачений позивачем, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 01.10.2012 (70 000,00 грн.).

Умови поставки сторони погодили 3 розділом договору поставки.

Постачальник здійснює поставку обладнання на свій склад за адресою: м. Київ, бул. Лепсе, 24.

Доставка обладнання покупцю здійснюється автотранспортом за додаткову плату. Строк поставки обладнання здійснюється - 60 днів з моменту здійснення покупцем оплати в розмірі 100%, згідно п. 2.5.1 Договору.

Обладнання за договором поставки отримане позивачем 30.10.2012, про свідчить видаткова накладна №АП-0000408.

Відповідно до п. 6.1 Договору, постачальник гарантує, що обладнання має високу якість, є новим, не було в користуванні чи відновленим, відповідає нормативно-технічній документації та сертифікатам якості.

Гарантійний термін обладнання - 12 місяців, однак не більше 2000 робочих годин починаючи з дати вказаної в протоколі про ввід його в експлуатацію у покупця, не більше 15 місяців від дати поставки (п. 6.3).

В разі, якщо обладнання виявиться дефектним, протягом гарантійного періоду постачальник зобов'язується на протязі 60 календарних днів: усунути дефект або замінити дефектне обладнання за свій рахунок у випадку, в такому разі гарантійний період запасних частин продовжується, а постачальник несе всі витрати пов'язані з цим.

Гарантійні зобов'язання не розповсюджуються на дефекти обладнання (його частин), які виникли внаслідок порушення покупцем правил користування обладнання (його частин) або його зберігання, передбачених нормативно-технічною (експлуатаційною) документацією на обладнання (п. 6.5).

Додатковою умовою договору є: обладнання повинно бути поставлено комплектно для роботи в сіті перемінного току, 3 фази, 50 Гц, робоча напруга 380 Вольт.

Договір вступає в силу з моменту його підписання представника сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором (п. 10.1).

Як свідчать матеріали справи, 11.10.2013 (фіскальний чек №9452) позивач направив на адресу відповідача лист, в якому керуючись ст. 8 ЗУ "Про захист прав споживачів" просив усунути недоліки товару (не виконання базових функцій обладнанням (мийка та ополіскування деталей) - миючої машини SIMPLEX 100 LT, що куплена за договором поставки від 26.09.2012 №SME 004.

В подальшому, позивач направив відповідачу заяву від 25.10.2013 про розірвання договору поставки від 26.09.2012 №SME 004 з посиланням на ст. 8 ЗУ "Про захист прав споживачів", п. 4 ч. 1 ст. 708 ЦК України (фіскальний чек №0518 від 25.10.2013). Крім цього, позивач зазначив про обов'язок відповідача повернути сплачені ним кошти у розмірі 70 000,00 грн. та прийняття товару неналежної якості.

У відповідь на заяву позивача, відповідач заперечив проти розірвання договору поставки та повернення сплачених коштів, враховуючи, що у нього відсутнє зобов'язання за договором про введення машини для миття в експлуатацію. При цьому, відповідач зазначив, що поставлене обладнання було технічно справне.

Оскільки відповідачем вимога позивачем залишена без задоволення, позивач в порядку ст. 678 ЦК України, звернувся з позовом про розірвання договору поставки від 26.09.2012 №SME 004 та стягнення сплаченої за товар грошової суми у розмірі 70 000,00 грн.

Відповідач, в свою чергу заперечив проти позовних вимог, з тих підстав, що поставлена машина є справною і здатною виконувати усі функції відповідно до цільового призначення.

Крім того, відповідач повідомив суду, що 29.10.2012 представниками товариства було здійснено пробний запуск миючої машини , про що складений відповідний акт, який підтверджує, що машина є справною та відповідає базовим характеристикам.

Відповідач також надав суду контракт №ІТ-1/2012 від 26.03.2012, на підставі якого спірне обладнання було придбане у TEKNOX SRL, на підтвердження чого відповідач надав декларацію №102, платіжне доручення №11 від 04.10.2012, №494 від 07.11.2012, №484 від 26.10.2012, №476 від 18.10.2012, накладну №АП-0000003 від 26.10.2012, товаро-транспортну накладну №240091.

Враховуючи пояснення представників сторін та наявні в матеріалах справи документи, з метою необхідності вирішення питання щодо того чи відповідає якість мийної машини SIMPLEX 100 LT вимогам стандартів та технічної документації, суд задовольнивши клопотання позивача, призначив у справі товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставив наступні питання:

Чи відповідає якість миючої машини SIMPLEX 100 LT, яка поставлена Фізичні особі-підприємцю Приходченко Віктору Миколайовичу Товариством з обмеженою відповідальністю "АльтерПром" за договором поставки №SME 004 dsl 26/09/2012 вимогам стандартів, технічних умов, які діють на даний вид товару?

Оплату витрат по проведенню судової експертизи суд поклав на позивача - Фізичну особу-підприємця Приходченко Віктора Миколайовича, враховуючи також, те, що позивач у клопотанні про призначення експертизи гарантував її оплату.

Як свідчать матеріали справи, інститут судових експертиз направив на адресу позивача лист та рахунок на оплату експертизи. Крім цього, суд листом №06-37.1/34/15 від 13.01.2015 нагадав позивачу про зобов'язання оплатити експертизу та попередив, що в разі не виконання своїх зобов'язань експерт має право повернути матеріали справи без виконання.

