номер провадження справи 20/22/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015 Справа № 908/487/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз", (69035, м.Запоріжжя, вул.Заводська,буд.7)

до відповідача: Купріянівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (70054, Запорізька область, Вільнянський район, с.Купріянівка, пр.Парковий, буд.1)

про зобов'язання укласти договір на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Вініченко О.В. (довіреність №19/0010 від 05.01.2015р.);

Від відповідача - Грона В.О. (сільський голова, посвідчення від 22.11.2010 р.,

Довідка АБ №663512;

СУТЬ СПОРУ:

Заявлений позов зобов'язати Купріянівську сільську раду Вільнянського району Запорізької області укласти договір на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України, а саме: газопроводу високого та середнього тиску для газопостачання с.Яковлево Вільнянського району Запорізької області в редакції, викладеній у прохальній частині позовної заяви.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено її до розгляду судді Гандюковій Л.П.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.01.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі №908/487/15-г, справі присвоєно номер провадження 20/22/15, судове засідання призначено на 19.02.2015р.

До початку розгляду справи по суті від позивача заяв про зміну предмета або підстав позову не надійшло, зустрічний позов відповідачем не заявлений. На підставі ст.77 ГПК України розгляд справи відкладався на 11.03.2015р.

11.03.2015р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням письмового пояснення, отриманого судом 11.03.2015р. Просить зобов'язати Купріянівську сільську раду Вільнянського району Запорізької області укласти договір на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України, а саме: газопроводу високого та середнього тиску для газопостачання с.Яковлево Вільнянського району Запорізької області в редакції, викладеній у резолютивній частині позовної заяви. Позовні вимоги мотивовано наступним. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" здійснює свою статутну діяльність із постачання та розподілу природного газу, а також експлуатації складових Єдиної газотранспортної системи України на підставі Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу». На території та у власності Купріянівської сільської ради знаходиться закінчений будівництвом об'єкт газифікації (газопровід високого та середнього тиску для газопостачання с.Яковлево), збудований на замовлення кооперативу «Яковлево» та зданий в експлуатацію 08.10.2009 р. Названий газопровід є складовою Єдиної газотранспортної системи України та переданий Купріянівською сільською радою на баланс Вільнянського УГГ ПАТ "Запоріжгаз" актами приймання - передачі №03-1 від 30.03.2011 р.. Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу» встановлений обов'язок власника газопроводу (відповідача) укласти із газорозподільними підприємствами (позивачем) один із трьох визначених Законом договорів: на господарське відання, користування або експлуатацію у типовій формі, яка встановлена Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (постанови №№ 226, 227, 228 від 07.03.2013 р.). На виконання зазначеного припису Закону позивач неодноразово листами від 30.09.2013 р., 04.10.2013 р., 25.04.2014 р. звертався до відповідача із пропозицією про укладення договору на користування, однак за змістом листів від 01.10.2013 р., від 07.05.2014 р. відповідач від укладання договору відмовився. Балансоутримувач вважає за доцільне укласти саме договір на користування об'єктом, оскільки він передбачає зарахування на баланс користувача переданого майна (об'єкти вже передано на баланс), на відміну від договору на господарське відання, який не наділяє підприємство правом, без узгодження з власником, здійснювати приєднання до майна об'єктів системи газопостачання третіх осіб. В свою чергу, договір на експлуатацію за своєю правовою природою є договором підряду та визначає правові підстави здійснення виконавцем комплексу технічних заходів, необхідних для забезпечення розподілу (транспортування) природного газу, належними власникові складовими Єдиної газотранспортної системи. Таким чином, позивач вважає, що саме договір на користування є найбільш збалансованим із точки зору надання газотранспортному підприємству правових підстав для забезпечення умов безпечної та безаварійної експлуатації майна, що є складовою Єдиної газотранспортної системи України згідно з вимогами законодавства та правилами технічної експлуатації, гарантує власнику збереження всіх істотних складових ознак права власності (права розпорядження, права володіння). ПАТ "Запоріжгаз" позбавлений можливості надати належні докази на підтвердження права власності на майно, визначене у п.п.2.1 додатку до договору, з урахуванням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»за відсутності таких на підприємстві. Підписаний з боку ПАТ "Запоріжгаз" проект договору, який був направлений відповідачу листом №894 від 30.09.2013 р., із доказами його направлення (вручення) на підприємстві відсутній. Вимоги обґрунтовано ст.ст. 179-181, 184, 187 Господарського кодексу України, ст.ст.4, 7-1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу»..

