КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р. Справа№ 910/24482/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання Котовський С.О.

за участю представників:

від позивача: Кутузов О.В. - за належним чином оформленою довіреністю; від відповідача: Румянцев В.С. - за належним чином оформленою довіреністю;

від третьої особи : не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2015 року

у справі № 910/24482/14 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус Україна"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Розмарицин Ярослав Ігорович

про стягнення 5626,33 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус Україна" про стягнення 5626,33 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2015 року у справі № 910/24482/14 (суддя Смирнова Ю.М.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням принципу повного, всебічного і об'єктивного розгляду справи, а також при невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи.

Зокрема, апелянт у своїй скарзі зазначає про те, що збиток, спричинений Оганісян А.І. був повністю відшкодований Розмаріциним Я.І., оскільки спричинений Оганісян А.І. збиток в сумі 12589,26 грн. був частково відшкодований Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" і відповідно, Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Гарантія" в сумі 5626,33 грн. і врешті суми (6962,93), був відшкодований Розмаріциним Я.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гончаров С.А., судді - Скрипка І.М.., Шаптала Є.Ю., апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.03.2015 року.

Позивач, згідно з поданим до суду 03.03.2015 року відзивом, проти доводів апеляційної скарги заперечив та просить суд прийняти постанову, якою відмовити позивачеві в задоволені апеляційної скарги та позову, і припинити провадження по справі через відсутність предмету спору, у зв'язку із пропуском позивачем терміну позовної давності.

Третя особа до судового засідання, що відбулось 18.06.2014 року, не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності третьої особи є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

04.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Страхове товариство "Гарантія" (правонаступником якого є позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фокус Україна" в особі Чернігівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус Україна" було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № ВС/0997515, відповідно до умов якого страховиком у період з 06.06.2008 року по 05.06.2009 року було застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу Volkswagen Transporter, державний номер 025-22 МК.

17.12.2008 року о 14:00 в м. Чернігові по вул. Самострова сталася ДТП, а саме: Розмарицин Я.І., керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний номер 025-22 МК, не вибрав безпечної швидкості руху, не надав перевагу в русі транспортному засобу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Subaru Impreza, державний номер СВ4441АМ.

ДТП сталася в результаті порушення Розмарициним Ярославом Ігоровичем п.п. 12.1, 12.3, 16.12 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05.02.2009 року у справі №3-29685/2008, відповідно до якої Розмарицина Я.І. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водій застрахованого транспортного засобу - Розмарицин Я.І. на момент скоєння спірного ДТП був працівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус Україна" та виконував службові обов'язки.

Автотранспортний засіб Impreza, державний номер СВ4441АМ, був застрахований відповідно до Договору автомобільного страхування від 18.10.2008 року № 14/016056/ПР/2.1.5.1, що укладений між Відкритим акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" та Оганнісян Аллою Іванівною.

За результатами розгляду страхового випадку Відкритим акціонерним товариством "Страхова компанія "Країна" виплачено Оганнісян Аллі Іванівні страхове відшкодування у сумі 5626,33 грн.

Як зазначалось, позовними вимогами у даній справі є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус Україна" 5626,33 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що здійснивши виплату страхового відшкодування на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.06.2008 року відповідно до полісу №ВС/0997515, позивач на підставі положень ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" набув право регресної вимоги до відповідача (страхувальника за вказаним полісом) у зв'язку з невиконанням водієм застрахованого транспортного засобу обов'язку щодо своєчасного повідомлення страховика про настання страхової події.

Судова колегія, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент настання страхового випадку) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Transporter, державний номер 025-22 МК, була застрахована відповідачем за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/0997515, Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 5626,33 грн. з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.10.2011 року у справі №32/32 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" задоволено повністю та присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" суму страхового відшкодування у розмірі 5626,33 грн.

Присуджена до стягнення сума страхового відшкодування у розмірі 5626,33 грн. була сплачена Приватним акціонерним товариством "Страхове товариство "Гарантія" 15.02.2012 року, що підтверджується платіжним дорученням №87 від 15.02.2012 року.

Спір у справі стосується наявності обов'язку страхувальника по виплаті на користь страховика за полісом №ВС/0997515 суми страхового відшкодування в порядку регресу.

При цьому, як на підставу звернення до відповідача з регресною вимогою щодо сплати суми виплаченого страхового відшкодування за полісом №ВС/0997515 позивач вказує на невиконання страхувальником передбаченого обов'язку щодо своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку - спірного ДТП.

За замістом п.п. г) п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент скоєння спірного ДТП) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону

Згідно із п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент скоєння спірного ДТП) учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

Тобто, положення наведених норм встановлюють обов'язок страхувальника повідомити страховика про настання відповідної дорожньо-транспортної пригоди не пізніше трьох робочих днів з дня її настання, невиконання якого, за відсутності поважних причин, зумовлює виникнення у страховика після виплати страхового відшкодування потерпілому права на звернення з регресним позовом до страхувальника.

Отже, право страховика подати регресний позов до страхувальника регламентовано положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент скоєння спірного ДТП) і пов'язується саме із встановленим фактом неповідомлення страхувальником про настання ДТП у встановлені таким Законом строки.

Із матеріалів справи вбачається, що спірна ДТП мала місце 17.12.2008 року, а відтак в силу положень п.п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент скоєння спірного ДТП) обов'язок відповідача по повідомленню страховика за полісом ВС/0997515 мав бути виконаний до 22.12.2008 року включно. Однак, водієм застрахованого транспортного засобу було повідомлено позивача про настання спірного ДТП лише 25.12.2008 року, що підтверджується відповідною заявою 25.12.2008 року. Наведене, з огляду на положення ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було підставою для звернення страховика, Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія", з регресним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус Україна".

Відповідно до положень ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу положень ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Розмарицин Я.І. на момент скоєння спірного ДТП був працівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус Україна" та виконував службові обов'язки.

При цьому, заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.06.2009 року було вирішено питання про стягнення суми відшкодування завданої шкоди безпосередньо потерпілій особі - Оганнісян Аллі Іванівні. Вказаним рішенням присуджено до стягнення з Розмарицина Ярослава Ігоровича на користь Оганнісян Алли Іванівни суму відшкодування у розмірі 6962,93 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що оскільки станом на момент розгляду справи питання про відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП було вирішено в судовому порядку, а за результатами розгляду відповідної справи суму відшкодування було стягнуто з водія застрахованого транспортного засобу на користь потерпілої особи, вимоги позивача про стягнення з відповідача (як власника транспортного засобу та страхувальника за договором) в порядку регресу суми страхового відшкодування у розмірі 5626,33 грн задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" є необґрунтованими та такими, в задоволені яких вірно відмовлено судом першої інстанції.

Щодо доводів відповідача, викладених у його відзиві, стосовно не застосування судом першої інстанції строку позовної давності, колегія суддів вбачає за необхідне зазначити, що за змістом ст. 261 Цивільного кодексу України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Оскільки основне зобов'язання, а саме виплата суми страхового відшкодування за полісом №ВС/0997515) було виконано позивачем 15.02.2012 року, а позивач звернувся з даним позовом до суду 04.11.2014 року, тобто в межах встановленого законодавством трирічного строку, тому судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 14.01.2015 року у справі № 910/24482/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" на рішення господарського суду міста Києва від 14.01.2015 року у справі № 910/24482/14 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" на рішення господарського суду міста Києва від 14.01.2015 року у справі № 910/24482/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2015 року у справі № 910/24482/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/24482/14 повернути до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Є.Ю. Шаптала

І.М. Скрипка