РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015Справа №910/2842/15-г

за позовом публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд»

до Аграрного фонду

про стягнення 8 822,06 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача Деруга Н.О. за дов. №237 від 11.12.2014;

від відповідача не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Аграрного фонду грошових коштів в сумі 8 822,06 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд» зазначило, що позивачем, на підставі договору про відступлення права вимоги №472-05/14 від 12.12.2014 отримано право вимоги від Аграрного фонду належного виконання всіх зобов'язань за договором складського зберігання зерна №125/11 від 19.04.2011, а саме права вимоги оплати грошового боргу (грошового зобов'язання) у сумі 8 822,06 грн., належного попередньому кредитору ПП «Аскон».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.02.2015 порушено провадження у справі №910/2842/15-г та призначено справу до розгляду на 17.03.2015.

Під час проведення судового засідання 17.03.2015 представник позивача надав пояснення стосовно заявлених позовних вимог.

На призначене судове засідання 17.03.2015 представник відповідача не з'явився. Водночас, 25.02.2015 до автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» від Аграрного фонду надійшли письмові пояснення №41-07/227, в яких відповідач просив здійснювати розгляд справи №910/2842/15-г без участі його представника.

У вказаних поясненням відповідач також зазначив, що до вказаного учасника дійсно надходили акти виконаних робіт до договору складського зберігання №125/11 від 19.04.2011 за період з 01.11.2014 по 02.12.2014 на загальну суму 8 822,06 грн.

Однак, відсутність належного фінансування Аграрного фонду позбавило можливості відповідача здійснити відшкодування за послуги по зберіганню як зерновому складу так і новому кредитору, публічному акціонерному товариству «Аграрний фонд», згідно умов договору відступлення права вимоги №472-05/14 від 12.12.2014.

У судовому засіданні 17.03.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2011 між Приватним підприємством «Аскон» (зерновий склад) та Аграрним фондом (поклажодавець) укладено договір складського зберігання зерна №125/11, предметом якого є передача поклажодавцем на зберігання зерновому складу зерна, пшениці, жита, ячменю, кукурудзи (об'єктів державного цінового регулювання), якість яких відповідає діючим ДСТУ (надалі - зерно), за заліковою вагою в кількості, яка визначається по фактичній кількості зерна, що надійшло на карточку поклажодавця і засвідчується відповідними складськими документами, а зерновий склад зобов'язаний прийняти таке зерно для зберігання на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувачу, у стані, передбаченому цим договором та законодавством.

Відповідно до п.3.1.5 договору складського зберігання зерна №125/11 від 19.04.2011 зерновий склад зобов'язаний видати складські документи на зерно не пізніше наступного робочого дня після прийняття його на зберігання.

У п.4.3 договору складського зберігання зерна №125/11 від 19.04.2011 передбачено, що розмір відшкодування витрат за зберігання зерна за тонну за місяць становить 17,50 грн.

Пунктом 4.4 вказаного вище правочину передбачено, що поклажодавець відшкодовує витрати із зберігання зерна з моменту передачі зерна поклажодавця на зберігання зерновому складу на підставі актів наданих послуг та розрахунку обсягів коштів зберігання зерна як об'єкту державного цінового регулювання.

Згідно з п.8.1 договору складського зберігання зерна №125/11 від 19.04.2011, останній набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками і діє до 31.12.2011, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань у повному обсязі. Дія цього договору розповсюджується на відносини між сторонами, що виникли з 01.03.2011.

На підтвердження прийняття зерна від Аграрного фонду, Приватне підприємство «Аскон» видало складські квитанції на зерно №442 від 24.09.2013 та №460 від 11.11.2013, які відповідно до п.24 ст.1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» та розділу 3 Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики №198 від 27.06.2003 є товаророзпорядчим документом, що видається зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов'язання зернового складу. Підставою для видачі складської квитанції на зерно є угода про зберігання зерна, укладена між зерновим складом, та поклажодавцем та факт прийняття зерна на зберігання.

Як слідує з матеріалів справи, на підставі вказаних вище квитанцій на зберіганні у зернового складу знаходилось 173,565 тонн зерна пшениці 3 класу 2011 року врожаю та 300,000 тонн зерна ячменю 3 класу врожаю 2013 року.

На підтвердження передачі на зберігання Аграрному фонду зерна позивачем також було представлено до матеріалів справи акти виконаних робіт з 01.11.2014 по 02.12.2014 на загальну суму 8 822,06 грн. Однак, зазначені вище документи відповідачем не підписані.

