ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2015 р. Справа № 914/4268/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Гриців В.М., суддів Давид Л.Л., Кордюк Г.Т.

з участю представників сторін Яценко А.В., Роговського В.Ю.

у відкритому судовому засіданні розглянув апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на рішення господарського суду Львівської області від 26 січня 2015 року у справі №914/4268/14 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до товариства з обмеженою відповідальністю «Фермер-Сервіс» про стягнення 13723,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фермер-Сервіс" про стягнення 13723,16 грн. заборгованості за безоплатне використання орендованої додаткової площі.

Господарський суд Львівської області (суддя Яворський Б.І.) рішенням від 26 січня 2015 року у справі №914/4268/14 повністю відмовив у задоволенні позову. При цьому суд вказав, що позивач не довів позовні вимоги, заявлені до відповідача.

В апеляційній скарзі Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 26 січня 2015 року у справі №914/4268/14 і постановити нове рішення про задоволення позову, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 13723,16 грн. за безоплатне використання з липня 1999 року до квітня 2013 року додаткової орендованої площі 15,52 м2.

Стверджує, що відповідач фактично орендує площу більшу, ніж визначено договором оренди №182/1999/ГоловКЕУ та Актом приймання-передачі приміщення від 13 липня 1999 року - замість переданої в оренду площі 23,08 м2 відповідач використовує нежитлове приміщення загальною площею 38,6 м2. Стягувана сума - це вартість оренди площі15,52 м2 за період з липня 1999 року до квітня 2013 року.

Правовою підставою вимог називає статті 11, 526 ЦК України, ст. 283 ГК України, статті 18, 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив та пояснив, що відповідач (орендар) використовує нежитлове приміщення загальною площею 23,08 м2, так як і передбачено умовами договору №182/1999/ГоловКЕУ та Актом приймання-передачі приміщення від 13 липня 1999 року. Крім того, Актами перевірки цільового використання орендованих приміщення нерухомого військового майна від 28 липня 2009 року та від 14 вересня 2011 року встановлено, що ТзОВ "Фермер-Сервіс" використовує орендоване майно площею 23,08 м2 під магазин згідно умов договору. Вищеназвані акти підписували представники орендаря і орендодавця. Натомість акт контрольного огляду від 09 вересня 2013 року складено представниками орендодавця без участі представника орендаря і без зазначення причин цього.

Згідно з ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Львівський апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін і вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 26 січня 2015 року у справі №914/4268/14 слід залишити без змін з таких підстав.

Ухвалюючи рішення господарський суд Львівської області на підставі наявних у матеріалах справи доказів констатував, що між сторонами виникли взаємні права та обов'язки на підставі укладеного договору оренди нежитлового приміщення. Одним із основних обов'язків орендаря у зобов'язанні з оренди майна є своєчасне та у повному обсязі внесення орендної плати. Позивач не надав суду доказів, що підтверджують факт оренди відповідачем приміщення площею 38,6 м2, що на 15,52 м2 більше передбаченої договором оренди №182/1999/ГоловКЕУ та переданої за актом приймання-передачі площі орендованого майна - 23,08 м2. При цьому суд встановив, що у відповідача немає заборгованості з оплати за оренду майна площею 23,08 м.кв. за договором оренди №182/1999/ГоловКЕУ. Також суд вказав, що заявлена до стягнення сума орендної плати в розмірі 13723,16 грн. розрахована за безоплатне використання додаткової орендованої площі за період з липня 1999 по березень 2013р., тоді як актами огляду в 2009р. та в 2011р. встановлено належне використання орендарем приміщення.

Згідно з матеріалами справи 01 червня 1999 року Головне квартирно-експлуатаційне управлінням Міністерства оборони України (орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фермер-Сервіс" (орендар) уклали договір №182/1999/ГоловКЕУ оренди нежитлових приміщень, розташованих на території військового містечка №3 в Кам'янка-Бузькому гарнізоні. Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець здав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 23,08 м2 в м. Кам'янка-Бузька Львівської області, вул. Шевченка, 40, що знаходяться на балансі Військового складу 2209 МО України, вартість якого визначена відповідно до експертного висновку про оцінку майна (додаток №3) і становить 4634,00 грн.

Сторони домовились, що момент користування орендованим майном настає одночасно із підписанням сторонами договору та Акту прийому-передачі орендованого майна (додаток №2) (п. 2.1 договору).

13 липня 1999 року сторони підписали Акт прийому-передачі нежитлових приміщень в оренду, яким підтвердили передачу ТзОВ "Фермер-Сервіс" в оренду нежитлового приміщення за адресою: Львівська обл., м. Кам'янка-Бузька, вул. Шевченка, 40, військового містечка №3, загальною площею 23,08 м2.

