ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.03.15р. Справа № 904/5420/14

За позовом Дочірного підприємства "АВТОМАЗ-УКРАЇНА", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНКО-ДНІПРО", м.Дніпропетровськ

про стягнення 24004 грн. 78 коп.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представник Глазунов І.Ю., довіреність № б/н від 17.10.2014 р.

Від Відповідача: представник Баштаненко Т.С., довіреність № б/н від 05.01.2015 р.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірнє підприємство "АВТОМАЗ-УКРАЇНА" (далі-Позивач) звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Дніпро" (далі-Відповідач), в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь суму основного боргу 19019,72 грн., пеню в розмірі 573,60 грн., штраф в розмірі 3436,87 грн., інфляційні витрати в розмірі 941,76 грн., 3% річних від простроченої суми, що складає 32,83 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконання умов Договору у період з 10.04.14р. по 06.06.14р. своєчасно поставив відповідачу товар належної якості та в узгодженій кількості на загальну суму 25992,08 грн., який був прийнятий покупцем, що підтверджується видатковими накладними, доданими до позовної заяви, але сплачений останнім частково на суму 6972,36 грн., у зв'язку із чим за відповідачем рахується заборгованість у заявленій сумі.

В підтвердження обґрунтованості заявлених вимог Позивач надав до позову:

платіжне доручення про сплату судового збору;

розрахунок суми позовних вимог;

копію договору поставки №31 від 07.06.2013р.;

копію рахунку-фактури №011-000637 від 10.04.2014 р.;

копію довіреності №116 від 10.04.2014 року;

копію видаткової накладної № 011-000412 від 10.04.2014 р.;

копію рахунку - фактури №011-000674 від 17.04.2014р.;

копію довіреності №117 від 10.04.2014р.;

копію видаткової накладної № 011-000425 від 17.04.2014 р.;

копію рахунку-фактури №011-000673 від 17.04.2014 р.;

копію рахунку-фактури №011-000650 від 18.04.2014 р.;

копію довіреності № 129 від 17.04.2014 року;

копію видаткової накладної № 011-000426 від 17.04.2014 р.;

копію видаткової накладної № 011-000428 від 18.04.2014 р.;

копію рахунку-фактури №011-000688 від 30.04.2014р.;

копію довіреності № 132 від 23.04.2014р.;

копію видаткова накладна № 011-000445 від 30.04.2014 р.;

копію рахунку-фактури №011-000726 від 12.05.2014 р.;

копію довіреності № 142 від 13.05.2014 року;

копію видаткової накладної №011-000485 від 13.05.2014 р.;

копію рахунку-фактури №011-000800 від 29.05.2014 р.;

копію рахунку-фактури №011-000873 від 06.06.2014 р.;

копію довіреності №154 від 28.05.2014 року;

копію видаткової накладної №011-000537 від 30.05.2014 р.;

копію видаткової накладної №011-000583 від 06.06.2014р.;

копії банківських виписок від 26.05.14р., від 27.05.14р., від 02.06.14р., від 05.06.14р., від 11.06.2014р., 16.06.2014 року.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов зазначив, що заборгованість ТОВ "Грінко-Дніпро" перед позивачем за спірний період з 10.04.14р. по 06.06.14р. складає 4492,08 грн., оскільки решта вартості поставленого позивачем товару сплачена відповідачем до звернення ДП "Автомаз-Україна" з даним позовом до суду, на підтвердження чого подав до відзиву оригінали платіжних доручень (а.с. 92-110 Т.1). Одночасно, Відповідачем у відзиві наведений контррозрахунок нарахованих позивачем штрафних санкцій, згідно з яким пеня складає 177,18 грн., 3% річних - 07,75 грн., інфляційні втрати - 39,34 грн., штраф - 898,41 грн.

17.10.14р. Позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 122-123 Т.1), відповідно до якої останній просить суд стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість в сумі 26277,94 грн., з яких 19019,72 грн. заборгованість за поставлений товар, 1743,44 грн. пені, 3803,94 грн. штрафу, 1710,84 грн. інфляційних втрат, 175,09 грн. 3% річних, відповідно до умов договору поставки від 07.06.13р. № 31.

Зазначена заява про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду в порядку ст. 22 ГПК України.