Відповідач позов не визнав повністю, у судовому засіданні та у письмовому відзиві зазначив, що Купріянівська сільська рада не є власником складової Єдиної газотранспортної системи України. Замовником будівництва, врізки та пуску газу у газопровід був кооператив «Яковлево», про що свідчить договір будівельного підряду №17 від 05.08.2009р. та договір підряду та пуску газу за №45 від 19.10.2009 р. Акт приймання - передачі виконаних робіт за цими договорами підписувався керівником Вільнянського УГГ ПАТ "Запоріжгаз" та головою кооперативу «Яковлево». У зв'язку з відсутністю спеціалістів, які повинні забезпечити надійну та безпечну експлуатацію газопроводу, кооператив «Яковлево» звернувся до керівництва Вільнянського УГГ із проханням прийняти вказаний газопровід на свій баланс. Відповідно до поставлених ними умов Купріянівська сільська рада 21.12.2009 р. на тридцять четвертій сесії рішенням №10 прийняла в комунальну власність, а рішенням №11 передала безкоштовно на баланс Вільнянського УГГ ПАТ "Запоріжгаз" закінчене будівництво газопроводу. У січні 2011 р. на нараді начальник Вільнянського УГГ повідомив, що на прийнятий ще в 2009 році до експлуатації газопровід документація в повному обсязі сільською радою не оформлена. Листом №10 від 01.02.2011 р. рада направила всі необхідні документи. Таким чином, відповідно до діючого на той час законодавства кооперативом «Яковлево» було передано через рішення сільської ради Вільнянському УГГ газотранспортну систему с. Яковлево. Із 21.12.2009 р. до 01.10.2013 р. ніяких заперечень з приводу прийняття на баланс газопроводу сільська рада не отримувала. Відповідач вважає, що газотранспортна система с.Яковлево була передана відповідно до вимог ч.4 ст.7-1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» у власність Вільнянського УГГ ПАТ "Запоріжгаз" від кооперативу «Яковлево» через рішення Купріянівської сільської ради №11 від 21.12.2009 р. Фактично, сільська рада ніколи не була власником вказаного газопроводу, газопровід на балансі сільської ради ніколи не стояв і не стоїть. Право власності на об'єкт нерухомості не реєструвалося. Кооператив «Яковлево» Купріянівської сільської ради припинив свою діяльність відповідно до п.9.1.1 Статуту у жовтні 2009 р. Розглянувши лист ПАТ "Запоріжгаз" від 15.10.2014 р. №1034, Купріянівська сільська рада 13.11.2014 р. прийняла рішення №1, згідно з яким вирішила комісії Купріянівської сільської рада разом із представниками Вільнянського управління газового господарства та працівниками ПАТ "Запоріжгаз" провести спільну нараду з питання необхідності укладання договору на користування газопроводом с.Яковлеве. Однак, нарада не проведена. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до матеріалів справи, 05.08.2009 р. між кооперативом «Яковлево» та ВАТ «Запоріжгаз» філія Вільнянське управління по газопостачанню та газифікації (підрядник) укладений договір будівельного підряду № 17, відповідно до умов якого підрядник зобов'язався збудувати і здати замовнику об'єкт: будівництво газопроводу с. Яковлево Вільнянського району Запорізької області.

19.10.2009 р. між тими ж сторонами укладений договір підряду № 45, відповідно до якого ВАТ «Запоріжгаз» філія Вільнянське управління по газопостачанню та газифікації (підрядник) зобов'язався виконати роботу: врізка та пуск газу в газопровід с. Яковлево Вільнянського району. Зазначена робота була прийнята кооперативом «Яковлево» за актом приймання-передачі виконаних робіт.

08.10.2009 р. складений акт готовності до експлуатації об'єкта «Газопостачання, с. Яковлево Вільнянського району, кооператив «Яковлево». Згідно з письмовим повідомленням Купріянівської сільської ради від 10.03.2015 р. № 02-02-13/33, кооператив «Яковлево» припинив свою діяльність у жовтні 2009 року відповідно до п. 9.1.1 статуту.

Як вбачається з п.п. 3.1, 4.1, 9.1.1 статуту Товариства споживачів «Яковлево» (копія міститься в матеріалах справи), товариство не юридична особа, створено для прокладки господарським способом вуличного газопроводу по вулиці Жовтневій с.Яковлево Вільнянського району Запорізької області. По закінченню будівництва та введення в експлуатацію розподільчих газових систем та споруд на них, збудованих за рахунок коштів населення, товариство припиняє свою діяльність та безкоштовно передає на баланс та експлуатацію управління газового господарства.

