ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" березня 2015 р. Справа № 12/64

Суддя Бережнюк В.В. розглянувши скаргу ДП "Газ України" НАК "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області по справі

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до відповідача Комунального теплопостачального підприємства "Комуненергія" Рівненської міської ради

про стягнення інфляційних втрат, річних та штрафних санкцій за поставлений природний газ в сумі 657 594 грн. 40 коп.

Представники:

Від позивача: Тісногуз В.В., Гримаков Д.В.

від відповідача: не з'явився

від органу ДВС: Іщук Н.В.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до господарського суду Рівненської області із скаргою на дії відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області по справі №12/64, у якій просить:

- визнати неправомірними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.08.14 р. ВП № 14236647 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 09.06.09 р. у справі № 12/64;

- визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.08.14 р. ВП № 14236647 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 09.06.09 у справі № 12/64;

- зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області відновити виконавче провадження та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду у даній справі.

Скарга мотивована тим, що 10.02.15 р. представником ДК «Газ України» під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень було подано заяву про надання постанов про закінчення виконавчого провадження. На дану заяву відділом було надано постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.08.14 р. ВП № 14236647 за наказом господарського суду Рівненської області від 09.06.09 р. у справі № 12/64. Виконавче провадження державним виконавцем закінчено керуючись п. 3 ч. 1 ст. 49, ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з тим, що згідно виписки Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців КТП «Комуненергія» РМР перебуває в стадії припинення, ліквідатором призначено Сокотуна Віталія Аполлінарійовича.

ДК «Газ України» вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 01.08.14 ВП № 14236647 винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, а дії державного виконавця є незаконними, оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не внесено запис про ліквідацію КТП «Комуненергія» РМР, відтак у органу ДВС не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене скаржник просить задоволити вимоги скарги повністю.

Від відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області надійшли заперечення на скаргу, у яких пояснює, що відповідно до частини другої статті 67 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Частиною третьою статті 67 цього Закону визначено, у разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

З огляду на зазначені обставини, 01.08.2014 р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавчий документ разом з постановою про закінчення виконавчого провадження направлено до ліквідаційної комісії. Копії постанови про закінчення виконавчого провадження направлено сторонам в порядку, встановленому статтею 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо посилань скаржника на відсутність запису про ліквідацію боржника в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зазначає, що в силу вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вноситься запис про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженим ними органом щодо припинення юридичної особи, а також власне запис про припинення юридичної особи. Закон України «Про виконавче провадження» ставить в залежність момент закінчення виконавчого провадження від ліквідації юридичної особи. Проте, як свідчить аналіз Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» ліквідація є не моментом, а процесом. Буквальне тлумачення Закону України «Про виконавче провадження» вказує на те, що закінчення виконавчого провадження пов'язується не з припиненням юридичної особи та виключенням її з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, а з процесом ліквідації юридичної особи. Ліквідація ж юридичної особи починається з моменту прийняття її учасниками відповідного рішення, запис про що має бути включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Направлення виконавчого документа ліквідаційній комісії після внесення запису про ліквідацію взагалі позбавлене будь-якого сенсу, оскільки в цьому випадку юридична особа припиняє своє існування, як і будь - які її органи управління.

За таких обставин представник органу ДВС просить в задоволенні скарги відмовити.

Ухвалою суду від 25 лютого 2015 року прийнято скаргу стягувача/скаржника до розгляду, призначено розгляд скарги у судовому засіданні на 12 березня 2015 року.

Представники скаржника в судовому засіданні підтримали вимоги скарги повністю.

Представник Комунального теплопостачального підприємства "Комуненергія" Рівненської міської ради у судове засідання не з'явився.

Представник органу ДВС у судовому засіданні підтримав доводи, що викладені у письмових запереченнях на скаргу.

Відповідно до ч.2 ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представників скаржника та органу ДВС, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та давши їм належну оцінку, господарський суд Рівненської області прийшов до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково. При цьому суд виходив з такого.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Рівненської області від 19.05.09 р. у справі № 12/64 стягнуто з КТП "Комуненергія" на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 123533,74 грн. - пені, 114300,09 грн. - 3 % річних, 419763,57 грн. - інфляційних втрат, 6576,00 - державного мита та 118,00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення видано наказ від 09.06.09 р., який стягувачем пред'явлено для виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області.

02.07.09 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку надіслано боржнику до виконання, а стягувачу до відома.

01.08.14 р. органом ДВС на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 14236647 по виконанню наказу господарського суду Рівненської області від 09.06.09 р. у справі № 12/64.