13.11.14р. Позивач подав письмові пояснення до відзиву на позовну заяву (а.с.139-140 Т. 1), в яких зазначив, що в період з 07.06.2013р. по 06.11.2014р. за договором поставки №31 від 07.06.2013р. ДП «Автомаз-Україна» поставило ТОВ «Грінко-Дніпро» товарів на загальну суму 131294,05 грн., при цьому, за той же період, на рахунки №8520 та 7 КРД АТ «Райффайзен банк Аваль» ТОВ «Грінко-Дніпро» по Договору здійснило оплату в сумі 112274,33 грн., що підтверджується банківськими виписками. Але в платіжних дорученнях на оплату ТОВ «Грінко-Дніпро» в призначенні платежу лише частково вказувало номери рахунків, по яким здійснювалась оплата, в решті ж випадків призначенням платежу вказувалось лише посилання на Договір. На думку позивача, відповідачем помилково визначено суму заборгованості у спірному періоді у розмірі 4492,08 грн., оскільки ним не врахована існуюча сума заборгованості станом на 09.04.2014р., яка виникла раніше і становила 14527,64 грн. На підтвердження викладених в поясненнях обставин, Позивач долучив до матеріалів справи таблицю (а.с. 141-144 Т.1), що містить дані про поставки товару та його оплату протягом всього строку дії спірного Договору, банківські виписки тощо.

До письмових пояснень до відзиву на позовну заяву Позивач подав (а.с. 141- 150 Т.1):

таблицю з даними по взаємовідносинах ДП "АвтоМАЗ-Україна" з ТОВ "Грінко-Дніпро" по договору №31 від 07.06.2013 року;

банківські виписки по рахунках №8520 за період з 07.06.2013р. по 05.11.2014р. та №7 за період з 24.01.2014р. по 05.11.2014р.;

акт звірки ТОВ "Грінко-Дніпро" від 15.09.2014р.

13.11.14р. Позивач подав заяву про зменшення позовних вимог (а.с. 1 Т.2) у зв'язку зі сплатою Відповідачем частини основного боргу в сумі 4492,08 грн. та просить суд стягнути з Відповідача основний борг на суму 14527,64 грн., загальна сума позову складає 21960,95 грн.

Зазначена заява про зменшення позовних вимог прийнята судом до розгляду в порядку ст. 22 ГПК України.

17.02.15р. представник Позивача подав додаткові документи до справи (а.с. 129-141 Т.2):

копію виписки з ЄРД на ДП "АвтоМАЗ-Україна";

довідку про відкриті рахунки ДП "АвтоМАЗ-Україна";

копію листа до ТОВ "Грінко-Дніпро" від 06.02.2015р. №35;

копію опису вкладення в цінний лист;

копію фіскального чеку про відправлення цінного листа;

копію акту звірки між ДП "АвтоМАЗ-Україна" та ТОВ "Грінко-Дніпро" підписаного ДП "АвтоМАЗ-Україна" станом на 16.02.2015 року;

таблицю про стан господарських взаємовідносин між ДП "АвтоМАЗ-Україна" та ТОВ "Грінко-Дніпро" по договору №31 від 07.06.13 року станом на 16.02.2015 року;

копію банківської виписки за 12.11.2014 року.

Під час судового засідання Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с. 152), в якому зазначив про те що заборгованість ТОВ "Грінко-Дніпро" перед Позивачем за спірний період з 10.04.2014р. по 06.06.2014р. складає 4492,08 грн. та яка була Відповідачем сплачена (а.с. 2 Т.2). Одночасно, Відповідачем у відзиві наведений контррозрахунок нарахованих позивачем штрафних санкцій, згідно якого пеня складає 177,18 грн., 3% річних 07,75 грн., інфляційні втрати 39,34 грн., штраф 898,41 грн. Також Відповідач повідомив про підтримання наданого до суду відзиву на позовну заяву від 23.09.2014 року.

До відзиву на позов Відповідач подав копії статутних документів ТОВ "Грінко-Дніпро" (а.с. 153-176).

Сторони не заперечують проти закінчення розгляду справи 10.03.15р.

В судовому засіданні 10.03.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та враховуючи пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Дочірнім підприємством "АВТОМАЗ-УКРАЇНА" (далі-Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грінко-Дніпро" (далі - Покупець) 07.06.2013р. був укладений господарський договір поставки №31 (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - Покупцеві товар (товари), а Покупець зобов'язався прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (п. 1.1 Договору).

Поставка товарів здійснюється на умовах EXW, місце поставки-склад Постачальника (п. 2.1 Договору).

Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються рахунком-фактурою та видатковою накладною (а.с. 3.1 Договору).

Строки поставки встановлюються сторонами у графіку поставок з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів Покупцю (а.с. 4.2 Договору).

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що передача товару від Постачальника Покупцю здійснюється за видатково-прибутковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. Дата, вказана Покупцем у видатково-прибутковій накладній про прийняття товару, є датою поставки товару Постачальником.

Відповідно до п. 7.1 Договору Покупець повинен сплатити Продавцеві за товар протягом чотирнадцяти календарних днів з моменту оформлення видаткових документів.

