КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2015 р. Справа№ 911/2105/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 12.03.2015 року

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Правука Миколи Вікторовича на рішення господарського суду Київської області від 25.11.2014 року

у справі № 911/2105/14 (головуючий суддя - Щоткін О.В.,

судді Лилак Т.Д., Подоляк Ю.В.)

за позовом прокурора Тетіївського району Київської області

до 1) Тетіївської районної державної адміністрації

2) фізичної особи-підприємця Правука Миколи Вікторовича

про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання

недійсними договорів оренди водних об'єктів, повернення водних

об'єктів та земельних ділянок у користування держави.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 25.11.2014 року по справі № 911/2105/14 позов прокурора Тетіївського району Київської області до Тетіївської районної державної адміністрації, фізичної особи-підприємця Правука Миколи Вікторовича про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди водних об'єктів, повернення водних об'єктів та земельних ділянок у користування держави - задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано наступні розпорядження Тетіївської районної державної адміністрації:

- від 04.07.2012 року № 449 «Про надання ФОП Правуку М.В. в користування на умовах оренди водного об'єкта, який розташований на території П'ятигорської сільської ради частково в межах, а частково за межами населеного пункту для риборозведення»;

- від 22.10.2012 року № 766 «Про надання ФОП Правуку М.В. в користування на умовах оренди водного об'єкта, який розташований на території П'ятигорської сільської ради за межами населеного пункту для риборозведення»;

- від 14.10.2013 року № 511 «Про надання ФОП Правуку М.В. дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі; (на місцевості), що розташовані на території П'ятигорської сільської ради за межами населеного пункту для риборозведення, з подальшим наданням їх у користування на умовах оренди».

Визнано недійсними наступні договори оренди водних об'єктів, укладені між Тетіївською районною державною адміністрацією та ФОП Правуком М.В.:

- договір оренди водного об'єкту загальнодержавного значення від 28.11.2012 року № 15, відповідно до умов якого орендодавець надає в користування на умовах оренди, а орендар приймає у строкове платне користування на умовах оренди водний об'єкт - П'ятигірське водосховище площею водного дзеркала 58,2636 га, який розташований на території П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області частково в межах, а частково за межами населеного пункту с. П'ятигори для риборозведення строком на 6 років;

- договір оренди водного об'єкта загальнодержавного значення від 28.11.2012 року № 14, відповідно до умов якого орендодавець надає в користування на умовах оренди, а орендар приймає у строкове платне користування на умовах оренди водний об'єкт - Став № 7 площею водного дзеркала 27,6184 га, який розташований на території П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області за межами населеного пункту с. П'ятигори для риборозведення строком на 25 років.

Зобов'язано фізичну особу-підприємця Правука Миколу Вікторовича повернути у користування держави в особі Тетіївської районної державної адміністрації:

- П'ятигорське водосховище площею водного дзеркала 58.2636 га, яке розташоване на території П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області частково в межах, а частково за межами населеного пункту с. П'ятигори;

- Став № 7 площею водного дзеркала 27,6184 га, який розташований на території П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області за межами населеного пункту с. П'ятигори.

В іншій частині позову відмовлено. Також, стягнуто з відповідачів в доход державного бюджету України 1827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 25.11.2014 року, фізична особа-підприємець Правук Микола Вікторович звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду Київської області від 25.11.2014 року по справі № 911/2105/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2014 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Тетіївська районна державна адміністрація підтримала подану апеляційну скаргу ФОП Правука М.В., вважає рішення суду незаконним та не обґрунтованим, та просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення місцевого господарського суду скасувати. Прийняти нове рішення суду яким відмовити прокурору Тетіївського району Київської області у задоволенні позову. При цьому, Тетіївська районна державна адміністрація зазначила, що при наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для риборозведення, з подальшим наданням їх у користування на умовах оренди, та при укладенні договорів оренди водних об'єктів площами 58,2636 га, та 27,6184 га., Тетіївська районна державна адміністрація діяла відповідно до ч. 5 ст. 51 Водного кодексу України. Договори оренди погоджено у встановленому законодавством порядку в Державному управлінні охорони навколишнього природного середовища у Київській області, в управлінні водного господарства у м.Києві та Київській області. Орендарем розроблений дозвіл на спеціальне водокористування. Орендна плата за користування водними об'єктами та землями водного фонду сплачується до місцевих бюджетів вчасно і регулярно.

