КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2015 р. Справа№ 910/3099/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання: Підченко О.Ю.

за участю представників:

від позивача: особисто;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Петрика Андрія Михайловича

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.02.2015

у справі №910/3099/15-г (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Петрика Андрія Михайловича

до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Петрика Андрія Михайловича (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк" (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Петрика Андрія Михайловича повернуто без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою Фізична особа-підприємець Петрик Андрій Михайлович звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 та передати справу на розгляд Господарському суду міста Києва.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Петрика Андрія Михайловича передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Кропивної Л.В. та ЧорноїЛ.В.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Чорної Л.В., для розгляду справи призначено колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Кропивної Л.В. та Пашкіної С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Петрика Андрія Михайловича прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 25.03.2015.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 у зв'язку з виходом судді ЧорноїЛ.В. з відпустки, для розгляду справи призначено колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Кропивної Л.В. та Чорної Л.В.

В судове засідання 25.03.2015 з'явився представник позивача. Представники відповідача у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте не забезпечив явку в судове засідання своїх представників.

Виходячи з того, що явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 скасувати, справу передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Форма і зміст позовної заяви визначені статтею 54 ГПК України.

Недодержання вимог статті 54 ГПК України щодо форми і змісту позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Порядок повернення судом позовної заяви без розгляду регламентується статтею 63 ГПК України, яка містить вичерпний перелік підстав, які тягнуть за собою повернення позовної заяви.

Місцевий господарський суд повертаючи без розгляду позовну заяву Фізичної особи-підприємця Петрика Андрія Михайловича послався на пункти 3,4 статті 63 ГПК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, повертаючи позовну заяву без розгляду на підставі п. З,4 ст.63 ГПК України, суд першої інстанції послався на те, що позивачем:

1) не зазначено всі обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, що стосуються такої особи.

2) не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Згідно з приписами ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Тобто, необхідним є зазначення у позовній заяві обставин, які на думку позивача, підтверджують його вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

При цьому, якщо наведені обставини в обґрунтування позовних вимог є недостатніми, непідтвердженими доказами тощо, позовні вимоги є недоведеними, це є підставою для відмови у позові.

В разі недостатності наданих позивачем доказів, суд їх вправі витребувати, та у разі неподання - залишити позов без розгляду.

Відповідно до п. 3.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» суд не вправі повернути позовну заяву на підставі пункту З частини першої статті 63 ГПК з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи.»

З урахуванням викладеного, не зазначення в позові всіх обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доказів на їх підтвердження не є підставою для повернення поданої позовної заяви без розгляду у відповідності з вимогами ст. 63 ГПК України. Зазначені недоліки можуть бути усунуті в порядку підготовки справи до розгляду або розгляду її по суті.

Фізична особа-підприємець Петрик Андрій Михайлович, звернувся до суду з позовною заявою вих. № б/н від 09.02.2015 про зобов'язання публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" виконати платіжні доручення №53 від 15.05.2014 на 270000,00грн, №53 від 15.05.2014 на суму 330000,00грн, №69 від 06.10.2014 на суму 144 500,00грн, № 69 від 15.10.2014 на суму 145 000,00грн.

В своїй апеляційній скарзі позивач звертає увагу на ту обставину, що суд першої інстанції при винесенні ухвали про повернення апеляційної скарги припустився порушень норм процесуального права, не врахувавши, що позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.

Стаття 4 Закону України "Про судовий збір" (далі Закон) визначає розміри ставок судового збору за подання до господарського суду як позовної заяви майнового характеру, так і позовної заяви немайнового характеру, в залежності від заявлених позовних вимог (майнового або немайнового характеру).

У підпункті 2.2 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 зазначено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Оскільки, у даній справі предметом позову є вчинення дій, а саме: зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення позивача на переказ його грошових коштів, позовні вимоги позивача не підлягають вартісній оцінці і відповідно є немайновими.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 27.02.2014 у справі №910/16199/13.

Частиною 1 статті 4 Закону передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Мінімальна заробітна плата у період з 01.01.2015 становила 1 218,00 грн.

Оскільки, у даному випадку предметом спору є немайнові вимоги, позивачем обґрунтовано сплачено судовий збір, що підлягала сплаті при подачі позовної заяви.

Згідно зі статтею 8 Конституції України кожному гарантовано право на звернення до суду для захисту його конституційних прав і свобод безпосередньо на підставі Конституції України.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Петрика Андрія Михайловича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.02.2015 скасувати.

3. Матеріали №910/3099/15-г повернути до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

Л.В. Чорна