09.10.2009 р. видано свідоцтво № , в якому зазначено, що цим свідоцтвом Інспекція держархбудконтролю у Запорізькій області засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта (окремого пускового комплексу): Газопровід високого та середнього тиску для газопостачання с. Яковлево Вільнянського району Запорізької області (нове будівництво) (Загальна довжина газопроводу 2943,1 пог. м, у тому числі: високого тиску 36,0 пог.м, середнього тиску 2907,1 пог.м,) проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтверджує його готовність до експлуатації. Замовник об'єкта будівництва: Кооператив «Яковлево». Генпроектувальник (проектувальник) ДК ПВІ «Запоріжагропроект», генпідрядник (підрядник): Вільнянська філія ВАТ «Запоріжгаз». Свідоцтво видане на підставі «Акта готовності об'єкта до експлуатації» від 08.10.2009 р.

Рішенням 34 сесії 5 скликання Купріянівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 21.12.2009 р. № 10 прийнято в комунальну власність Купріянівської сільської ради закінчений будівництвом об'єкт «Газопостачання с. Яковлево Вільнянського району, Кооператив «Яковлево» Запорізька область Вільнянський район с. Яковлево».

Рішенням 34 сесії 5 скликання Купріянівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 21.12.2009 р. № 11 передано безкоштовно на баланс Вільнянського УГГ ВАТ «Запоріжгаз» закінчений будівництвом об'єкт «Газопостачання, с. Яковлево Вільнянського району, Кооператив «Яковлево» Запорізька область Вільнянський район с. Яковлево» будівництво надземного стального газопроводу середнього тиску ф108,L - 1,5 м, підземного ПЕ газопроводу середнього тиску ф110 L - 540 м, ф90 - L - 1370 м, ф63 - L - 570 м, ф40 - L - 426 м, ШРП - 1 шт.

Згідно з п. 1.2.1 статуту ПАТ «Запоріжгаз», затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ «Запоріжгаз» (протокол № 14 від 11.04.2013 р.), Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз».

30.03.2011 р. Вільнянським управлінням по газопостачанню та газифікації затверджені акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, відповідно до яких на підставі рішення Купріянівської сільської ради № 11 від 21.12.2009 р. проведений огляд газопроводу високого, середнього тиску, ШРП -1 шт., регулятори РДГ - 50В - 2 к, що приймається (передається в експлуатацію від Купріянівської сільської ради). У момент прийняття об'єкт знаходиться в с. Яковлево Вільнянського району Запорізької області.

Між сторонами у справі велося листування з приводу укладення договору щодо складових Єдиної газотранспортної системи України. Листом від 30.09.2013 р. № 894 позивач направив Купріянівській сільській раді (відповідачу) для підписання два примірники договору на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України.

У матеріалах справи мається лист відповідача № 368/01-26 від 01.10.2013 р., відповідь на запит позивача, в якому зазначено, що актами приймання-передачі від 30.03.2011 р. був переданий об'єкт газопостачання с. Яковлево безкоштовно у власність Вільнянському УГГ та знятий з балансу Купріянівської сільської ради. Листами від 01.10.2013 р., 21.10.2013 р., 03.12.2013 р., 07.05.2014 р., копії яких містяться в матеріалах справи, відповідач відмовляв позивачу в укладенні договору, оскільки об'єкт «Газопостачання с. Яковлево» переданий безкоштовно у власність Вільнянському УГГ та знятий з балансу Купріянівської сільської ради.

22.01.2015 р. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» звернулося до господарського суду з позовом та відповідно до прохальної частини позову, на задоволенні якого наполягав позивач, просить зобов'язати відповідача укласти договір на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України, а саме: газопроводу високого та середнього тиску для газопостачання с. Яковлево Вільнянського району Запорізької області. Відповідно до редакції даного договору (без номеру, 2015р.), його предметом є надання користувачеві - ПАТ «Запоріжгаз» в особі Вільнянського управління з експлуатації газового господарства (позивач) у користування належних власнику - Купріянівській сільській раді Вільнянського району Запорізької області (відповідач) складових Єдиної газотранспортної системи, які безпосередньо приєднані до газових мереж користувача, який є газорозподільним та газотранспортним підприємством, що призначене для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам та транспортування природного газу. Відповідно до п.1.3 право користування майном у користувача на умовах даного договору виникає з дати підписання сторонами цього договору відповідно до акта приймання-передачі майна з урахуванням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з додатком № 1 до договору, до переліку майна, що передається у користування Вільнянському управлінню по газопостачанню та газифікації філії ПАТ «Запоріжгаз», увійшов газопровід високого тиску та газопровід середнього тиску (підземний та надземний) в с. Яковлево балансовою вартістю 346 046,00 грн., рік введення в експлуатацію 2011. Згідно з пп.7.1.7.2 запропонованої редакції договору цей договір є укладеним і набирає чинності з дати підписання сторонами, з урахуванням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», строком на 10 років. За умовами договору плата за користування не передбачена.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані сторонами письмові докази у їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню на наступних підставах.