Розподіл повноважень, який передбачений ч. 6 ст. 51 Водного кодексу України Кабінетом Міністрів України прийнятий так і не був. Проте у 2010 році на сайті Кабінету Міністрів України висвітлено для обговорення проект постанови «Про розподіл повноважень щодо передачі в користування на умовах оренди водних об'єктів загальнодержавного значення» якою передбачалось, що орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення, розташованих у межах адміністративних районів, є районні державні адміністрації.

Крім цього, 12 квітня 2011 року розпорядженням голови Київської облдержадміністрації № 338 «Про додаткові заходи щодо упорядкування використання водних об'єктів загальнодержавного значення в Київській області» райдержадміністраціям було дано завдання провести інвентаризацію діючих договорів оренди на водні об'єкти, а у разі відсутності договорів оренди, забезпечити їх укладання.

Тетіївська районна державна адміністрація зазначає, що вказане розпорядження від 12 квітня 2011 року Київської облдержадміністрації № 338 не скасоване та є дійсне, а тому Тетіївська районна державна адміністрація діяла виконуючи зокрема вимоги вказаного розпорядження.

У судових засіданнях 04.02.2015 року, 18.02.2015 року, 02.03.2015 року та 12.03.2015 року представники ФОП Правука М.В. та у судових засіданнях 04.02.2015 року та 18.02.2015 року представник Тетіївської районної державної адміністрації надали суду свої пояснення по справі в яких, підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили суд апеляційної інстанції скаргу задовольнити, рішення господарського суду Київської області від 25.11.2014 року по справі № 911/2105/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити прокурору Тетіївського району Київської області у задоволенні позову.

При цьому у судові засідання 02.03.2015 року та 12.03.2015 року представник Тетіївської районної державної адміністрації не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Натомість, від Тетіївської районної державної адміністрації до суду надійшов лист в якому відповідач просив апеляційний господарський суд розглядати справу без участі представника Тетіївської районної державної адміністрації з урахування вказаних вище пояснень.

Прокурор у судових засіданнях 04.02.2015 року, 18.02.2015 року, 02.03.2015 року та 12.03.2015 року також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та таким, що грутнується на нормах закону. Прокурор просив апеляційний господарський суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Враховуючи викладене, заслухавши думку прокурора та представника відповідача, що з'явилися у судове засідання, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки Тетіївська районна державна адміністрація про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, участь представників відповідача що не з'явились, у судовому засіданні 12.03.2015 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про витребування додаткових доказів та про відкладення розгляду справи не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі. До того ж, судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що представник Тетіївської районної державної адміністрації був присутнім у попередніх судових засіданнях та надав суду свої пояснення по справі, які колегією прийняті до уваги.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у відповідності до ч.2 ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України за клопотанням сторін продовжував строком розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Відповідно до Розпорядження Тетіївської районної державної адміністрації від 04.07.2012 року № 449 «Про надання ФОП Правуку М.В. в користування, на умовах оренди, водного об'єкта, який розташований на території П'ятигорської сільської ради частково в межах, а частково за межами населеного пункту, для риборозведення» фізичній особі-підприємцю Правуку Миколі Вікторовичу надано в користування на умовах оренди, водний об'єкт - ставок площею водного дзеркала 58,2636 га, який розташований на території П'ятигорської сільської ради Тетіївського району Київської області частково в межах, а частково за межами населеного пункту строком на 6 років, для риборозведення.

Відповідно до Розпорядження Тетіївської районної державної адміністрації від 22.10.2012 року № 766 «Про надання ФОП Правуку М.В. в користування, на умовах оренди, водного об'єкта, який розташований на території П'ятигорської сільської ради за межами населеного пункту, для риборозведення» фізичній особі-підприємцю Правуку Миколі Вікторовичу надано в користування на умовах оренди, водний об'єкт - ставок площею водного дзеркала 27,6184 га, який розташований на території П'ятигорської сільської ради Тетіївського району Київської області за межами населеного пункту, строком на 25 років, для риборозведення.

