ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р.Справа № 916/2118/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лавриненко Л.В., Пироговського В.Т.

(склад судової колегії згідно з розпорядженням голови суду)

секретар судового засідання: Самарченко К.А.

за участю:

від ПАТ «Одеський коровай» - Сон К.Е. за довіреністю №107 від 05.01.2015

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу:

Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО»

на рішення господарського суду Одеської області від 23.12.2014

у справі №916/2118/14

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО»

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Одеський коровай»

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз 20»

про стягнення 13 535,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Одеський коровай» (далі - відповідач) про стягнення 13535,50 грн. суми завданої майнової шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не повідомив позивача про настання страхового випадку, як це передбачено Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з чим у позивача виникло право регресу на підставі ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням господарського суду Одеської області від 23.12.2014 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що обовязок повідомлення особою, причетної до дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, страховика (позивача) закріплено у п. 33.1.4 ст. 33 Закону «Про обовязкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки, на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ГАЗ-33021, кузов № 330120R1507488 знаходився в оренді у ТОВ «Союз 20» на підставі договору оренди №1 від 01.03.2013 та акту приймання-передачі від 01.03.2013, відповідачу не було відомо про настання дорожньо-транспортої пригоди, яка мала місце 09.04.2013.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ВУСО» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 23.12.2014 по справі №916/2118/14 та постановити нове рішення, яким завольнити позов у повному обсязі.

Зокрема, особа яка подала апеляційну скаргу зазначає, що господарський суд Одеської області неповно встановив всі обставини справи, невірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Так, ПрАт Страхова компанія «ВУСО» стверджує, що судом першої інстанції не не враховано того, що незважаючи на договір оренди укладений між ПАТ «Одеський коровай» та ТОВ «Союз 20», ПАТ «Одеський коровай» все одно були повідомлені про настання ДТП від 09.04.2014, так як керував забезпеченим автомобілем їх працівник - Гусаков Олександр Сергійович, а не працівник орендаря - ТОВ «Союз 20».

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Філінюк І.Г., судді - Лавриненко Л.В., Пироговський В.Т.) від 19.01.2015 апеляційну скаргу ПрАт Страхова компанія «ВУСО» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.02.2015 о 10:00.

В судовому засіданні 24.02.2015 представником ПрАТ Страхова компанія «ВУСО» заявлено клопотання про призначення по справі судової технічної та почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.03.2015 о 10:00.

06.03.2015 до Одеського апеляційного господарського суду факсограмою від ПрАТ Страхова компанія «ВУСО» надійшли додаткові пояснення, з тексту якої вбачається, що ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» не наполягає на проведення почеркознавчої та технічної єкспертизи договору оренди, скільки на її думку факт знаходження водія Гусакова О. С. в трудових відносинах с ПАТ «Одеський каравай» встановлений Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2013р.

У судове засідання 10.03.2015 з'явився представник ПАТ «Одеський коровай», інші учасники процесу в судове засідання не з'явились про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, явка у судове засідання це право, а не обов'язок учасників процесу, справа може розглядатися без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні 10.03.2015 судовою колегією у задоволені клопотання ПрАТ Страхова компанія «ВУСО» про призначення по справі судової технічної та почеркознавчої експертизи відмовлено.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 01.12.2012 між позивачем (страховик) та відповідачем (страхувальник) укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АВ/9925585, за яким страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля ГАЗ 33021, державний реєстраційний номер 09519 ОВ .

Відповідно до договору оренди № 1 від 01.03.2013 укладеного між ПАТ «Одеський каравай» та ТОВ «Союз 20» та на підставі акту приймання-передачі від 01.03.2014, ПАТ «Одеський каравай» передано ТОВ «Союз 20» в оренду автомобіль ГАЗ 33021, кузов № 330120R1507488.

09.04.2013 в місті Одесі по вул. Рішельєвській сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням Гусакова О.С. та автомобіля Mersedes-benz, державний реєстраційний номер ВН 1158 ВО, що належить Монюку Леоніду Івановичу (Потерпілий). Внаслідок даної ДТП транспортний засіб Mersedes-benz, державний реєстраційний номер ВН 1158 ВО, отримав механічні пошкодження.

Відповідно до довідки УДАІ ГУМВС України в Одеській області, особою, винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП «Порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових споруд чи іншого майна», є водій Гусаков О.С. Вина Гусакова О.С. встановлена Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2013.

