номер провадження справи 2/156/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2015 Справа № 908/6231/14

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Каучук", м. Маріуполь, Донецька область,

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства "Борисівський завод автотракторного електробудування" - керуюча компанія холдінга "Автокомпоненти", м. Борисів, Мінська область, Республіка Бєларусь,

про стягнення 810775,00 рос. руб.

представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося приватне акціонерне товариство "Каучук" з позовом до відкритого акціонерного товариства "Борисівський завод автотракторного електробудування" - керуюча компанія холдінга "Автокомпоненти" про стягнення 810775,00 рос. рублів основного боргу за договором № 2013-39 від 02.10.2013 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов договору №2013-39 від 02.10.2013 р. позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 1040775,00 рос. рублів згідно накладних № 24-А від 28.05.2014 р., №28-А від 24.06.2014 р., № 33-А від 21.07.2014 р., № 40-А від 01.09.2014 р., № 42-А від 19.09.2014р. Відповідач здійснив часткову оплату поставленої продукції на суму 230000,00 рос. рублів. Залишок заборгованості в розмірі 810775,00 рос. рублів позивач просить сягнути в даному позові.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 258, 526, 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 29.12.2014 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/156/14 та призначено розгляд справи на 03.02.2015р.

У зв'язку з перебуванням судді Мойсеєнко Т.В. на лікарняному, ухвалою голови суду від 03.02.2015 р. розгляд справи був перенесений на 26.02.2015 р.

В судове засідання 26.02.2015 р. представники сторін не з'явились, у зв'язку з цим фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Позивач у позові просив розглянути справу без присутності його представника.

26.01.2014 р. надіслав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог на суму 200000 рос. рублів і просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 610775,00 рос. рублів.

Заява позивача відповідає вимогам ст. 22 ГПК України та прийнята судом до розгляду.

У зв'язку з цим предметом судового розгляду є стягнення з відповідача основного боргу в сумі 610775,00 рос. рублів.

Від відповідача 03.02.2015 р. надійшов відзив на позов, в якому відповідач зауважив, що станом на 03.02.2015 р. сума заборгованості відповідача перед позивачем не відповідає сумі, зазначеній в позовній заяві. Вказує, що позивачем при розрахунку ціни позову не враховані оплати, здійснені відповідачем 24.12.2014 р. платіжним дорученням № 9689 на суму 100000 рос. рублів та платіжним дорученням № 9708 на суму 100000 рос. рублів. У зв'язку з цим відповідач заявив клопотання про відкладення розгляду справи для проведення переговорів між сторонами та підписання акту звірки з метою врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди.

Суд залишив клопотання відповідача без задоволення, оскільки вважає, що розгляд справи можливий в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, без присутності представників сторін, виходячи з того, позивач надав підписаний сторонами акт звірки за період з 01.01.2014 р. по 30.11.2014 р., згідно якого відповідач визнав заборгованість в розмірі 810775,00 рос. руб., а на спірну суму 200000 рос. рублів, які були оплачені пізніше, позивач зменшив позовні вимоги.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для прийняття рішення по суті спору, і розгляд справи можливий без присутності представників сторін.

В судовому засіданні 26.02.2015 р. судом прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

02.10.2013 р. Приватним акціонерним товариством "Каучук" (постачальник, позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Борисівський завод автотракторного електробудування" - керуюча компанія холдінга "Автокомпоненти" укладено договір №2013-39, за яким постачальник зобов'язується поставити покупцю продукцію резинотехнічних виробів (далі за текстом - продукція) у кількості та відповідно до специфікації № 1 згідно КД покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію.

За умовами пунктів 2.1, 2.2 договору ціни та кількість продукції узгоджуються шляхом підписання специфікації № 1, що є протоколом погодження цін. Загальна сума договору складає 11721200,00 російських рублів (одинадцять мільйонів сімсот двадцять одна тисяча двісті російських рублів 00 копійок), в тому числі із застосуванням ставки ПДВ - 0%.

