ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Справа № 911/475/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхарчпродсервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2»

про стягнення 31 068, 44 грн.

Представники:

від позивача: Калініченко В.В.

від відповідача: не з'явилися

суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача 31 068, 44 грн. заборгованості за договором поставки № 2096 від 13.11.2013.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо сплати вартості поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.02.2015 порушено провадження у даній справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 05.03.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.03.2015 розгляд справи відкладено на 19.03.2015 у зв'язку з нез'явленням у судове засідання представників сторін та невиконанням ними вимог суду.

19.03.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшов супровідний лист б/н б/д (вх. № 6333/15 від 19.03.2015), до якого додано документи по справі.

Присутні у судовому засіданні 19.03.2015 представник позивача надав суду документи по справі, повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду справи, про що свідчить наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надіслав.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 19.03.2015, відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

13.11.2013 між сторонами укладено договір поставки № 2096, за умовами якого позивач зобов'язався постачати і передавати у власність відповідача, а відповідач - приймати і оплачувати товари згідно з замовленнями відповідача та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору, на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.7 договору право власності і ризик випадкової загибелі або пошкодження товарів переходить від позивача до відповідача з моменту, коли товари поставлено відповідачу вивантаженим на приймальну платформу магазину, і сторони підписали накладну, що засвідчує те, що товари були отримані відповідачем.

Згідно з п. 2.9 договору позивач буде вважатися таким, який виконав зобов'язання поставки товару, якщо він поставив товари в магазин, зазначений у замовлені відповідача, із усією супроводжувальною документацією, яка вимагається чинним законодавством України та цим договором, і якщо внаслідок прийняття було встановлено, що товари повністю відповідають вимогам, передбаченим законодавством України, умовам замовлення відповідача та цьому договору.

Пунктом 2.11 договору передбачено, що якщо позивач доставляє товари у меншій кількості, ніж зазначено у замовлені, відповідач має право прийняти товар і зробити відповідне коригування у накладній, у випадку наявності різниці між кількістю, зазначеною у накладній та фактичною кількістю товару, яка також підписується представником позивача.

Відповідно до п. 2.13 договору товари приймаються за кількістю та якістю у відповідному магазині, куди товари поставляються, на підставі товаросупровідних документів, які підтверджують якість та повноту товарів. Відсутність, неповнота або неналежне оформлення вантажних та товаросупровідних документів є достатньою підставою для відмови в отриманні товарів.

Згідно з п. 3.1 договору позивач поставляє, а відповідач оплачує товари за цінами, зазначеними у специфікації, затвердженої сторонами.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що відповідач здійснює вчасний розрахунок за товари. Оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок позивача, зазначений у ст. 9 цього договору, протягом терміну платежу зазначеного у п. 1.1 додатку № 3 «Спеціальні умови», за умови, що сума платежу не менше 50, 00 грн., та що позивач надасть належним чином оформленні рахунки та накладні на адресу відповідача, яка вказана у ст. 9. Якщо позивач не надасть рахунки та накладні вчасно, відповідач має право затримати розрахунок на відповідний час затримки у наданні документів. Відповідач зобов'язаний попередити позивача про недоліки у одержаних рахунках-фактурах та/чи накладних. Платіжне зобов'язання вважається виконаним відповідачем після списання коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до п. 8.1 договору цей договір укладений строком до 31 грудня 2014 року. Строк дії цього договору автоматично подовжується на додаткові однорічні терміни у випадку, якщо не менше ніж на 30 днів до закінчення його строку дії будь-яка сторона не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір припинити його дію.

Пунктом 1.1 додатку № 3 «Спеціальні умови» передбачено, що відповідач оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень у магазинах відповідача протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що позивач надасть належним чином оформлені рахунки та накладні на адресу відповідача, яка вказана у ст. 9 договору протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки. Якщо у позивача є борги по документам, відповідач має право затримати розрахунок на відповідний час затримки наданих документів.