Відповідно до рахунку № від 18.04.2013 складеного ТОВ «Автомобільний дім Одеса», орієнтовна вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mersedes-benz, державний реєстраційний номер ВН1158ВО з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 18558 грн. 86 коп.

Страхове відшкодування потерпілій особі на підставі Договору добровільного страхування транспортного засобу №2290073/05АВ від 11.05.2012 та страхового акту № 1.001.13.04215/ VESКО14397 сплатило ПрАТ Страхова компанія «ВУСО».

09.12.2013 ПрАТ Страхова компанія «ВУСО», в порядку передбаченому ст. 601 ЦК України, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, сплатило на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» страхове відшкодування в сумі 13535 грн. 50 коп., що підтверджується страховим актом № 5232/1-24 та угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог № 09/12/2013 від 09.12.2013 укладеною між ПрАТ Страхова компанія «ВУСО» та ПрАТ «СК «АХА Страхування».

Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ Страхова компанія «ВУСО» відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування» та ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі звернення ПрАТ «СК «АХА Страхування», що сплатило страхове відшкодування потерпілій особі на підставі Договору добровільного страхування транспортного засобу №2290073/05АВ від 11.05. 2012 та страхового акту № 1.001.13.04215/ VESКО14397.

Позивач, посилаючись на п. ґ ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1187, 1172 ЦК України просить стягнути з відповідача на свою користь 13 535,50 грн.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Крім зазначеного, Закон визначає обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38).

Відповідно до підпункту 33.1.4 ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування застрахована особа має невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Статтею 38 Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у встановлені строки.

Отже, відповідно до ст. 33 Закону, таке повідомлення мало бути здійснено ТОВ «Веста Транс» не пізніше трьох робочих днів після ДТП.

Проте, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позову ПрАТ Страхова компанія «ВУСО», вказав, що відповідно до чинного Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу (страховик) не надано право після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до відповідача (страхувальника), якщо відповідач не повідомив позивача про настання страхової події на протязі трьох робочих днів, оскільки підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону - не встановлено строків протягом яких страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду повинен би був повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено, як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП.

Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 12.02.2014, та відповідно до ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою для всіх суддів України.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що факт неповідомлення страховика про ДТП не є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування, є помилковим, проте відповідно до вимог ст. 104 ГПК України таке порушення не призвело до прийняття неправильного рішення, відповідно до наступного.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відпоідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, питання про її відшкодування вирішується за принципом вини.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ГАЗ-33021, кузов № 330120R1507488 знаходився в тимчасовом користуванні у ТОВ «Союз 20» на підставі договору оренди №1 від 01.03.2013 та акту приймання-передачі від 01.03.2013, а отже відповідачу не було відомо про дорожньо-транспорту пригоду, яка мала місце 09.04.2013.

Разом з цим, доказів звернення позивача у встановленому законодавством порядку до ТОВ «Союз 20» з відповідною вимогою про відшкодування виплаченого страхового відшкодування, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Ствердження позивача, що Гусаков О.С., який керував транспортним засобом ГАЗ 33021, кузов № 330120R1507488, є працівником ПАТ «Одеський каравай», належними та попустимими доказами в ст. 33 ГПК України в ході апеляційного провадження не доведено. Посилання представника позивача на Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2013, в вступної частині якої зазначено, що Гусаков О. С. працює ПАТ «Одеський коровай», не може бути належним доказом знаходження Гусакова О. С. в трудових відносинах с ПАТ «Одеський коровай», оскільки вищевказаною постановою місцевого суду лише встановлено факт порушення з боку Гусакова О.С. п.п. 2.3а, 2.10 Правил Дорожнього Руху України, та визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124-4, 124 КпАП України. В описової частині зазначеної постанови суду, не зазначено та не встановлювався факт укладення трудового договору між Гусаковим О. С. та ПАТ «Одеський коровай», його займану посаду та інші правові підстави виникнення трудових правовідносин. Отже, обставини знаходження транспортного засобу, водій якого визнаний винним у скоєні ДТП, в орендному користуванні ТОВ «Союз 20» господарським судом Одеської області досліджені в повному обсязі, доводи апеляційної скарги ПрАТ СК «ВУСО» висновків господасрького суду першої інстанції не спростовувають.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування, а апеляційну скаргу залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 23.12.2014 по справі № 916/2118/14 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до ст. 110 ГПК України постанова може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 13.03.2015.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя В.Т. Пироговський