Поштова кореспонденція з листом №06-37.1/34/15 від 13.01.2015 повернулась до суду з довідкою ф. 20 "за закінченням терміну зберігання", незважаючи на те, що лист направлений на адресу, яка зазначена у позовній заяві та за якою позивач отримував процесуальні документи, що підтверджується повідомленнями про вручення, які долучені до матеріалів справи. Іншої адреси, або про її зміну позивач суду не повідомляв.

Тому, враховуючи відсутність оплати експертизи, матеріали справи були повернуті до суду та провадження у справі поновлено. В ухвалі про поновлення провадження у справі від 30.01.2015, суд зобов'язав позивача надати обґрунтовані письмові пояснення стосовно не проведення оплати за проведення експертизи.

Поштова кореспонденція з ухвалою від 30.01.2015, повернулась до суду з аналогічних причин зазначених вище.

Таким чином, позивач не провів оплату експертизи, не надав суду поважні причини щодо не здійснення оплати, тому суд розглядає спір за наявними в матеріалах справи документами та з урахуванням вищевикладеного.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані позивачем та відповідачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, судом встановлено, що на підставі спірного договору поставки відповідач поставив, а позивач оплатив та отримав обладнання - миючу машину SIMPLEX 100 LT вартістю 70 000,00 грн., докази чого наявні в матеріалах справи та наведене не спростовується сторонами.

При прийнятті обладнання згідно видаткової накладної №АП-0000408 від 30.10.2012, позивачем не виявлені недоліки, лише в процесі експлуатації, як пояснив позив, ним були виявлені недоліки, при цьому будь-яких доказів на підтвердження цього суду не надано.

В силу ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Заява від 25.10.2013 про розірвання договору поставки від 26.09.2012 №SME направлена відповідачу 25.10.2013, яка відповідачем не задоволена.

Відповідно до ч. 2 ст. 678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Водночас, в силу норми ч. 4 ст. 678 ЦК України положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, судом взято до уваги, що відносини сторін за договором поставки від 26.09.2012 №SME, враховуючи, що обладнання купувалось позивачем для використання в господарській діяльності, що є характерною рисою договору поставки (ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Таким чином ч. 2 ст. 712 ЦК України надає всім положенням ст. ст. 655 - 697 ЦК України диспозитивного значення, якщо йдеться про їх застосування до зобов'язань поставки. Тобто, переважному застосуванню до зобов'язань поставки підлягають положення ст. ст. 264 - 271 ГК України, а положення ст. ст. 655 - 697 ЦК України підлягають застосуванню, якщо інше не передбачено законами, що формулюють спеціальні правила щодо поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГК України строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, і пред'явлення постачальникові претензій у зв'язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу.

Частини 5, 6 ст. 269 ГК України, передбачають, що постачальник (виробник) гарантує якість товарів у цілому. Гарантійний строк на комплектуючі вироби і складові частини вважається рівним гарантійному строку на основний виріб, якщо інше не передбачено договором або стандартами (технічними умовами) на основний виріб.

Постачальник (виробник) зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу. У разі усунення дефектів у виробі, на який встановлено гарантійний строк експлуатації, цей строк продовжується на час, протягом якого він не використовувався через дефект, а при заміні виробу гарантійний строк обчислюється заново від дня заміни.

Таким чином, у разі виявлення недоліків протягом гарантійного строку покупець за договором поставки не отримує прав, передбачених ст. 678 ЦК України, але має право вимагати від постачальника (виробника) усунення дефектів виробів за його рахунок.

При цьому, у всіх випадках, коли виявляється неналежна якість або некомплектність товарів, поставлених на підставі договору поставки, в тому числі і при виявленні дефектів виробів в період гарантійного строку, з постачальника може бути стягнуто штраф в порядку ч. 7 ст. 269 ГК України.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, як свідчать матеріали справи, твердження позивача про виявлення ним недоліків поставленого товару за договором від 26.09.2012 №SME, а саме: невиконання машиною SIMPLEX 100 LT своїх базових функцій (мийка та ополіскування деталей), позивач належними та допустимими доказами не довів. Крім того, призначену судом товарознавчу експертизу, з метою встановлення відповідності якості миючої машини вимогам стандартів та технічної документації, оскільки вирішення цього питання потребували спеціальних знань, позивач безпідставно не оплатив та не надав поважні причини її не оплати, в результаті чого матеріали справи повернуті експертною установою, без виконання.

Тобто, враховуючи все вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем в порядку ст. 33 ГПК України, обставин викладених у позовній заяві щодо недоліків поставленого відповідачем товару.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Позивачем не доведено підстав для розірвання договору поставки внаслідок його істотного порушення відповідачем.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Наявність вищевказаних обставин позивачем також не доведена.

Таким чином, судом не встановлено наявності умов необхідних для розірвання спірного договору поставки, тому позовні вимоги про розірвання договору поставки від 26.09.2012 №SME та про стягнення з відповідача сплаченої за товар грошової суми у розмірі 70 000,00 грн., задоволенню не піджлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати з судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання

повного тексту рішення: 16.03.2015.

Головуючий суддя М.Є.Літвінова

Судді І.І.Борисенко

В.П. Босий