На підставі вказаних розпоряджень між Тетіївською районною державною адміністрацією та ФОП Правуком М.В. укладено договір оренди водного об'єкту від 28.11.2012 року № 15, відповідно до умов якого орендодавець надає в користування, на умовах оренди, а орендар приймає у строкове платне користування на умовах оренди водний об'єкт - П'ятигірське водосховище площею водного дзеркала 58,2636 га, який розташований на території П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області частково в межах, а частково за межами населеного пункту с. П'ятигори, для риборозведення строком на 6 років, та договір оренди водного об'єкта від 28.11.2012 року № 14, відповідно до умов якого орендодавець надає в користування, на умовах оренди, а орендар приймає у строкове платне користування на умовах оренди водний об'єкт - Став № 7 площею водного дзеркала 27,6184 га, який розташований на території П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області за межами населеного пункту с.П'ятигори, для риборозведення строком на 25 років.

Передача водних об'єктів в оренду підтверджується актами прийому-передачі водних об'єктів від 28.11.2012 року, які є невід'ємними частинами договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором Тетіївського району Київської області проведено перевірку додержання Тетіївською районною державною адміністрацією вимог земельного та водного законодавства України.

Так, у червні 2014 року прокурор Тетіївського району Київської області звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою до Тетіївської районної державної адміністрації, фізичної особи-підприємця Правука Миколи Вікторовича про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди водних об'єктів, повернення водних об'єктів та земельних ділянок у користування держави.

Позовні вимоги прокурор Тетіївського району Київської області обґрунтовує тим, що Тетіївська райдержадміністрація не наділена повноваженнями розпоряджатися водними об'єктами загальнодержавного значення та земельними ділянками водного фонду, у зв'язку з чим, спірні розпорядження Тетіївської районної державної адміністрації підлягають скасуванню, договори оренди водних об'єктів підлягають визнанню недійсними, а водні об'єкти та земельні ділянки, мають бути повернуті у користування держави.

Як зазначалося раніше, рішенням господарського суду Київської області від 25.11.2014 року по справі № 911/2105/14 позов прокурора Тетіївського району Київської області задоволено частково. Визнано незаконними та скасовано розпорядження Тетіївської районної державної адміністрації від 04.07.2012 року № 449, від 22.10.2012 року № 766, від 14.10.2013 року № 511. Визнано недійсними договори оренди водних об'єктів, укладені між Тетіївською районною державною адміністрацією та ФОП Правуком М.В. від 28.11.2012 року № 15, від 28.11.2012 року № 14. Зобов'язано ФОП Правука Миколу Вікторовича повернути у користування держави в особі Тетіївської районної державної адміністрації П'ятигорське водосховище площею водного дзеркала 58.2636 га, яке розташоване на території П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області частково в межах, а частково за межами населеного пункту с. П'ятигори та став № 7 площею водного дзеркала 27,6184 га, який розташований на території П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області за межами населеного пункту с. П'ятигори. В іншій частині позову відмовлено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід скасувати виходячи з наступного.

У своєму рішенні, суд першої інстанції помилково послався на наказ Державного комітету України по водному господарству від 03.06.1997 року за № 41 зазначаючи, що всі річки та водойми Київської області (водні об'єкти), які не ввійшли до переліку, затвердженого даним наказом мають статус водних об'єктів загальнодержавного значення.

Судова колегія звертає увагу на те, що наказ Державного комітету України по водному господарству від 03.06.1997 року за № 41 має назву «Про затвердження Переліку річок та водойм, що віднесені до водних об'єктів місцевого значення», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 січня 1998 р. за N2/2442. Відповідно до вступної частини та п.1 наказу № 41 від 03.06.1997 року на підставі вимог ст.5 розділу 1 Водного кодексу України було затверджено перелік річок та водойм, що віднесені до водних об'єктів місцевого значення.

Судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу, що у відповідності до ст. 5 Водного кодексу України всі водні об'єкти поділяються на два види, кожен із яких має відповідний правовий режим: водні об'єкти загальнодержавного і місцевого значення.

До водних об'єктів загальнодержавного значення належать: внутрішні морські води, територіальне море, а також акваторії морських портів; підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання; поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків; водні об'єкти в межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також віднесені до категорії лікувальних.

До водних об'єктів місцевого значення належать: поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об'єктів загальнодержавного значення; підземні води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання.

У відповідності до ст. 51 Водного кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття спірних розпоряджень) орендодавцями водних об'єктів (їх частин) місцевого значення є Рада міністрів Автономної Республіки Крим і обласні Ради. Окремі повноваження щодо надання водних об'єктів (їх частин) місцевого значення в користування Рада міністрів Автономної Республіки Крим та обласні Ради можуть передавати відповідним органам виконавчої влади на місцях чи іншим державним органам.

Орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації. Розподіл повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що наказом Державного комітету України по водному господарству від 03.06.1997 року № 41 «Про затвердження Переліку річок та водойм, що віднесені до водних об'єктів місцевого значення» не визначено до якого з органу (обласних рад, місцевих державних адміністрацій, Кабінету Міністрів України) відносяться повноваження щодо передачі в оренду водних об'єктів місцевого значення та водних об'єктів загальнодержавного значення. Натомість розподіл вказаних повноважень передбачений Водним кодексом України, а саме статтею 51 Водного кодексу України, який має вищу юридичну силу ніж нормативно-правовий акт.

Лист Управління водних ресурсів у м. Києві та Київської області Державного агентства водних ресурсів України № 827 від 07.08.2013 року, на який також посилається суд, як на підтвердження свого висновку, що всі водні об'єкти Київської області є водними об'єктами загальнодержавного значення не є нормативно-правовим актом по своїй суті, а тому не може бути взятий до уваги як належний доказ розподілу водних об'єктів загальнодержавного і місцевого значення.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, при прийнятті спірних розпоряджень та надання ФОП Правуку М.В. водних об'єктів в оренду, Тетіївська районна державна адміністрація діяла на виконання розпорядження голови Київської облдержадміністрації № 338 «Про додаткові заходи щодо упорядкування використання водних об'єктів загальнодержавного значення в Київській області» від 12 квітня 2011 року. Даним розпорядженням, райдержадміністраціям було дано завдання провести інвентаризацію діючих договорів оренди на водні об'єкти, а у разі відсутності договорів оренди, забезпечити їх укладання.

Судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу, що вказане розпорядження від 12 квітня 2011 року Київської облдержадміністрації № 338 не скасоване та є дійсне, а тому Тетіївська районна державна адміністрація діяла виконуючи зокрема вимоги вказаного розпорядження.

Таким чином враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті спірних розпоряджень про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі для риборозведення, з подальшим наданням їх у користування ФОП Правуку М.В. на умовах оренди, та при укладенні договорів оренди водних об'єктів площами 58,2636 га, та 27,6184 га. Тетіївська районна державна адміністрація діяла відповідно до ч. 5 ст. 51 Водного кодексу України. Договори оренди погоджено у встановленому законодавством порядку в Державному управлінні охорони навколишнього природного середовища у Київській області, в управлінні водного господарства у м.Києві та Київській області. Орендарем розроблений дозвіл на спеціальне водокористування. Орендна плата за користування водними об'єктами та землями водного фонду сплачується до місцевих бюджетів вчасно і регулярно.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що на час прийняття рішення у даній справі, Законодавцем не вирішене питання щодо розподілу водних об'єктів по Київській області на водні об'єкти загальнодержавного і місцевого значення, а трактування прокуратурою Тетіївського району Київської області що всі річки та водойми Київської області (водні об'єкти), які не ввійшли до переліку, затвердженого наказом Державного комітету України по водному господарству від 03.06.1997 року № 41 мають статус водних об'єктів загальнодержавного значення, колегія вважає передчасним та необґрунтованим.

До того ж, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини першої статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції виходив із того, що Тетіївська райдержадміністрація не наділена повноваженнями розпоряджатися водними об'єктами загальнодержавного значення та земельними ділянками водного фонду, у зв'язку з чим, спірні розпорядження Тетіївської районної державної адміністрації підлягають скасуванню, договори оренди водних об'єктів підлягають визнанню недійсними, а водні об'єкти та земельні ділянки, мають бути повернуті у користування держави.

При цьому місцевим господарським судом залишено поза увагою вимоги статті 1 ГПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку господарського судочинства підлягають захисту саме порушене право або інтерес, та не враховано, що матеріалами справи не підтверджується і судом не встановлено обставин, які б засвідчували порушення діями відповідача прав або інтересів позивача у зв'язку з недотриманням останнім процедури розпорядження водним об'єктом.

Колегія суддів також відзначає, що Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини» 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно з частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду з права людини «Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії» від 24.06.2003 № 44277/98 встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції», тому визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.