Предметом розгляду даної справи є зобов'язання Купріянівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області укласти договір на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України, а саме: газопроводу високого та середнього тиску для газопостачання с.Яковлево Вільнянського району Запорізької області в редакції, викладеній у прохальній частині позовної заяви. За своєю правовою природою це є переддоговірний спір, вирішення якого у судовому порядку потребує дотримання сторонами певних умов, визначених главою 20 Господарського кодексу України та главою 53 Цивільного кодексу України.

Статтею 179 глави 20 ГК України передбачено загальні умови укладання договорів, що породжують господарські зобов'язання. Зокрема, передбачено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів держаної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 4 даної статті встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частина 7 ст. 179 ГК України).

Загальний порядок укладання господарських договорів передбачений ст. 181 ГК України. Зокрема, згідно з приписами цієї статті господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей по договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишилися неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Аналогічний порядок укладення договору визначений ст.ст. 638-647 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення з вимогою про укладення договору позивачем було визначено ст.ст. 179-181, 184, 187 Господарського кодексу України, ст.ст. 4, 7-1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та типові умови договору, встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №227 від 07.03.2013 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.03.2013 р. за №492/23024.

Згідно з ч. 3 ст. 184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Укладення господарських договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 ГК України та ст. 649 ЦК України, відповідно до яких судом розглядаються спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку природного газу визначає Закон України « Про засади функціонування ринку природного газу». Статтею 1 цього Закону встановлено, що Єдина газотранспортна система України - виробничий комплекс, що складається з магістральних газопроводів та газорозподільних мереж, підземних сховищ газу та інших організаційно і технологічно пов'язаних з ними об'єктів та споруд, призначених для транспортування, розподілу і зберігання природного газу.

Згідно з ст.4 Закону державне регулювання діяльності суб'єктів ринку природного

газу, в тому числі суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання, які діють на суміжних ринках, здійснюється Кабінетом Міністрів України, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень. До повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, належать, зокрема: затвердження типових договорів на: господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами); користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами).

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.7-1 Закону України « Про засади функціонування ринку природного газу» власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані забезпечити надійну та безпечну експлуатацію Єдиної газотранспортної системи України згідно з вимогами законодавства та правилами технічної експлуатації. У разі невиконання зазначених вимог власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані передати належні їм складові Єдиної газотранспортної системи України у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових. Експлуатація Єдиної газотранспортної системи України здійснюється виключно газотранспортними або газорозподільними підприємствами.

Таким чином, із змісту Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» слідує, що передбачений ним обов'язок передати складових Єдиної газотранспортної системи України газотранспортному або газорозподільному підприємству стосується по-перше, власника складових Єдиної газотранспортної системи України; по-друге, встановлено право вибору для власника - передати у власність, господарське відання чи користування чи укласти договір про експлуатацію; по-третє: затвердження типових договорів на: господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами); користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами); експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами) віднесено до компетенції Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Позивач просить зобов'язати укласти договір на користування. Типовий договір на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами) затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №227 від 07.03.2013 р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.03.2013 р. за №492/23024. Згідно з цієї постанови власникам складових Єдиної газотранспортної системи України та газотранспортним і газорозподільним підприємствам необхідно привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору у місячний строк з дня набрання нею чинності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Статтею 627 ЦК визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Вирішуючи спір, суд враховує викладені вище норми законодавства, а також наступне. Позов пред'явлений до відповідача - Купріянівської сільської ради, оскільки позивач вважає його власником майна.