На виконання умов договору поставки № 2096 від 13.11.2013 позивач за період з 11.12.2013 по 28.01.2014 по видаткових накладних № УС-001349 від 28.01.2014 на суму 3 681, 90 грн., № УС-001348 від 28.01.2014 на суму 1 758, 60 грн., № УС-001071 від 22.01.2014 на суму 3 589, 80 грн., № УС-001010 від 21.01.2014 на суму 900, 00 грн., № УС-001009 від 21.01.2014 на суму 3 189, 24 грн., № УС-001004 від 21.01.2014 на суму 1 747, 80 грн., № УС-009294 від 26.12.2013 на суму 3 357, 00 грн., № УС-009295 від 25.12.2013 на суму 7 243, 50 грн., № УС-009279 від 25.12.2013 на суму 2 143, 50 грн., № УС-009268 від 25.12.2013 на суму 1 789, 50 грн., № УС-009262 від 25.12.2013 на суму 10 920, 00 грн., № УС-009325 від 24.12.2013 на суму 9 562, 50 грн., № УС-009324 від 24.12.2013 на суму 3 040, 50 грн., № УС-008909 від 19.12.2013 на суму 1 730, 10 грн., № УС-008059 від 11.12.2013 на суму 20 347, 50 грн., № УС-008296 від 13.12.2013 на суму 63 000, 00 грн., № УС-008774 від 17.12.2013 на суму 2 690, 40 грн., № УС-008778 від 17.12.2013 на суму 6 830, 40 грн., № УС-008575 від 18.12.2013 на суму 3 274, 50 грн., № УС-008578 від 18.12.2013 на суму 9 849, 60 грн., № УС-008705 від 18.12.2013 на суму 2 280, 00 грн. та № УС-008905 від 19.12.2013 на суму 4 791, 60 грн. поставив відповідачу товар на загальну суму 167 717, 94 грн., а відповідач згідно вказаних накладних та приймальних актів № 281 від 29.01.2014, № 302 від 22.01.2014, № 3796 від 26.12.2013, № 1811 від 12.12.2013, № 7959 від 20.12.2013 прийняв товар на загальну суму 164 095, 14 грн. Копії зазначених документів залучено до матеріалів справи, оригінали у судовому засіданні оглянуті.

Разом з тим, позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату товару за вищезазначеними видатковими накладними, копії яких залучено до матеріалів справи.

Проте, в порушення своїх договірних зобов'язань, відповідач за отриманий товар за вказаними накладними та рахунками розрахувався частково, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 31 068, 44 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією вих. № 18/УХПС від 19.01.2015 з вимогою сплатити існуючу заборгованість за поставлений товар. В підтвердження надсилання вказаної претензії позивачем до суду надано фіскальний чек № 2610 від 23.01.2015 та опис вкладення у цінний лист від 23.01.2015, копії яких залучено до матеріалів справи.

Проте, відповідач не виконав свого зобов'язання щодо здійснення оплати за отриманий товар, на претензію не відповів, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач заявлених до нього вимог щодо стягнення заборгованості за отриманий товар не спростував, у судове засідання своїх представників не направив, належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання ним зобов'язань за договором поставки № 2096 від 13.11.2013 суду не надав.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що сторонами було підписано акт звіряння взаємних розрахунків від 14.11.2014, у якому зазначено, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрхарчпродсервіс» складає 31 068, 44 грн. Зазначений акт підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що поставка товару була здійснена на виконання умов договору поставки № 2096 від 13.11.2013, строк оплати товару настав, доказів оплати товару відповідачем не надано, борг перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 31 068, 44 грн. заборгованості (основного боргу) за договором поставки № 2096 від 13.11.2013 є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 32-34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхарчпродсервіс» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2» (09000, Київська область, Сквирський район, місто Сквира, вулиця Леніна, будинок 22, ідентифікаційний код - 35231874) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрхарчпродсервіс» (01135, місто Київ, вулиця Золотоустівська, будинок 2/4, квартира 3, ідентифікаційний код - 38467912) 31 068 (тридцять одна тисяча шістдесят вісім) грн. 44 коп. - основного боргу та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено: 24.03.2015.

Суддя Т.В. Лутак