Відповідно до пунктів 3.1-3.3 договору продукція постачається з території України автомобільним або залізничним транспортом окремими партіями. Умови поставки продукції: СРТ - м. Мінськ (згідно Інкотермс - 2010 з уточненнями, зазначеними в п. 3.3 та 3.4 даного договору). Право власності на продукцію вважається таким, що перейшло від постачальника до покупця з моменту отримання покупцем разом із продукцією документів, передбачених п.8.1 даного договору.

У п. 8.1 договору зазначено, що продукція, що постачається, повинна супроводжуватися належним чином оформленим пакетом документів:

- товарно-транспортна накладна;

- рахунок-фактура із зазначенням країни походження продукції в оригіналі;

- оригінальний сертифікат якості заводу-виробника;

- заповнені примірники міжнародної товарно-транспортної накладної СМR (за вимогою покупця).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що оплата партії продукції здійснюється протягом 45 календарних днів з дня отримання відповідної партії продукції.

Днем отримання продукції покупцем є дата митного оформлення продукції в Республіці Бєларусь - дата відмітки митного органу в митній декларації про завершення оформлення продукції (п. 4.2 договору).

У випадку відсутності зазначених документів покупець приймає товар на відповідальне зберігання. При цьому покупець не несе відповідальність за прострочення платежу.

За умовами п. 4.3 договору копію декларації, зазначеної в п. 4.2 даного договору, покупець зобов'язаний надати постачальнику протягом десяти днів з дня отримання продукції.

У пунктах 4.4, 4.5 договору сторони погодили форму оплати: банківський переказ на валютний рахунок постачальника з розрахункового рахунку покупця суми, зазначеної у відповідному рахунку на кожну партію продукції. Валюта платежу: російський рубль.

Згідно з п. 11.1 договору даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2014 р. включно, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов'язань.

02.10.2013 р. сторони підписали специфікацію № 1 до договору, в якій погодили поставку продукції (кільця ущільнювальні, шайби, заглушки, втулки, демпфер) на загальну суму 11721200,00 російських рублів.

Додатковою угодою № 1 від 22.01.2014 р. сторони внесли зміни в договір в частині платіжних реквізитів постачальника.

Доказів припинення договору сторони не надали, отже, умови договору є чинними на момент розгляду спору судом.

На виконання договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1040775,00 російських рублів, що підтверджується:

- накладною № 24-А від 28.05.2014 р. та рахунком-фактурою № 2014-0864 від 23.05.2014 р. на суму 172500,00 рос. рублів, пакувальним листом № 24-А від 28.05.2014 р., сертифікатом про походження товару №BY41404N4353 форма СТ-1 від 28.05.2014 р., міжнародною товарно-транспортною накладною CMR A №0570523 від 28.05.2014 р., митною декларацією відправника/експортера № 700120003/2014/004763;

- накладною №28-А від 24.06.2014 р. та рахунком-фактурою № 2014-1059 від 19.06.2014 р. на суму 434770,00 рос. рублів, пакувальним листом №28-А від 24.06.2014 р., сертифікатом про походження товару №BY41404N5274 форма СТ-1 від 24.06.2014 р., міжнародною товарно-транспортною накладною CMR A № 113981 від 24.06.2014 р., митною декларацією відправника/експортера № 700120003/2014/005764;

- накладною № 33-А від 21.07.2014 р. та рахунком-фактурою № 2014-1220 від 16.07.2014 р. на суму 141600,00 рос. рублів; пакувальним листом № 33-А від 21.07.2014 р., сертифікатом про походження товару №BY41404N6055 форма СТ-1 від 18.07.2014р., міжнародною товарно-транспортною накладною CMR A № 013338 від 21.07.2014 р., митною декларацією відправника/експортера № 700120003/2014/006744;

- накладною № 40-А від 01.09.2014 р. та рахунком-фактурою № 2014-1400 від 21.08.2014 р. на суму 128900,00 рос. рублів; пакувальним листом № 40-А від 01.09.2014 р., сертифікатом про походження товару №BY41404N74243 форма СТ-1 від 29.08.2014р., міжнародною товарно-транспортною накладною CMR A № 413622/1 від 01.09.2014 р., митною декларацією відправника/експортера № 700120003/2014/002930;

- накладною № 42-А від 19.09.2014р. та рахунком-фактурою № 2014-1546 від 15.09.2014 р. на суму 163005,00 рос. рублів, пакувальним листом № 42-А від 19.09.2014р., сертифікатом про походження товару №BY41404N7849 форма СТ-1 від 18.09.2014р., міжнародною товарно-транспортною накладною CMR A № 013345 від 19.09.2014 р., митною декларацією відправника/експортера № 700120003/2014/009056.

