ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 рокуСправа № 912/628/15-г
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Вавренюк Л. С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/628/15-г

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Кіровоград

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Ніка", с. Обознівка Кіровоградського району Кіровоградської області

про стягнення 162 564, 02 грн.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, особисто;

від відповідача - участі не брали.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Ніка" на користь позивача заборгованості за виконані механізовані сільськогосподарські роботи в розмірі 125 511,00 грн., збитків від інфляції в розмірі 20 675,59 грн., штрафу в розмірі 13 551,10 грн. та 3% річних у розмірі 2 826,33 грн., загалом - 162 564,02 грн.

У судовому засіданні 18.03.15 р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач участі в судовому засіданні не брав, вимог суду не виконав, заперечень або будь - яких пояснень по суті спору суду не надав, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання 22.02.15 р. товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Ніка" ухвали суду про порушення провадження у справі від 19.02.15 р. (а.с. 26).

Разом з тим, 17.03.15 р. до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на інший час та дату, мотивоване неможливістю явки повноважного представника у зв'язку з перебуванням юрисконсульта підприємства у відпустці з 10.03.15 р. по 25.03.15 р. (а.с. 28).

Господарський суд дійшов висновку, що клопотання відповідача, з підстав, що у ньому зазначені, задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, брати участь в господарських засіданнях є правом сторони, а не її обов'язком.

Відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити, за необхідності, участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ч. ч. 1 - 5 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст. 32 - 34 Господарського процесуального кодексу України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні (пункт 3.9.1. постанова Пленуму ВГС України № 18 від 06.12.11 р.).

Однак, в супереч, вимог ст.ст. 33 - 34 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем не надано до суду відповідних доказів.

При цьому, господарським судом враховано, що копію ухвали суду відповідачем отримано 22.02.15 р., тобто до початку відпустки юрисконсульта підприємства, а, отже, у відповідача було достатньо часу для надання до суду обґрунтованих пояснень або заперечень по суті позовних вимог та доказів на підтвердження своїх доводів, а також вирішення питання щодо визначення іншого повноважного представника, з метою його участі у судовому засіданні.

Крім того, господарський суд звертає увагу на те, що пунктом 9 ухвали господарського суду про порушення провадження у даній справі від 19.02.15 р. доведено до відома сторін, що їх неявка в судове засіданні не тягне за собою відкладення розгляду справи та не перешкоджає її розгляду по суті; явка представників сторін в судове засідання, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковою господарським судом не визнавалась.

З огляду на викладене, неявка сторони відповідача в судове засідання не є підставою для відкладення розгляду даної справи.

Враховуючи наведене, у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

08.04.14 р. між товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Ніка" (далі - Замовник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - Виконавець) укладено угоду підряду на виконання механізованих сільськогосподарських робіт № 08042014 (далі - Договір, а.с. 8-11).

Характер робіт та їх обсяг погоджено сторонами у розділі 2 Договору.

Пунктами 5.1. - 5.2. Договору передбачено, що вартість виконаних робіт визначається згідно виставлених рахунків; сторони домовились, що ціни на виконані роботи встановлюються таким чином: акти виконаних робіт складаються за кожний окремий об'єм (поле). Розрахунок за кожний об'єм проводиться на протязі 10 банківських днів після виконання робіт та виставлених рахунків, що надалі буде відображено в акті виконаних робіт.

У розділі 6 Договору сторонами визначено порядок розрахунків за Договором.

Так, згідно п.п. 6.1. - 6.2. Договору, Замовник розраховується з Підрядником коштами на розрахунковий рахунок згідно цін, виставлених в п. 5.2. даного Договору; розрахунок по цьому Договору повинен розпочатися не пізніше трьох днів після підписання акта виконаних робіт.

Відповідно до п. 9.1. Договору, здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом після звірки та підрахунку об'ємів виконаних робіт. Після підписання акту Виконавець виписує Замовнику остаточний рахунок на виконані роботи.

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту його остаточного виконання (п. 10.1. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками Замовника та Виконавця, скріплений круглими печатками обох сторін.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду, правовідносини за якими регулюються главою 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається з Актів про виконання робіт від 15.05.14 р. на суму 30775,00 грн., від 15.05.14 р. на суму 11325,00 грн., від 15.05.14 р. на суму 49236,00 грн., від 15.05.14 р. на суму 44175,00 грн., Виконавець виконав, а Замовник прийняв виконання сільськогосподарських робіт на загальну суму 135 511,00 грн. (а.с. 13 - 16).

Перелічені вище Акти про виконання робіт підписані представниками сторін, скріплені круглими печатками позивача та відповідача.

З метою здійснення відповідачем оплати за виконані роботи, позивачем виставлено рахунок № 37 від 15.05.14 р. на загальну суму виконаних робіт в розмірі 135 511,00 грн. (а.с. 17).

Замовник за виконані роботи розрахувався лише частково, сплативши на розрахунковий рахунок Виконавця 15.12.14 р. - 10 000,00 грн., що підтверджується випискою з рахунку Виконавця та довідкою про надходження коштів (а.с. 18,19).

Решту заборгованості в розмірі 125 511,00 грн. (135 511,00 грн. - 10 000,00 грн. = 125511,00 грн.) відповідачем сплачено не було.

22.01.15 р. Виконавець звернувся до Замовника з претензією - вимогою № 1/22/01 про сплату заборгованості, що виникла за Договором (а.с. 20).

Оскільки, відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість не сплатив, позивач з метою захисту порушених прав та інтересів звернувся до суду з даним позовом.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Доказів сплати суми боргу в розмірі 125 511,00 грн. відповідач до суду не подав, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 13 551,10 грн., збитки від інфляції в розмірі 20 675,59 грн. та 3% річних у розмірі 2 826,33 грн.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 11.2. Договору, за односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх обов'язків протягом дії даного Договору винна сторона сплачує штраф у розмірі 10% вартості Договору.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Так як розрахунок штрафу в сумі 13 551,10 грн., 3% річних в сумі 2826,33 грн. та інфляційних втрат в сумі 2826,33 грн. є обґрунтованим (а.с. 21- 24), вказані вимоги також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити повністю.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Ніка" (25630, Кіровоградський район, с. Обознівка, вул. Польова, 2, код 13761835, р/р 7536 Кіровоградське відділення № 1 АТ "Сбербанк Росії", МФО 320627) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, р/р № НОМЕР_2 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805) заборгованість в сумі 162 564,02 грн., з яких: 125 511,00 грн. - основний борг, 20 675,59 грн. - інфляційні втрати, 2826,33 грн. - 3% річних, 13 551,10 грн. -штраф, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3 251,28 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.

Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про отримання поштового відправлення, за адресою: 25630, Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Обознівка, вул. Польова, буд. 2.

Повне рішення складено 23.03.2015 року.

Суддя Л.С. Вавренюк