ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2015 р.Справа № 922/274/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотрансінвест"
до 1. Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків 2. Корпорації "Співдружність Комп", с. Комунар 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: 3-я особа - 1: Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТО-ХОЛДІНГ"; 3-я особа - 2: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-АВТО" ; 3-я особа - 3: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод"; 3-я особа - 4: Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОСЕРВІС-Т" ;
про визнання договору поруки недійсним
за участю представників сторін:

позивача - Хоменко С.І. за довіреністю від 15 січня 2015 року,

1-го відповідача - Мовсесова Г.Г. за довіреністю №33-15/41653 від 30.12.2014 року,

2-го відповідача - не з'явився,

Третя особа - 1 (Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТО-ХОЛДІНГ") - не з'явився,

Третя особа - 2 (Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-АВТО") - не з'явився,

Третя особа - 3 (Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод") - не з'явився,

Третя особа - 4 (Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОСЕРВІС-Т") - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотрансінвест" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів - 1. Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків, 2. Корпорації "Співдружність Комп", с. Комунар, за участю 3-іх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору третя особа - 1: Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТО-ХОЛДІНГ" ; Третя особа - 2: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-АВТО"; Третя особа - 3: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод" ; Третя особа - 4: Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОСЕРВІС-Т" про визнання договору поруки недійсним. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на приписи ст. ст. 16, 203, 215, 216, 227, 236, 553, 558 Цивільного Кодексу України та просить суд визнати недійсним повністю договір поруки № АИС/05-07, укладений 03.05.2007 р. між Корпорацією "Співдружність КОМП" (правонаступник Корпорації "АИС" та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" та Корпорації "Співдружність КОМП" судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.01.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 03.02.2015 року о 12:15 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.02.2015 року розгляд справи було відкладено на 02.03.2015 року о 11:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.03.2015 року розгляд справи було відкладено на 12.03.2015 року о 10:30 год. Окрім того, вказаною ухвалою суду було питання щодо витребування у Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" матеріали кредитної справи про надання Акціонерним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", кредиту зазначеним в позовної заяві третім особам, а саме належним чином засвідчені копії таких документів: рішення уповноваженого органу Третьої особи-1 щодо отримання кредитних коштів; рішення уповноваженого органу Третьої особи-2 щодо отримання кредитних коштів; рішення уповноваженого органу Третьої особи-3 щодо отримання кредитних коштів; рішення уповноваженого органу Третьої особи-4 щодо отримання кредитних-коштів-; рішення кредитного комітету ПАТ "УкрСиббанк" про надання кредитних коштів; рішення уповноваженого органу Корпорації "АИС" ("Співдружність КОМП") щодо надання поруки; Кредитних договорів з додатками та змінами; Договору поруки з додатками та змінами, залишено у наступне судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлене у позову клопотання про витребування у Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" матеріали кредитної справи про надання Акціонерним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", кредиту зазначеним в позовної заяві третім особам, а саме належним чином засвідчені копії таких документів: рішення уповноваженого органу Третьої особи-1 щодо отримання кредитних коштів; рішення уповноваженого органу Третьої особи-2 щодо отримання кредитних коштів; рішення уповноваженого органу Третьої особи-3 щодо отримання кредитних коштів; рішення уповноваженого органу Третьої особи-4 щодо отримання кредитних-коштів-; рішення кредитного комітету ПАТ "УкрСиббанк" про надання кредитних коштів; рішення уповноваженого органу Корпорації "АИС" ("Співдружність КОМП") щодо надання поруки; Кредитних договорів з додатками та змінами; Договору поруки з додатками та змінами.

Присутній у судовому засіданні представник 1-го відповідача проти задоволення вказаного клопотання заперечував.

Розглянувши вказане клопотання про витребування доказів, суд зазначає, що воно залишається судом без задоволення, оскільки ті з документів, котрі дійсно мають істотне значення для встановленні істини у справі, надані сторонами самостійно. Відтак, потреба у їх витребуванні відсутня. Крім того, позивачем не доведена необхідність для правильного вирішення спору.

Крім того, суд зауважує, що згідно покладення судом за ініціативою однієї сторони на іншу сторону обов'язку надання доказів на підтвердження позиції першої є таким, що суперечить принципу змагальності -ст.ст. 4-3, 33 ГПК України. Згідно положень цих норм судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, у заявника клопотання і у суду відсутні правові підстави для спонукання однієї сторони подати докази на підтвердження своєї позиції, або позиції противної сторони. Сторони компетентні самостійно вирішити це питання, і самостійно несуть ризик недостатності поданих ними доказів.

Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити та визнати недійсним повністю договір поруки № АИС/05-07, укладений 03.05.2007 р. між Корпорацією "Співдружність КОМП" (правонаступник Корпорації "АИС" та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк".

Представник 1-го відповідача в призначене судове засідання з'явився, проти позову заперечував у повному обсязі, з підстав викладених у наданому 03.02.2015 року відзиві на позовну заяву (вх. №3888) та зазначаючи при цьому, що позивачем не наведено жодної правової норми, з яким закон пов'язував би можливість визнання договору поруки № АИС/05-07, укладений 03.05.2007 р. між Корпорацією "Співдружність КОМП" (правонаступник Корпорації "АИС" та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк".

Представник 2-го відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить повідомлення, яке міститься в матеріалах справи (арк.с. 165).

Представники 3-іх осіб 1- 4 - в призначене судове засідання не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується відміткою про направлення ухвали суду від 02.03.2015 р. 3-ім особам на їх адресу, що зазначена у позовній заяві.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, а також з огляду на те, сторони були попередженні про розгляд справи за наявними матеріалами у разі їх нез'явлення в засідання суду, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх представників сторін, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд, виходить з наступного.