Цей Договір вступає в дію з дати його укладення обома Сторонами і діє до того часу, поки одна із сторін не заявить про його розірвання, повідомивши про це іншу сторону за 15 днів (п.10.1 Договору).

Так, Постачальник в період дії Договору з 10.04.14р. по 06.06.2014р. здійснив поставку товару на загальну суму 25992,08 грн., що підтверджується видатковими накладними, довіреностями на отримання ТМЦ та рахунками-фактури за період з 10.04.2014р. по 06.06.2014р., копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.13-34 Т.1). Накладні мають підписи з боку Позивача та Відповідача.

Відповідач свої зобов'язання по повній та своєчасній оплаті отриманого товару здійснив частково у сумі 6972,36 грн. та під час судового розгляду справи сплатив - 4492,08 грн. (а.с. 2 Т.2), внаслідок чого заборгованість останнього на момент вирішення спору складає 14527,64 грн. основного боргу.

Позивачем наданий розрахунок суми боргу Відповідача за весь період дії договору поставки з урахуванням усіх поставок та часткових оплат з боку Відповідача, що підтверджується таблицею (а.с. 141-144 Т.1). Оскільки Відповідач при перерахуванні коштів не вказав конкретної партії поставки в платіжних дорученнях, а умови договору не встановлюють особливості зарахування коштів в оплату товару, суд вважає обґрунтованим зарахування Позивачем оплати з боку Відповідача в погашення боргу в хронологічному порядку.

У випадку порушення строків оплати товару Покупець на вимогу Постачальника зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми боргу за кожний календарний день прострочення протягом усього часу прострочення, а також, крім пені, у випадку прострочення платежу на строк понад 30 календарних днів штраф у розмірі 20% від простроченої суми (п. 8.4 Договору).

Згідно з розрахунком Позивача сума пені складає 1743,44 грн., яка нарахована по кожній видатковій накладній окремо, з 25.04.2014р. по 10.10.2014р. (а.с. 124-125 Т.1). Сума пені розрахована на суму боргу з правильним визначенням періоду прострочення та правильним застосуванням розміру облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки.

Згідно з розрахунком Позивача сума штрафу у розмірі 20% річних, яка нарахована на суму боргу 19019,72 грн. і складає 3803,94 грн.

На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу 3% річних за період з 21.06.14р. по 10.10.14р. на суму 175,09 грн. та індекс інфляції за період з квітень-червень 2014 року на суму 1710,84 грн. Сума 3% річних розрахована Позивачем на залишок суми боргу з правильним визначенням періоду прострочення.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги Позивача частково з наступних підстав.

Правовідносини сторін ґрунтуються на договорі поставки, який регулюється статтями 264-271 Господарського кодексу України.

Так, відповідно до ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1 і 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

На підставі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу положень ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, а також встановлений судом факт поставки та його не оплату в обумовлені договором строки Відповідачем, суд задовольняє позовні вимоги Позивача на суму 14527,64 грн. основного боргу, 1743,44 грн. пені, 3803,94 грн. штрафу, 175,09 грн. 3% річних.

Розрахунок суми інфляційних втрат у розмірі 1710,84 грн. за період прострочки з квітня по вересень 2014 року (а.с. 126 Т.1) не підтверджується матеріалами справи, оскільки розрахунок не містить нарахування інфляції на суму боргу за кожною видатковою накладною окремо, з урахуванням часткових оплат.

Крім того, відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Однак, розрахунок Позивача інфляційних втрат містить нарахування цих втрат за місяці, в яких виник борг.

У зв'язку з цим суд за наявними матеріалами самостійно розрахував інфляційні втрати Позивача на суму боргу 19019,72 грн., який існував в період прострочки з липня по вересень 2014 року, що складає 787,05 грн. Отже, в цій частині позовні вимоги Позивача про стягнення інфляційних втрат суд задовольняє частково на суму 787,05 грн., як таку, що доводиться матеріалами справи.

Заперечення Відповідача про оплату спірних поставок товару суд вважає необґрунтованими, оскільки не доводиться матеріалами справи у вигляді платіжних доручень з призначенням платежу за спірні поставки.

Судові витрати у справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85, 111-28, 116-117 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Дніпро" на користь Дочірнього підприємства "АВТОМАЗ-УКРАЇНА" 14527,64 грн. основного боргу, 1743,44 грн. пені, 3803,94 грн. штрафу, 175,09 грн. 3% річних, 787,05 грн. інфляційних витрат та судові витрати у розмірі 1750,15 грн.

В частині позовних вимог про стягнення 923,79 інфляційних втрат відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржено протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся
Повне рішення складено-16.03.15р.