ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р.Справа № 922/76/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом Українсько - болгарського ТОВ "Пірана" м. Харків
до ФОП ОСОБА_1, м. Харків
простягнення 209572,54 грн.
за участю представників:

позивача - Ковкін О.В., довіреність № 15 від 28.07.14 р.,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Українсько - болгарське ТОВ "Пірана" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди приміщень №АР001/04 від 01.02.04р. в сумі 209572,54 грн., з яких: 62637,68 грн. - основна заборгованість, 146934,86 грн. - компенсація за прострочення внесення орендної плати. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 12.01.15р. за позовною заявою було порушено провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

03.03.15р. представник позивача надав заяву, в якій зазначив, що застосування судом строку позовної давності може відбуватися лише за письмовою заявою відповідача, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача пеню за період з грудня 2012 року по квітень 2014р.

Представник позивача в судовому засіданні 03.03.15р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання 03.03.15р. свого представника не направив, але повідомлений про час, місце та дату судового засідання належним чином.

Згідно п.п. 4.1.1 п. 4.1. Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 1149 від 12.12.2007р. нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) місцевої - Д+2, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання.

Відповідно до п. 4.2. Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №1149 від 12.12.2007р. при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 4.1 нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Судом перевірено адресу відповідача, згідно з наданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 21.01.15 року, місцезнаходження відповідача - АДРЕСА_1, та саме на цю адресу надсилались процесуальні документи, а позивачем позовну заяву.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час, місце та дату розгляду справи.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також те, що ухвалами суду від 12.01.15р. та 28.01.15р. сторони було повідомлено, що у разі неявки їх представників у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів, суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу за наявними матеріалами у справі.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд виходить з наступного.

01 лютого 2004 року між УБ ТОВ "Пірана" (Орендодавцем) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар) було укладено Договір оренди приміщень № АР 001/04, за яким ФОП ОСОБА_3 (Орендодавець) прийняв у платне строкове користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 318 кв.м. (далі - Договір).

Пунктом 6.1 Договору визначено, що він вступає в силу з 01.02.2004р. по 01.02.2005р. При відсутності повідомлень однієї з сторін у строк не менш ніж за 2 місяці до спливу терміну дії договору, він автоматично продовжується на наступний рік і так далі.

Згідно з п. 3.1 Договору ФОП ОСОБА_1 зобов'язався у встановлений в Договорі термін (щомісяця) вносити орендну плату за користування приміщенням на підставі підписаного сторонами "Протоколу узгодження договірної ціни з орендної плати за приміщення". Орендна плата за користування приміщенням сплачується Орендарем на розрахунковий рахунок Орендодавця з 1 по 5 число поточного місяця.

У п. 3.2 Договору Сторони погодили, що Орендар компенсує Орендодавцю суму сплати за комунальні послуги, електроенергію, телефонний зв'язок та та інше, разом зі сплатою за оренду приміщення.

В Протоколі № 1 від 01.02.2004р. узгодження договірної ціни з орендної плати за приміщення по Договору № АР 001/04 від 01.02.2004р. визначена загальна сума орендної платі у розмірі 2862,00 грн.

У Додатковій угоді № 2 до Договору оренди № АР 001/04 від 01.02.2004р. про підвищення ціни за оренду приміщення Сторони дійшли згоди про підвищення ціни за орендовану площу з 01.09.2006р., яка з цієї дати склала 4770,00 грн.

У Додатковій угоді № 3 до Договору оренди № АР 001/04 від 01.02.2004р. про зміну ціни за оренду приміщення Сторони дійшли згоди про зменшення ціни за орендовану площу з 01.06.2009р. до 01.09.2009р., яка складала у цей період 1602,72 грн.

У Додатковій угоді № 2 від 01.09.2009р. до Договору оренди № АР 001/04 від 01.02.2004р. про зміну ціни за оренду приміщення Сторони дійшли згоди про зменшення ціни за орендовану площу з 01.09.2009р. до 12.12.2009р., яка складала у цей період 3167,28 грн.

Всього з лютого 2004р. по квітень 2014р., тобто за період дії Договору оренди № АР 001/04 від 01.02.2004р., УБ ТОВ "Пірана" нарахувало ФОП ОСОБА_1 орендної плати 489441,4 грн., в рахунок сплати якої надійшло на розрахунковий рахунок УБ ТОВ "Пірана" від ФОП ОСОБА_1 всього 426803,72 грн., заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед УБ ТОВ "Пірана" обліковується у розмірі 62637,68 грн., яка складається з заборгованості зі сплати орендної плати за періоди грудень 2012р.- лютий 2013р. та квітень 2013р. - квітень 2014р.

УБ ТОВ "Пірана" неодноразово зверталася до ФОП ОСОБА_1 з вимогами про сплату заборгованості, проте ФОП ОСОБА_1 залишив їх без задоволення, грошові кошти не сплатив. Зокрема, ФОП ОСОБА_1 був ознайомлений з вимогами щодо сплати заборгованості за орендну плату перед УБ ТОВ "Пірана" у розмірі 56248,88 грн. станом на 14.03.2014р., викладені у листі за № 93 від 14.03.2014р.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані позивачем та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 62637,68 грн. заборгованості зі сплати орендної плати та не надав суду доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором оренди приміщень у сумі 62637,68 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 62637,68 грн. заборгованості, правомірні та обґрунтовані, такі, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Пунктом 7.1. Договору оренди № АР 001/04 від 01.02.2004р. передбачено, що в разі прострочки внесення Орендарем орендної плати, він зобов'язаний сплатити 0,5% від суми прострочки орендної плати за кожну добу прострочки.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Відповідно до пункту 2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. №14, за приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" , розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Судом, перевірено нарахування пені відповідачу та встановлено, що її нараховано відповідачу неправомірно, а саме процентна ставка вказаної в договорі пені перевищує встановлену законом подвійну облікову ставку НБУ, а також строк нарахування пені перевищує шість місяців, тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню в сумі 1614,82 грн. В частині стягнення пені в сумі106680,99 грн. слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 530, 546, 548-549, 598, 599, 610-612, 625, 762 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Українсько - болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана" (Ідентифікаційний код - 22699101, 61080, м. Харків, Естакадний в'їзд, 3-а) заборгованість за договором № АР 001/04 оренди приміщень у сумі 62637,68 грн., пеню в розмірі 1614,82 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1285,05 грн.

В частині стягнення пені в розмірі 145320,04 грн. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.03.2015 р.

Суддя Л.В. Шарко