ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

19 березня 2015 р.

Справа № 902/207/15

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

Секретар судового засідання О.Гнилюк

за участю представників:

позивача : Бурятинський В.О. - згідно довіреності;

відповідача : не з"явився;

Місце розгляду справи : приміщення суду,кімн.№1114

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма регіон" (вул. Леніна, буд.226-А, м. Немирів, Немирівський район, Вінницька область, 22800) до:Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ ЗЕРНО ІНВЕСТ" (вул. Чехова, буд.45, с. Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область, 21034) про стягнення 17953, 29 грн., з яких: 17 013, 94 грн. - інфляційних нарахувань за період лютий 2014 р. - листопад 2014 р., 939, 35 грн. - 3% річних за період з 18.07.2014 р. по 05.12.2014 р., -

ВСТАНОВИВ :

Відповідач вимог ухвали суду від 20.02.2015 р. про явку в судове засідання повноважного представника, надання додаткових доказів, в тому рахунку відзиву на позовну заяву, не виконав. Письмових пояснень з обгрунтуванням причин її невиконання не надав. Копія вказаної ухвали направлена відповідачу рекомендованим листом на адресу вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Копія даної ухвали вручена відповідачеві 10.03.2015 р., що стверджується поштовим повідомленням. Це розцінюється судом як вручення рекомендованого листа із копією ухвали відповідачу та, як належне повідомлення останнього про час і місце судового розгляду справи за його участю.

Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду справи за його участю.

18.03.2015 р. від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване наступним. В зв"язку з тим, що 17.03.2015 р. виникла негайна необхідність директору відповідача відбути у відрядження у м. Дніпропетровськ для вирішення виробничих потреб, останній не має змоги бути присутнім на засіданні та підприємство не має представника який може представляти інтереси товариства.

Представник позивача проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи заперечив, так як ним не було подано жодних доказів, які стосуються предмету спору і можуть мати значення для вирішення справи по суті. Зазначає, що крім того, відповідач не був позбавлений можливості направити у судове засідання будь - якого іншого представника. Представник позивача в запереченнях проти клопотання, просить суд розглянути справу в даному засіданні.

Розглянувши клопотання відповідача, яке надійшло до суду 18.03.2015 р., про відкладення розгляду справи, суд прийшов до висновку, що воно задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Ухвалою від 20.02.2015 р. в судове засідання не викликалася конкретна особа відповідача. Всупереч ст. 33 ГПК України, відповідач не надав доказів, які б обгрунтовували обставини вказані в клопотанні про відкладення розгляду справи. Також в клопотанні про відкладення розгляду справи не вказано прізвища, ім"я, по батькові особи, яка підписала вказане клопотання.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору. Спір відповідно положень ст.75 ГПК України підлягає вирішенню за наявними в справі матеріалами. Відтак підлягає задоволенню клопотання представника позивача про розгляд справи в даному судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав вказаних в позовній заяві.

Заслухавши представника позивача, повно, всебічно, об'єктивно і в сукупності дослідивши надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, на підставі ст.ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 625, 655,712 ЦК України підлягають задоволенню в сумі 17953,29 грн., з яких: 17 013, 94 грн. - інфляційних нарахувань за період лютий 2014 р. - листопад 2014 р., 939, 35 грн. - 3% річних за період з 18.07.2014 р. по 05.12.2014 р.

До такого висновку суд прийшов з огляду на наступне.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 17.07.2014 р. у справі № 902/948/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма регіон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля зерно інвест" про стягнення 86674,39 грн. встановлено наступне.

24.04.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сігма регіон" (за договором - постачальник/продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля зерно інвест" (за договором - покупець) укладено договір поставки за № 24/04-Б.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язується поставити/передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання у підприємницькій діяльності, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах договору.

Предметом поставки є товар борошно першого ґатунку, вартість, кількість та якісні показники якого будуть визначатися Специфікаціями на кожну партію товару та є невід'ємними частинами даного договору (п. 2.1. договору).

Згідно п. 2.2. договору товар поставляється партіями, кожна партія визначається видатковою накладною, в якій зазначається: найменування товару, кількість товару, що повинна постачатися в конкретній партії.

Відповідно до п. 4.1. договору вартість кожної партії товару, що постачається згідно цим договором, визначається у видатковій накладній та специфікації до даного договору.

В п. 4.2. сторони погодили, що розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку протягом 25 календарних днів з моменту поставки відповідної партії товару відповідно до п. 3.3 даного договору.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2013 року, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором.