03.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", яке в подальшому змінило найменування на ПАТ "УкрСиббанк" (Банк), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг" (Позичальник-1, третя особа 1) було укладено Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії №0 (Кредитний договір-1).

Згідно з пунктом 1.1. Кредитного договору-1 банк зобов'язався надати Позичальнику-1, а Позичальник-1 зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит у валютах, вказаних у цьому Договорі, у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим у базовій валюті, що дорівнює 2 500 000,00 доларів США у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. Вказана сума ліміту дорівнює еквіваленту 12 625 000,00 гривень по курсу НБУ на день укладання цього Договору

03.05.2007 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод" (Позичальник-2, третя особа 3) було укладено Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 (Кредитний договір-2).

Згідно з пунктом 1.1. Кредитного договору-2 (з урахуванням змін та доповнень) банк зобов'язався надати Позичальнику-2, а Позичальник-2 зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит у валютах, вказаних у цьому Договорі, у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим у базовій валюті, що дорівнює:

-з 03.05.2007 року - 7 500 000,00 доларів США у порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 37 875 000,00 гривень за курсом Національного банку України на день укладання цього Договору;

-з 24.04.2008 року - 17 500 000,00 доларів США у порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 88 375 000,00 гривень за курсом Національного банку України на 24.04.2008 року.

03.05.2007 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Авто" (Позичальник-3, третя особа 2) було укладено Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 (Кредитний договір-3).

Згідно з пунктом 1.1. Кредитного договору-3 (з урахуванням змін та доповнень) банк зобов'язався надати Позичальнику-3, а Позичальник-3 зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит у валютах, вказаних у цьому Договорі, у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим у базовій валюті, що дорівнює:

-з 03.05.2007 року - 10 000 000,00 доларів США у порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 50 500 000,00 гривень за курсом Національного банку України на день укладання цього Договору;

- з 24.04.2008 року - 11 800 000,00 доларів США у порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 59 590 000,00 гривень за курсом Національного банку України на 24.04.2008 року.

03.05.2007 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автосервіс-Т" (Позичальник-4, третя особа 4) було укладено Кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 (Кредитний договір-4).

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору-4 банк зобов'язався надати Позичальнику-4, а Позичальник-4 зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути банку кредит у валютах, вказаних у цьому Договорі, у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим у базовій валюті, що дорівнює 18 000 000,00 доларів США у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. Вказана сума ліміту дорівнює еквіваленту 90 900 000,00 гривень по курсу НБУ на день укладання цього Договору.

Так, в забезпечення виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО-ХОЛДІНГ", Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-АВТО", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод", Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСЕРВІС-Т" за вказаними кредитними договорами був укладений Договір поруки № АИС/05-07 від 03.05.2007 р.

Звертаючись з даною позовною заявою, позивач, в якості підстави для визнання Договору поруки № АИС/05-07 від 03.05.2007 р. недійсним, посилається на те, що за договором поруки, у відповідності до положень ст. 546, 553 Цивільного кодексу України, поручитель може поручитися перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, при цьому, лише одного боржника, а тому, підставою недійсності договору є те, що Договором поруки забезпечено виконання своїх обов'язків чотирьох зобов'язань.

Дослідивши вказані доводи позивача, суд зазначає, що положеннями статті 16 ЦК України, статті 20 ГК України закріплені положення про те, що кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, визнання недійсними господарських угод.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов цього договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання останнім свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В той же час, з аналізу положень ст. ст. 553, 554 Цивільного кодексу України, вбачається, що вони не містять жодної заборони, щодо кількості боржників у даному виді забезпечення зобов'язання, більш того, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, а тому посилання відповідача на те, що поручитель може поручитися перед кредитором, лише щодо одного боржника, не ґрунтуються на законі та не відповідають дійсним обставинам справи.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що оскільки фінансові послуги надаються фінансовими установами, Корпорація "Співдружність КОМП" на думку позивача не могла бути поручителем за Договором поруки, оскільки не набула статусу фінансової установи та не отримала відповідного дозволу (ліцензії) на укладання договорів поруки, а тому підставою недійсності договору є те, що Договір поруки був вчинений Корпорацією "Співдружність КОМП" без відповідного дозволу (ліцензії).

Судом встановлено, що Корпорація "Співдружність КОМП" за своїм правовим статусом не відносилась до фінансових установ, які мають право здійснювати діяльність із надання фінансових послуг на території України, а тому відсутні підстави застосування положень Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" до спірних правовідносин.

Так, розглянувши вказані доводи позивача, суд зазначає, що договір поруки, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, адже Цивільний кодекс України не містить жодного виключення щодо суб'єктного складу, більш того, Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів - учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб - суб'єктів договору поруки, правовідносини яких регулюються нормами ст. ст. 553-559 ЦК України.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, суд зазначає, що позивачем не наведено жодної обставини, за якої спірний договір може бути визнаний недійсним, а тому суд дійшов висновку про те, що спірний договір відповідає вимогам Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно зі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини і приписи закону і те, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються матеріалами справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання недійсним договір поруки № АИС/05-07, укладений 03.05.2007 р. між Корпорацією "Співдружність КОМП" (правонаступник Корпорації "АИС" та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" є неправомірними та необґрунтованими, у зв'язку з чим у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Відповідно до статей 44-49 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються на Позивача, оскільки спір доведено до суду не з вини Відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, статтями 193, 216, 218 ГК України, ст. ст. 3, 13, 15, 16, 87, 91, 215, 553-559 ЦК України, керуючись статтями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 17.03.2015 р.

Суддя А.М. Буракова

922/274/15