Отже, правова позиція Європейського суду з прав людини полягає в тому, що особа не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при виконанні своїх повноважень припустилися помилки.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що спірні розпорядження Тетіївської районної державної адміністрації від 04.07.2012 року № 449, від 22.10.2012 року № 766, від 14.10.2013 року № 511, суперечить вимогам законодавства та є незаконними, судова колегія вважає необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що до переліку річок та водойм України, що віднесені до водних об'єктів місцевого значення, затвердженого наказом Державного комітету України по водному господарству від 03.06.1997 року № 41 увійшли лише Одеська, Миколаївська, Херсонська, Донецька області та Автономна Республіка Крим. По іншим областям України, зокрема Київської області Верховною Радою України не вирішено питання та не визначено які водні об'єкти є місцевого значення, а які загальнодержавного. Колегія суддів вважає, що застосовувати наказ Державного комітету України по водному господарству від 03.06.1997 року № 41 можна лише до тих водних об'єктів, в межах областей яких вони передбачені тобто, які визначені зазначеним наказом № 41 від 03.06.1997 року, а не вирішення цього питання щодо саме Київської області, не дає прокурору права стверджувати що всі водні об'єкти Київської області відносяться до загальнодержавних.

Як зазначалося вище, трактування прокуратурою Тетіївського району Київської області що всі річки та водойми Київської області (водні об'єкти), які не ввійшли до переліку, затвердженого наказом Державного комітету України по водному господарству від 03.06.1997 року № 41 мають статус водних об'єктів загальнодержавного значення, колегія вважає передчасним та необґрунтованим.

Оскільки, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, суд дійшов висновку про законність прийнятих Тетіївською районною державною адміністрацією розпорядження від 04.07.2012 року № 449 «Про надання ФОП Правуку М.В. в користування, на умовах оренди, водного об'єкта, який розташований на території П'ятигірської сільської ради частково в межах, а частково за межами населеного пункту, для риборозведення»; розпорядження від 22.10.2012 року № 766 «Про надання ФОП Правуку М.В. в користування, на умовах оренди, водного об'єкта, який розташований на території П'ятигірської сільської ради за межами населеного пункту, для риборозведення»; розпорядження від 14.10.2013 року № 511 «Про надання ФОП Правуку М.В. дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі; (на місцевості), що розташовані на території П'ятигірської сільської ради за межами населеного пункту для риборозведення, з подальшим наданням їх у користування на умовах оренди», на підставі яких 28.11.20112 року між Тетіївською районною державною адміністрацією та ФОП Правуком М.В укладено договори оренди водного об'єкту № 14 та № 15, то позовна вимога прокурора про визнання недійсним зазначених договорів оренди водних об'єктів є безпідставною та такою що не підлягає задоволенню.

Крім того, безпідставними є вимоги прокурора про зобов'язання ФОП Правука М.В. повернути у користування держави в особі Тетіївської районної державної адміністрації П'ятигірське водосховище площею водного дзеркала 58,2636 га, яке розташоване на території П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області частково в межах, а частково за межами населеного пункту с. П'ятигори та став № 7 площею водного дзеркала 27,6184 га, який розташований на території П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області за межами населеного пункту с. П'ятигори.

У відповідності до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Київської області від 25.11.2014 року, прийняте після не повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з не правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що не відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Правука Миколи Вікторовича слід задовольнити, оскаржуване рішення господарського суду Київської області від 25.11.2014 року скасувати. Прийняти нове рішення суду, яким в позові прокурора Тетіївського району Київської області до Тетіївської районної державної адміністрації, фізичної особи-підприємця Правука Миколи Вікторовича про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди водних об'єктів, повернення водних об'єктів та земельних ділянок у користування держави - відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, господарський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Правука Миколи Вікторовича на рішення господарського суду Київської області від 25.11.2014 року по справі № 911/2105/14 задовольнити.

2. Рішення господарського суду Київської області від 25.11.2014 року по справі № 911/2105/14 скасувати повністю.

3. Прийняти нове рішення суду, яким в позові прокурора Тетіївського району Київської області до Тетіївської районної державної адміністрації, фізичної особи-підприємця Правука Миколи Вікторовича про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди водних об'єктів, повернення водних об'єктів та земельних ділянок у користування держави - відмовити.

4. Матеріали справи № 911/2105/14 повернути до господарському Київської області.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук

Дата підписання 17.03.2015 року