ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 р. Справа№ 914/485/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Понінківська картонно-паперова фабрика», м. Луцьк

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Богуслава», м. Жидачів Львівська область

Про стягнення 351 007,00 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Коберський А.П. - представник

від відповідача: не з'явився

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Понінківська картонно-паперова фабрика» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Богуслава» про стягнення 351 007,00 грн.

Ухвалою суду від 14.02.2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 02.03.2015 року.

В судовому засіданні 02.03.2015 року судом оглянуто оригінали документів, які долучені позивачем до матеріалів справи.

Судовий розгляд справи відкладався з підстав зазначених в попередній ухвалі господарського суду.

В судовому засіданні 23.03.2015 року представник позивача позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач в судові засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду, які направлялись йому рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України, може бути розглянута за відсутності відповідача.

В судовому засіданні 23.03.2015 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

14.01.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Понінківська картонно-паперова фабрика» (надалі Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Богуслава» (надалі Покупець) укладено договір № СБ-03 купівлі - продажу.

Відповідно до п. 1.1 Договору, продавець зобов'язується продати та передати у власність покупця картонно-паперову продукцію (надалі товар), а покупець зобов'язується прийняти товар від продавця та оплатити його загальну вартість на умовах цього Договору. Одиниця виміру, кількість, асортимент, ціна кожної партії товару вказується в Специфікації, яка є невід'ємною частиною цього договору та підписується Сторонами.

На виконання умов договору продавець здійснив поставку картонно - паперової продукції, а саме паперу для гофрування Б2 на загальну суму 670 254,35 грн., згідно видаткових накладних (долучено до матеріалів справи).

Згідно п. 3.3 договору, оплата здійснюється покупцем за кожну обумовлену в Специфікації партію товару на умовах та протягом терміну обумовленого в Специфікації, шляхом перерахування покупцем коштів за партію товару на основний поточний рахунок продавця згідно банківських реквізитів, вказаних у даному договорі.

Відповідно до п. 1.4 Додатку № 1 до Договору визначено умови платежу у вигляді 100 % оплати вартості Товару протягом 30 календарних днів з дати отримання покупцем товару.

Однак, покупцем порушено договірні зобов'язання в частині оплати за поставлений товар, що спричинило заборгованість перед продавцем в сумі 267 528,17 грн.

Позивачем відповідачу було направлено претензію про погашення заборгованості у розмірі 267 528,17 грн., яка залишена відповідачем без відповіді і задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані 3 % річних в сумі 15 724,85 грн. та інфляційні втрати в сумі 67 753,98 грн., які просить стягнути з відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору № СБ-03 купівлі - продажу від 14.01.2013 року, згідно видаткових накладних здійснено поставку картонно - паперової продукції, а саме паперу для гофрування Б2 на загальну суму 670 254,35 грн.

Відповідно до п. 1.4 Додатку № 1 до Договору визначено умови платежу у вигляді 100 % оплати вартості Товару протягом 30 календарних днів з дати отримання покупцем товару.

Однак, як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, свої договірні зобов'язання відповідач виконав частково, чим заборгував позивачу 267 528,17 грн.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

На день прийняття рішення заборгованість відповідача перед позивачем становить 267 528,17 грн. та підлягає до стягнення.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: сплата 3 % річних та інфляційних з простроченої суми.

За несвоєчасне виконання договірних зобов'язань позивачем нараховані 3 % річних в розмірі 15 724,85 грн. та інфляційних втрат в розмірі 67 753,98 грн. Згідно проведеного судом перерахунку, за спірний період розмір трьох відсотків річних складає 15 724,85 грн., а інфляційні втрати складають 67855,92 грн., проте до стягнення підлягають суми в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач в судове засідання доказів які б спростовували чи заперечували позовні вимоги суду не подав, а відтак суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Богуслава» (81700, Львівська область, м. Жидачів, вул. Грюнвальдська, буд. 3, кв. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Понініківська картонно-паперова фабрика» (43018, Волинська область, м. Луцьк, вул. Потебні, 71, ) - 267 528,17 грн. - основного боргу, 15 724,85 грн. - 3 % річних, 67 753,98 грн. - інфляційних втрат та 7 020,15 грн. - судового збору.

3. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24.03.2015 року.

Суддя Березяк Н.Є.