Надалі сторони неодноразово вносили зміни і доповнення до договору №182/1999/ГоловКЕУ. Додатковим договором №182-1/2007КЕВ від 01 січня 2007 року змінено орендодавця на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, продовжено термін дії договору до 01 червня 2009 року. Додатковим договором №182-2/2009КЕВ від 30 грудня 2009 року сторони виклали договір у новій редакції та продовжили строк дії договору до 30 грудня 2011 року. Додатковим договором №182-3/2009КЕВ від 31 грудня 2011 року сторони виклали договір у новій редакції та продовжили строк дії договору до 30 грудня 2014 року.

Розділом ІІІ договору визначено порядок нарахування і сплати орендної плати за нежитлові приміщення за адресою: Львівська обл., м. Кам'янка-Бузька, вул. Шевченка, 40, військового містечка №3, загальною площею 23,08 м2.

Орендодавець перевіряв використання орендованих приміщень. Актами перевірки цільового використання орендованих приміщення нерухомого військового майна від 28 липня 2009 року та від 14 вересня 2011 року підтверджено, що ТзОВ "Фермер-Сервіс" використовує орендоване майно під магазин згідно умов договору.

Як зазначено в акті від 09 квітня 2013 року комісія, створена орендодавцем, провела контрольний огляд орендованого майна і встановила, що ТзОВ "Фермер-Сервіс" фактично використовує 38,6 м2 приміщення магазину, що на 15,52 м2 більше за визначену договором площу оренди (23,08 м2).

У довідці, складеній 12 квітня 2013 року, про результати окремих питань аудиту квартитрно-експлуатаційного відділу м. Львова серед іншого зазначено, що фактично ТзОВ "Фермер-Сервіс" використовує нежитлове приміщення загальною площею 38,6 м2, що на 15,52 м2 більше, ніж визначено у договорі оренди. За використання додаткової площі за період з липня 1999 року до березня 2013 року відповідачу нараховано 13354,08 грн. (без ПДВ) орендної плати.

Згідно з актом № 19-38/45 ревізії фінансово-господарської діяльності КЕВ м. Львова за період з 01 березня 2012 року до 30 квітня 2013 року та ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КЕВ м. Львова за період з 01 січня 2011 року до 30 квітня 2013 року, відповідач використовує нежитлове приміщення загальною площею 38,6 м2, що на 15,52 м2 більше, ніж визначено у договорі оренди №182/1999/ГоловКЕУ.

23 квітня 2013 року позивач надіслав відповідачу претензію з вимогою сплатити додатково 13354,08 грн. (без ПДВ) орендної плати за користування 15,52 м2 упродовж липня 1999 року - березня 2013 року, а також виготовити технічну документацію на загальну площу орендованого ним приміщення.

Слід зазначити, що стягувана сума розрахована, як орендна плата за використання 15,52 м2 виходячи із умов договору оренди №182/1999/ГоловКЕУ щодо розрахунку орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однією із основних засад судочинства, визначених ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З вищенаведеного слідує, що предметом спору є вимога позивача стягнути з відповідача 13723,16 грн. орендної плати за використання відповідачем упродовж липня 1999 року - квітня 2013 року додаткової площі 15,52 м.кв. За твердженням позивача замість переданої в оренду площі 23,08 м2 відповідач фактично використовує нежитлове приміщення загальною площею 38,6 м2 (різницю становить площа 15,52 м2 ).

Разом з тим у матеріалах справи відсутні докази заборгованості відповідача за договором оренди №182/1999/ГоловКЕУ та докази, що підтверджують факт передачі відповідачу в оренду площі більшої, ніж зазначеної у договорі оренди №182/1999/ГоловКЕУ та в Акті приймання-передачі приміщення від 13 липня 1999 року

Постановляючи оскаржене рішення господарський суд Львівської області дослідив усі обставини справи, надані докази, дав їм належну юридичну оцінку та правильно застосував норми матеріального і процесуального права щодо вирішення спору і розподілу судових витрат. Отже, рішення господарського суду Львівської області від 26 січня 2015 року у справі №914/4268/14 є обґрунтованим, відповідає вимогам закону. Доводи ж апеляційної скарги цього висновку не спростовують, а тому законних підстав для скасування оскарженого судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 82-1, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 26 січня 2015 року у справі №914/4268/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Гриців В.М.

суддя Давид Л.Л.

суддя Кордюк Г.Т.