Рішенням 34 сесії 5 скликання Купріянівської сільської ради від 21.12.2009 р. № 10 прийнято в комунальну власність Купріянівської сільської ради закінчений будівництвом об'єкт «Газопостачання с. Яковлево Вільнянського району, Кооператив «Яковлево» Запорізька область Вільнянський район с. Яковлево». У той же день рішенням сесії Купріянівської сільської ради від 21.12.2009 р. № 11 передано об'єкт безкоштовно на баланс Вільнянського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Запоріжгаз» (позивача). Типовим договором на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), а також договором, який викладено у прохальній частині позовної заяви, та який позивач просить зобов'язати укласти, передбачено, що право користування майном у користувача на умовах даного договору виникає з дати підписання сторонами цього договору відповідно до акта приймання-передачі майна з урахуванням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з довідкою відповідача від 20.02.2015 р. № 80, виданою за підписом сільського голови та головного бухгалтера сільської ради, газопровід с. Яковлево на балансі сільської ради ніколи не стояв і не стоїть на даний час. Майно, яке пропонується передати в користування, пов'язано з землею - до його складу входить підземний газопровід. Відповідно до ст.ст.181, 182 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Ухвалою суду від 19.02.2015 р. було зобов'язано позивача та відповідача надати належні докази у підтвердження права власності на майно з урахуванням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Докази не надані і представники сторін у судовому засіданні пояснили, що реєстрація об'єкта з урахуванням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не здійснювалась.

При вирішенні спору про зобов'язання укласти договір суду необхідно досліджувати умови договору та встановити, що проект договору відповідає вимогам чинного законодавства, в договорі наявні усі істотні умови, а саме: предмет договору, ціна, строк дії договору.

Відповідач - Купріянівська сільська рада є органом місцевого самоврядування, тому при вирішенні спору суд враховує також наступні приписи законодавства.

Відповідно до ст. 8 ГК України держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є суб'єктами господарювання. Господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи. Безпосередня участь держави, органів державної влади та органів місцевого самоврядування у господарській діяльності може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відносини суб'єктів господарювання з органами місцевого самоврядування врегульовано ст.23 цього Кодексу, якою передбачено, зокрема, що органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб'єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування та іншими законами, що передбачають особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, іншими законами. Органи місцевого самоврядування можуть здійснювати щодо суб'єктів господарювання також окремі повноваження органів виконавчої влади, надані їм законом. Відносини органів місцевого самоврядування з суб'єктами господарювання у випадках, передбачених законом, можуть здійснюватися також на договірних засадах.

Статтею 144 ГК України передбачено, що право на майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з дня реєстрації цього майна або відповідних прав на нього, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.145 ГК України майновий стан суб'єкта господарювання визначається сукупністю належних йому майнових прав та майнових зобов'язань, що відображається у бухгалтерському обліку його господарської діяльності відповідно до вимог закону. Зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом. Правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону. Правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом здачі цілісного майнового комплексу підприємства або майнового комплексу його структурного підрозділу в оренду. Законом можуть бути визначені також інші підстави зміни правового режиму майна суб'єкта господарювання. Суб'єкти господарювання зобов'язані на основі даних бухгалтерського обліку складати фінансову звітність за формами, передбаченими законодавством, проводити інвентаризацію належного їм майна для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та звітності, надавати фінансову звітність відповідно до вимог закону та їх установчих документів.

Згідно з ст.ст. 1, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до приписів ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення належить до виключної компетенції сільської ради і ці питання вирішуються на пленарних засіданнях (п.31).

Користування майном є речовим правом, однією із складових частин права власності. За змістом законодавства, яке регулює правовідносини щодо користування майном, це право може бути платним або безоплатним і вибір належить власникові. Зокрема, передача комунального майна у користування регулюється спеціальним законом «Про оренду державного та комунального майна», яким передбачено засноване на договорі строкове платне користування майном.

За умовами договору, що є предметом спору, плата за користування не передбачена.

Таким чином, прийняття рішення щодо передачі майна комунальної власності в користування і умови цього користування віднесено до виключної компетенції сільської ради. Рішенням сесії Купріянівської сільської ради від 21.12.2009 р. № 11 передано спірний об'єкт безкоштовно на баланс Вільнянського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Запоріжгаз». Рішення сесії є чинним.

Рішенням 33 сесії 6 скликання Купріянівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 13.11.2014 р. № 1, розглянувши лист ПАТ «Запоріжгаз» від 15.10.2014 р. №1034, сільська рада вирішила комісії Купріянівської сільської ради разом з представниками Вільнянського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Запоріжгаз» провести спільну нараду з питання необхідності укладання договору на користування газопроводом с. Яковлево. Нарада не проведена. Рішення Купріянівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про надання в безкоштовне користування спірним об'єктом на запропонованим у договорі умовах також не прийнято.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, суд приходить до висновку, що на час вирішення спору позовні вимоги є не обґрунтованими, не доведеними і на час розгляду даної справи відсутні підстави для зобов'язання Купріянівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області укласти з з Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" договір на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України, а саме: газопроводу високого та середнього тиску для газопостачання с.Яковлево Вільнянського району Запорізької області в редакції, викладеній у прохальній частині позовної заяви.

На підставі викладеного у задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 16 березня 2015 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.