ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р.Справа № 922/130/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармасел", смт. Клавдієво-Тарасове
до Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація"
про стягнення 67682,13 грн.
за участю представників:

позивача - Іванченко В.А. (довіреність №22/1 від 22.10.2014 р.);

відповідача - Прикорень Т.А. (довіреність №80 від 05.05.2015 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармасел", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" на свою користь заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки №Ф-118 від 10.09.2013 р. Відповідно вимог позовної заяви, заявлена до стягнення сума заборгованості становить 67682,13 грн., з яких 61787,94 грн. - сума боргу за договором; 5237,25 грн. - сума пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань; 656,94 грн. - 3% річних. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання передбачені договором поставки №Ф-118 від 10.09.2013 р. щодо своєчасної оплати за поставлений товар. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

19 березня 2015 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи документів згідно переліку супровідного листа вх.№ 10873 від 19.03.2015 р., яке суд задовольнив та долучив до матеріалів справи відповідні документи.

19 березня 2015 року через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

В судовому засіданні 19 березня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представник відповідача - заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилається на те, що товар було йому передано без визначеної договором супровідної документації (сертифікатів, аналітичних паспортів), що свідчить (з огляду на положення договору поставки) про передання відповідачу позивачем відповідного товару на зберігання, а не у власність.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10 вересня 2013 року між позивачем (як постачальником) та відповідачем (як покупцем) було укладено договір поставки № Ф-118 (далі - «договір поставки»), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити покупцю медикаменти (товар), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар. Найменування, асортимент, кількість товару, одиниці виміру, ціна за одиницю товару, вартість товару зазначаються в накладних, які є невід'ємною частиною даного договору (п.п. 1.1, 1.2 договору поставки).

Згідно з п. 2.3 договору поставки розрахунок за поставлений товар здійснюється з відстрочкою платежу на 45 календарних днів з моменту поставки кожної партії товару. Період відстрочення оплати товару може бути збільшено, про що буде зазначено у видатковій накладній. Строк зобов'язань з оплати кожної партії товару починає збігати з моменту фактичного приймання товару покупцем та передання документів на товар, передбачених п. 3.3, 4.1, 4.2 даного договору.

Сторони погодили, що приймання товару по кількості та якості, пред'явлення претензій по кількості та якості здійснюється відповідно до Інструкцій П-6, П-7 (п. 3.4 договору поставки).

В період з 04 квітня 2014 року по 30 травня 2014 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 79819,64 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними та довіреностями (а.с. 19-35).

Позивач стверджує, що відповідач частково розрахувався за отриманий товар (сплатив 32590,20 грн.), що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 61787,94 грн., яка становить предмет спору у даній справі.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором поставки, на підставі п. 7.2 договору поставки, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 5237,25 грн. за період з 20.05.2014 року по 30.10.2014 року.

Окрім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 656,94 грн. за період з 20.05.2014 року по 30.10.2014 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Встановлені вище обставини справи свідчать, що на виконання умов договору поставки в період 04 квітня 2014 року по 30 травня 2014 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 79819,64 грн. (видаткові накладні та довіреності арк.спр. 19-35).

Факт отримання товару, заборгованість по якому становить предмет спору у даній справі визнається відповідачем.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України).

Відповідно до п.п. 1.2, 2.3 договору поставки відповідач мав розрахуватися за поставлений товар по ціні, визначеній у видаткових накладних, на умовах відстрочки платежу на 45 календарних днів з моменту поставки товару.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що строк оплати товару, поставленого позивачем відповідачу на момент звернення позивача з позовом до суду - настав.

Як стверджує позивач, відповідач неналежним чином не розрахувався за отриманий товар, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 61787,94 грн.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази оплати вказаної заборгованості частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що порушив строк здійснення оплати отриманої на підставі договору поставки продукції, тобто порушив грошове зобов'язання за договором поставки, що свідчить про законність та обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 61787,94 грн.

Заперечення відповідача щодо відсутності підстав стягнення вказаної заборгованості є юридично неспроможними.

Так, відповідно до п.п. 2.3., 3.3., 4.1., 4.2. договору поставки строк зобов'язань з оплати кожної партії товару починає перебіг з моменту фактичного приймання товару покупцем та передання сертифікатів та інших документів, що підтверджують походження товару відповідно до чинного законодавства; сертифікатів якості; у випадках, визначених чинним законодавством аналітичним паспортом та «Висновком щодо якості».

Зі змісту п.п. 3.6, 3.7 договору поставки вбачається, що передання товару без документів, визначених п.п. 3.3., 4.1., 4.2. вважається переданням товару відповідачу на відповідальне зберігання. У випадку якщо протягом 30 днів з моменту фактичної передачі товару продавець не передав покупцю відповідні документи, то товар підлягає поверненню продавцю за його рахунок.

Відповідач зазначає на те, що вказаних документів разом із поставленим товаром позивачем надано не було. Втім, відповідачем доказів повернення товару позивачу в порядку п. 3.7 договору поставки не надано, товар прийнято без зауважень.

Окрім того, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, відповідачем не надано в порядку Інструкцій П-6 та П-7 про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості та якості, доказів порушення позивачем своїх зобов'язань щодо якості та кількості поставленого товару.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення пені та 3% річних, суд зазначає, що відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Договором поставки (п. 7.2) сторони погодили, що у випадку порушення строку оплати поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної обілкової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного виконання покупцем свого зобов'язання з оплати.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та 3% річних на предмет відповідності вимогам договору поставки та чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 253-255, 549, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 230-231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 5237,25 грн. за період з 20.05.2014 року по 30.10.2014 року та 3% річних в сумі 656,94 грн. за період з 20.05.2014 року по 30.10.2014 року є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст. 49 ГПК України. Відповідно до даної норми судовий збір при задоволенні позовних вимог покладається на відповідача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача - в сумі 1827,00 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 175, 231-232 ГК України, ст.ст. 11, 253-255, 526, 530, 549, 553, 550-551, 610-612, 625, 626, 692, 712 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4-3, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «Луганська обласна «Фармація» (91055, Луганська область, м. Луганськ, вул. Леніна, б. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМАСЕЛ» (07850, Київська область, Бородянський район, смт. Клавдієво-Тарасове, вул. Карла Маркса, буд.44б, ) заборгованість за поставлений товар в сумі 61787,94 грн., пеню в сумі 5237,25 грн., 3% річних в сумі 656,94 грн., судовий збір в сумі 1827,00 грн.

Видати судовий наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.03.2015 р.

Суддя Г.І. Сальнікова