ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

12.03.2015р. Справа № 917/479/15

За заявою товариства з обмеженою відповідальністю «НЕТСо» про вжиття запобіжних заходів до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Полтавського регіонального управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит"

Суддя Тимошенко К.В.

Представники:

від заявника: Казаров Р.Р., Дем'янов В.А.

від ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит": не з'явився

Розглядається заява про вжиття запобіжних заходів до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Полтавського регіонального управління" АТ "Банк "Фінанси та Кредит", в якій заявник просить вжити запобіжних заходів шляхом накладення арешту на готівкові кошти вказаного банку в сумі 285284 грн. 58 коп. та 14580,00 євро, а також просить її виконання доручити відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, арештовані та вилучені кошти просить передати на відповідальне зберігання до територіального управління НБУ у Полтавській області. Крім того заявник просить розгляд цієї заяви провести без участі представників ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Згідно ч1, 2 ст.434 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб. Однак неявка їх не перешкоджає розглядові заяви. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд обов'язково залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами.

У разі обґрунтованої вимоги заявника заява про вжиття запобіжних заходів розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити запобіжні заходи, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Частиною першою цієї статті передбачено розгляд заяви з повідомленням заінтересованих осіб.

Заявник не обґрунтував вимогу про розгляд заяви без участі представників ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит". Посилання заявника на те, що повідомлення банку про розгляд заяви може вплинути на подальший перебіг подій, як то закриття кас чи навіть цілих відділень банку, з можливим прискоренням банкрутства цієї банківської установи є припущенням заявника, а тому не можу бути враховане.

Про місце, дату і час розгляду заяви заявник та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" повідомлені, що підтверджується відмітками представників цих осіб про отримання копій ухвали суду про прийняття заяви до розгляду; явкою представників заявника в засідання суду, заявою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про розгляд заяви без участі його представника. Крім того, заявнику копії ухвал були надіслані на його електронну адресу.

В обґрунтування заяви в частині вжиття запобіжних заходів, заявник посилається на те, що банк наприкінці січня 2015 року перестав здійснювати обслуговування рахунку заявника, не проводить платежі по платіжним дорученням заявника.

Відповідно до ст. 431 ГПК України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 432 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову.

Згідно п. 9 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" № 01-8/251 від 20.04.2007 року та п.15 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012р. при вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника;

- наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 433;

- імовірності настання обставин, зазначених у статті 431;

- забезпечення збалансованості інтересів заявника і особи, щодо якої просять вчинити запобіжні заходи;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Як зазначено в п.4 зазначеного вище інформаційного листа Вищого господарського суду України заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, у тому числі доказів наявності у нього права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт тощо).

Заявник до засідання суду та його представники в засіданні суду жодних доказів в обґрунтування заяви не надали.

За своєю правовою природою запобіжні заходи - це заходи спрямовані на запобігання правопорушення з метою якнайшвидшого реагування на протиправні дії.

Відповідно до ст.433 ГПК України після подання заявником позовної заяви запобіжні заходи діють як заходи забезпечення позову.

З врахуванням цього заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Заявник не обґрунтував терміновість вжиття запобіжних заходів і з врахуванням посилання заявника на припинення обслуговування банком його рахунку з січня 2015 року, та з врахуванням неподання заявником до цього часу позову, така терміновість не вбачається.

З врахуванням викладеного заява в частині вжиття запобіжних заходів необґрунтована і задоволенню не підлягає.

(Судом врахована практика Вищого господарського суду України).

Крім того, у відповідності до ст. 432 ГПК України запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Перелік запобіжних заходів, встановлених ст. 432 ГПК України, є вичерпним та розширенню не підлягає, тобто вид запобіжного заходу має відповідати встановленим цією нормою. Аналогічну правову позицію викладено в п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" № 01-8/251 від 20.04.2007 року.

Як зазначалось вище, відповідно до ст.433 ГПК України після подання заявником позовної заяви запобіжні заходи діють як заходи забезпечення позову.

Посилаючись на те, що грошові кошти є майном заявник не врахував, що стаття 67 ГПК України щодо забезпечення позову розмежовує поняття майна та грошових коштів.

Як зазначалось вище, в заяві про вжиття запобіжних заходів заявник також просить її виконання доручити відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області; арештовані та вилучені готівкові кошти просить передати на відповідальне зберігання до територіального управління НБУ у Полтавській області.

Будь-якого обґрунтування цих вимог заявник та його представники в засіданні суду не навели.

Чинним законодавством не передбачено надання судом доручення органу Державної виконавчої служби щодо виконання заяви, а також вилучення та передача судом готівкових коштів на відповідальне зберігання.

З врахуванням викладеного в цій частині заява необґрунтована і задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 431,432, 434, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. В задоволенні заяви відмовити повністю.

Суддя Тимошенко К.В.