З моменту укладення між сторонами договору № 24/04-Б від 24.04.2013, між ними виникли зобов'язання, які регулюються параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України "Поставка".

Згідно ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Позивачем на виконання умов договору та відповідно до специфікацій № 1 від 25.04.2013р., № 2 від 29.04.2013р., № 3 від 30.04.2013р., № 4 від 07.05.2013р., № 5 від 14.05.2013р., №6 від 23.05.2013р. станом на 23.05.2013 року поставлено відповідачу товар на загальну суму 352305,00 грн. Наведене стверджується видатковими накладними № РН-0000037 від 25.04.2013 року на суму 66000,00 грн., №РН-0000038 від 29.04.2013 року на суму 65205,00 грн., №РН-0000039 від 30.04.2013 року на суму 29100 грн., №РН-0000042 від 07.05.2013р. на суму 75000 грн., № РН-0000046 від 14.05.2013р. на суму 60000грн., №РН-0000051 від 23.05.2013р. на суму 57000 грн., довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей та податковими накладними (а.с. 11-34).

За отриманий товар відповідач розрахувався частково на загальну суму 271250,00 грн., що стверджується банківськими виписками від 23.05.2013р., від 03.06.2013р., від 12.07.2013р., від 18.07.2013р., від 19.07.2013р., від 20.08.2013р., від 22.08.2013р., від 27.08.2013р., від 29.08.2013р., від 10.09.2013р., від 13.09.2013р., від 05.11.2013р., від 23.12.2013р. та від 31.12.2013р.

Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за поставлений товар по договору № 24/04-Б від 24.04.2013р. в сумі 81055,00 грн. (352305 грн. - 271250 грн.).

Крім основного боргу позивач пред'являв до стягнення 919,36 грн. - 3% річних за період з 26.01.2014 р. по 12.06.2014 р. та 4700,03 грн. - пені за порушення строків оплати суми основного боргу за період з 26.01.2014р. по 12.06.2014р.

Рішенням від 17.07.2014 р. у справі № 902/948/14 позов задоволено. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 81055,00 грн. - основного боргу, 919,36 грн. - 3% річних, 4700,03 грн. - пені, 1827,00 грн. - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 р. у справі №902/948/14 рішення господарського суду Вінницької області залишено без змін, вказана постанова набрала законної сили.

Відповідно до ч. 2 статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За відповідачем у період з 26.01.2014 р. по 05.12.2014 р. рахувалася заборгованісь у сумі 81 055, 00 грн.

Відповідач згідно рішення від 17.07.2014 р. у справі № 902/948/14 сплатив позивачу 81055,00 грн., а саме: 64 501, 39 грн. - 05.12.2014 р., 24000 грн. - 18.12.2014 р., що стверджується копіями банківських виписок.

Вищий господарський суд України у п.7.1. Постанови Пленуму № 14 від 17.12.2013 р. акцентував увагу господарських судів на тому, що коли судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Таким чином, позивач нарахував відповідачу 17 013, 94 грн. - інфляційних нарахувань за період лютий 2014 р. - листопад 2014 р., 939, 35 грн. - 3% річних за період з 18.07.2014 р. по 05.12.2014 р.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається із приписів ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, перевіривши розрахунок інфляційних втрат і 3% річних, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами вимог позивача про стягнення 17953, 29 грн., з яких: 17 013, 94 грн. - інфляційних нарахувань за період лютий 2014 р. - листопад 2014 р., 939, 35 грн. - 3% річних за період з 18.07.2014 р. по 05.12.2014 р. та про задоволення позову.

В зв'язку із доведенням спору до розгляду в суді внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати на судовий збір в сумі 1827,00 грн., на підставі ст.49 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись викладеним, ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 35, 36, 43, 49, 75, 82 - 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю в сумі 17953, 29 грн., з яких: 17 013, 94 грн. - інфляційних нарахувань, 939, 35 грн. - 3% річних. Судові витрати на судовий збір в сумі 1827,00 грн. покласти на відповідача.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЛЯ ЗЕРНО ІНВЕСТ", (21034, Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Чехова, 45) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма регіон", (22800, Вінницька область, Немирівський район, м. Немирів, вул. Леніна, 226-А) 17 013, 94 грн. - інфляційних нарахувань, 939, 35 грн. - 3% річних, 1827,00 грн. - судових витрат на судовий збір. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

3. Копію даного рішення направити відповідачу рекомендованим листом або вручити його повноважному представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 19.03.2015 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 23.03.2015 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Чехова, буд.45, с. Вінницькі Хутори, Вінницький район, Вінницька область, 21034)