Водночас, господарський суд зазначає, що проти факту надходження на адресу відповідача актів виконаних робіт за період з 01.11.2014 по 02.12.2014 на загальну суму 8 822,06 грн., як і проти обсягу виконаних Приватним підприємством «Аскон» робіт по зберіганню зерна відповідачем заперечень не представлено.

Однак, Аграрний фонд, за належного виконання Приватним підприємством «Аскон» умов договору складського зберігання зерна №125/11 від 19.04.2011, зобов'язань в частині оплати витрат на зберігання зерна за спірний період не виконав.

12.12.2014 між публічним акціонерним товариством «Агарний фонд» (новий кредитор) та приватним підприємством «Аскон» (первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №472-05/14, відповідно до п.1.1 якого останній спрямований на регламентацію цивільних правовідносин, що виникають з приводу відступлення в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, первісним кредитором новому кредиторові права вимоги, належного первісному кредиторові, в межах яких новий кредитор стає кредитором за договором складського зберігання зерна №125/11 від 19.04.2011, укладеним між первісним кредитором та Аграрним фондом.

Відповідно до п.2.1 первісний кредитор передає належне йому право вимоги виконання зобов'язання боржником, що виникло за договором складського зберігання зерна №125/11 від 19.04.2011 (основний договір), а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредитору за основним договором.

За вказаним вище договором, під зобов'язанням боржника розуміється грошовий борг (грошове зобов'язання) у сумі 8 822,06 грн., що виник на підставі основного договору (п.2.2 договору про відступлення права вимоги №472-05/14 від 12.12.2014).

Згідно з п.3.1 договору про відступлення права вимоги №472-05/14 від 12.12.2014 за передане право вимоги до боржника за основним договором у порядку визначеному цим договором, новий кредитор сплачує первісному кредитору компенсацію у розмірі 8 822,06 грн. в строк до 31.12.2014.

Судом встановлено, що 15.12.2014 позивачем перераховано на рахунок приватного підприємства «Аскон» компенсацію у розмірі 8 822,06 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою.

Частиною 1 ст.512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги.

За приписами ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Тобто, на підставі вказаного вище правочину, публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд» отримало право вимоги від Аграрного фонду належного виконання всіх зобов'язань за договором складського зберігання зерна №125/11 від 19.04.2011.

Відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №472-05/14 від 12.12.2014 та норм чинного законодавства України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

13.01.2014 позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу №03/33, якою публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд» вимагало протягом 7 днів з дня отримання її сплатити заборгованість, в тому числі, в сумі 8 822,06 грн.

Відповідач, керуючись п.п.9.3.4 п.9.3 ст.9 Закону України «Про держану підтримку сільського господарства України» та п.15 Положення про Аграрний фонд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №543 від 06.07.2005 повідомив, що у зв'язку з відсутністю фінансування Аграрного фонду, у останнього відсутня можливість здійснити вказану оплату.

Однак, суд з такими твердженнями відповідача погодитись не може в силу наступного.

Згідно з ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до ст.617 ЦК України та ст. 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Норми чинного цивільного і господарського законодавства не містять винятків про зміну чи невілювання відповідальності при фінансуванні зобов'язання за рахунок бюджетних коштів.

Так, в постанові від 15.05.2012 у справі №11/446 Верховний Суд України зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність бюджетної організації і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

За таких обставин, враховуючи приписи чинного законодавства, позицію Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що наведені вище твердження відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем на момент звернення публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» з позовною заявою до суду склала 8 822,06 грн.

Згідно ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, а також відсутність доказів сплати Агарним фондом публічному акціонерному товариству «Аграрний фонд» грошових коштів в сумі 8 822,06 грн. за належне виконання Приватним підприємством «Аскон» зобов'язань за договором складського зберігання зерна №125/11 від 19.04.2011, а також виходячи з умов договору про відступлення права вимоги №472-05/14 від 12.12.2014, позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір згідно з ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягає віднесенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Аграрного фонду (01001, м. Київ, Шевченківський район, вул. Грінченка, буд.1, ідентифікаційний код 33642855) на користь публічного акціонерного товариства «Агарний фонд» (01001, м. Київ, Шевченківський район, вул. Грінченка, буд.1, ідентифікаційний код 38926880) грошові кошти в сумі 8 822 (вісім тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 06 коп., а також судовий збір в розмірі 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.03.2015.

Суддя Л.М. Шкурдова