Факт отримання покупцем вищезазначених партій товару підтверджується електронними митними деклараціями, у яких проставлені митним органом дати відміток митного органу про завершення митного оформлення отримання покупцем продукції в Республіці Бєларусь:

- по першій партії продукції датою митного оформлення в Республіці Бєларусь згідно декларації на товар А 06542/130614/0019073 є дата 14.06.2014 р.;

- по другій партії продукції датою митного оформлення в Республіці Бєларусь згідно декларації на товар А 06542/070714/0021602 є дата 08.07.2014 р.;

- по третій партії продукції датою митного оформлення в Республіці Бєларусь згідно декларації на товар А 06542/060814/0025579 є дата 06.08.2014 р.;

- по четвертій партії продукції датою митного оформлення в Республіці Бєларусь згідно декларації на товар А 06542/240914/0032079 є дата 25.09.2014 р.;

- по п'ятій партії продукції датою митного оформлення в Республіці Бєларусь згідно декларації на товар А 06542/091014/0034499 є дата 10.10.2014 р.

Відомості, що відповідачем здійснювались будь-які зауваження стосовно якості та обсягу поставленого товару, у справі відсутні.

Оскільки оплата перших трьох партій продукції не була здійснена у встановлені п. 4.1 договору строки (протягом 45 календарних днів з дня отримання відповідних партій продукції), позивач 02.10.2014 р. направив відповідачу претензію вих. № 1501-01 з проханням перерахувати суму заборгованості за отриману продукцію згідно накладних №24-А від 28.05.2014 р. на суму 172500,00 рос. рублів, №28-А від 24.06.2014 р. на суму 434770,00 рос. рублів, № 33-А від 21.07.2014 р. на суму 141600,00 рос. рублів та пеню за несвоєчасну оплату в сумі 102584,00 рос. рублів, загалом 851454,00 рос. рублів на валютний рахунок, зазначений у претензії. На дану претензію позивач письмової відповіді не отримав.

Факт відправлення 02.10.2014 р. в адресу відповідача претензії підтверджується описом вкладення у цінний лист, а факт вручення претензії відповідачу підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з датою 27.10.2014р.

Також позивач звертався до відповідача з іншими листами про сплату заборгованості за продукцію (листи від 14.10.2014 р. вих. 1532-05, від 29.10.2014 р. вих. 1571-05, від 12.11.2014 р. вих. № 1608-05, від 25.11.2014 р. вих. № 1650-05).

У відповідь на дані листи відповідач, посилаючись на складний фінансовий стан, просив здійснити чергові відвантаження продукції згідно заявок, та гарантував оплату заборгованості (листи-відповіді від 29.10.2014 р. вих. 048/2065-14875, від 10.11.2014 р. вих. №048/2121-15176, від 11.11.2014 р. вих. № 048/2139/15231).

Відповідач частково оплатив поставлену продукцію на суму 430000,00 рос. рублів, що підтверджується актом звірки між сторонами за період з 01.01.2014 р. по 30.11.2014 р., згідно якого в оплату спірної продукції відповідачем 06.11.2014 р. сплачено 230000,00 рос. рублів та копіями SWIFT-повідомлень банку від 25.12.2014 р. про отримання двох платежів на суму 100000 рос. рублів від ВАТ «БАТЭ» - керуюча компанія холдінга «Автокомпоненти».

Позивачем надані суду для огляду оригінали доданих до позову документів (договору, специфікації № 1 та додаткової угоди № 1 до нього, спірних накладних, пакувальних листів, рахунків-фактур, сертифікатів походження товару, міжнародних товарно-транспортних накладних, згадане листування сторін, докази відправки та вручення претензії, SWIFT-повідомлень банку), а також копії декларацій з відмітками митниці України, які були досліджені судом.

Товар на суму 610775,00 рос. рублів відповідачем не оплачений.