Скаржник вважає постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області від 01 серпня 2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 14236647 незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Так в оскаржуваній постанові зазначено, що відповідно до рішення Рівненської міської ради №3839 від 06.03.2014 р. вирішено припинити КТП "Комуненергія" Рівненської міської ради шляхом його ліквідації та створено ліквідаційну комісію. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців КТП «Комуненергія» РМР перебуває в стадії припинення, ліквідатором призначено Сокотуна Віталія Аполлінарійовича. Ч.2 ст.67 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами від імені України і є обов'язковими для виконання на всій території України. Обов'язковість рішення суду, як одна із засад судочинства також встановлена нормами Конституції України, які є нормами прямої дії. Недотримання цього принципу порушує правовий порядок, встановлений державою.

Статтею 4-5 ГПК України встановлено, що господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення та постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов, господарських судів тягне відповідальність, встановлену ГПК України та іншими законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилися, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно зі ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державних органів, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Пункт 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається державний виконавець при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, визначає, що виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Як вбачається з витягу від 20 лютого 2015 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Комунальне теплопостачальне підприємство "Комуненергія" Рівненської міської ради з 12 березня 2014 року перебуває в стані припинення за рішенням засновників.

На момент розгляду скарги ліквідаційна процедура Комунального теплопостачального підприємства "Комуненергія" Рівненської міської ради не закінчена, юридичну особу не припинено. Дані в Єдиному державному реєстрі, які підтверджують внесення запису до ЄДРПОУ щодо припинення діяльності юридичної особи, хоч і містять інформацію про припинення Комунального теплопостачального підприємства "Комуненергія" Рівненської міської ради, але не містять інформації про припинення цієї юридичної особи саме у зв'язку з ліквідацією. В той час, як припинення юридичної особи можливе не лише шляхом ліквідації, а й шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) (ч.7 ст. 59 ГК України, ч. 1 ст. 104 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»).

Отже, враховуючи усе вищевикладене суд приходить до висновку, що оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не внесено запис про ліквідацію КТП «Комуненергія» РМР, тому в органу ДВС не було законних підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.08.14 р. ВП № 14236647 покликаючись на п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначена позиція також відображена у постанові Вищого господарського суду України від 23.07.2014 р. у справі №918/1974/13.

Відтак вимоги скарги в частині визнання недійсною постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.08.14 р. ВП № 14236647 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В той же час скаржником заявлено вимогу щодо визнання неправомірними дій відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.08.14 р. ВП № 14236647 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 09.06.09 р. у справі № 12/64.

Суд вважає за необхідне відмітити, що вказана вимога є питанням факту, від з'ясування якого залежить можливість задоволення чи відмови у задоволенні наведеної вище вимоги скаржника щодо визнання недійсною постанови державного виконавця, винесеної у результаті таких дій. Дана вимога не може розглядатися як спосіб захисту порушеного права скаржника у межах поданої скарги на дії органу ДВС у справі №12/64, оскільки навіть у випадку її задоволення порушене право скаржника відновлене не буде. Дане питання фактично досліджувалося судом при вирішенні вимоги скаржника щодо визнання недійсною постанови державного виконавця від 01.08.14 р. ВП № 14236647.

Вказана позиція також відображена у постанові Вищого господарського суду України від 05.09.2012 р. у справі №2/229.

За наведеного у задоволенні вимоги скаржника щодо визнання неправомірними дій органу ДВС необхідно відмовити.

Щодо вимоги ДП "Газ України" НАК "Нафтогаз України" про зобов'язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області відновити виконавче провадження та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення у даній справі, суд звертає увагу на слідуюче.

Відповідно до ч.1 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

У абзаці 2 пункту 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Із наведеного слідує, що скаржник може звернутися із вимогою про зобов'язання органу ДВС відновити виконавче провадження лише після спливу терміну, передбаченого ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження», протягом якого виконавче провадження підлягає відновленню, та у випадку безпідставного ухилення державним виконавцем від вчинення відповідних дій.

Отже, у даному випадку згадана вимога скаржника є передчасною, оскільки ще не настав термін, протягом якого виконавче провадження має бути відновлене, та відсутні докази безпідставного ухилення від вчинення органом ДВС відповідних дій.

Відтак у цій частині скарга на дії державного виконавця задоволенню не підлягає.

У зв'язку з наведеним вимоги ДП "Газ України" НАК "Нафтогаз України", що викладені у скарзі на дії відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області, підлягають задоволенню частково.

Частиною 3 ст. 121-2 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Керуючись ст.ст. 33, 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задоволити частково.

2. Визнати недійсною постанову відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області про закінчення виконавчого провадження від 01.08.14 р. ВП № 14236647 з примусового виконання наказу господарського суду Рівненської області від 09.06.09 у справі № 12/64.

3. Відмовити Дочірній компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в задоволенні решти вимог скарги на дії відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області.

Суддя Бережнюк В.В.