Правовідносини сторін врегульовані зовнішньоекономічним договором №2013-39 від 02.10.2013 р.

Порядок врегулювання приватноправових відносин з іноземним елементом визначається відповідно до Закону України від 23.06.2005р. № 2709-IV «Про міжнародне приватне право».

Згідно з ч. 1 ст. 4 даного Закону право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Статтею 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

В п. 10.1 договору №2013-39 від 02.10.2013 р. сторони передбачили, що всі спори та розбіжності за даним договором підлягають розгляду в арбітражному (господарському) суді за місцем знаходження позивача.

Отже, спір між сторонами підлягає розгляду господарським судом на підставі матеріального права України.

Як свідчить зміст прав та обов'язків сторін, які врегульовані договором №2013-39 від 02.10.2013 р., даний договір є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов п. 4.1 договору відповідач не оплатив поставлену йому продукцію протягом 45 календарних днів з дня отримання відповідної партії продукції, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 610775,00 рос. рублів.

На час розгляду справи відповідач не надав доказів сплати заборгованості в розмірі 610775,00 рос. рублів.

Суд зазначає, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 Цивільного кодексу України). Частина третя статті 533 Цивільного кодексу України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 198 Господарського кодексу України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

За пунктом 3.3 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів.

Відповідно до частини 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 р. № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.

Частиною 1 статті 7 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 р. № 15-93 передбачено, що у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України - гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за поставлену продукцію в розмірі 610775,00 рос. рублів є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Відповідно до п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» за змістом пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті) й визначається сума судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачується раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову (абзац другий частини першої статті 6 Закону).

Судовий збір оплачений позивачем 18.12.2014 р. платіжним дорученням № 2372 в сумі 3772,05 грн.

На момент сплати судового збору 18.12.2014 р. офіційний курс гривні НБУ до рос. рубля становив 0,23262 грн. Звідси ціна позову за розгляд зменшених позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 610775,00 рос. рублів еквівалентна 142078,48 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за розгляд вимог майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі: 142078,48 грн. х 2% = 2841,57 грн. Переплата судового збору в сумі 930,48 грн. підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», яким передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Борисівський завод автотракторного електробудування" - керуюча компанія холдінга "Автокомпоненти" (вул. Даумана, 95, м.Борисів, Мінська область, 222120, Республіка Бєларусь, ОКПО-00, ОКОНХ-14343, 14341 УНП 600017855 ЦБУ № 933 ВАТ «Белинвестбанк». Платник: ВАТ «БАТЭ» -керуюча компанія холдінга "Автокомпоненти", р/р платника: 125, банк платника: ЦБУ № 933 ВАТ «Белинвестбанк». Адреса банку: 222120, м. Борисів, вул. Орджонікідзе, 55, код 739, філія № 612 ВАТ «АСБ Беларусбанк». Платник: ВАТ «БАТЭ» - керуюча компанія холдінга "Автокомпоненти", р/р 236, банк платника: філія № 612 ВАТ «АСБ Беларусбанк», 222120, м. Борисів, пр. Революції, 47, МФО 153001810. Банк кореспондент: ВАТ «Сбербанк Росії», Москва, к/р в ОПЕРУ Московського ГТУ Банку Росії БИК 044525225, ІПН , банківський рахунок ) на користь Приватного акціонерного товариства "Каучук" (вул. Вузівська, 1-А, м.Маріуполь, Донецька область, 87504, код ОКПО 13507918, платіжні реквізити: отримувач: ПАТ «Укрсоцбанк», р/р , банк отримувача: ВАТ Сбербанк Росії, м.Москва, ІПН , БИК 044525225, коррахунок в ОПЕРУ Москва - , код ОКПО 00032537, код ОКОНХ 96130, призначення платежу: на користь ПАТ «Каучук», рахунок № 0476) основний борг в сумі 610775,00 рос. рублів (шістсот десять тисяч сімсот сімдесят п'ять рос. рублів 00 копійок) та витрати зі сплати судового збору в сумі 2841,57 грн. (дві тисячі вісімсот сорок одна грн. 57 коп.).

Видати наказ.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Рішення оформлено та підписано 13.03.2015р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.