номер провадження справи 9/12/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015 Справа № 908/167/15-г

За позовом: Мелітопольського міжрайонного управління водного господарства (72313, Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Героїв Сталінграда, буд. 3-А)

до відповідача: Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8) в особі структурного підрозділу - Запорізької філії Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (70441, Запорізька обл., с. Біленьке, вул. Пролетарська, 30)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Якимівське міжрайонне управління водного господарства (Запорізька обл., смт Якимівка, вул. Леніна, 66)

про стягнення суми 3873,44 грн.

Суддя Боєва О.С.

За участю представників:

Від позивача: Мустяц Т.С. (дов. № 064 від 30.01.15), Івасенко В.І. (дов. № 080 від 09.02.15)

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 3136 грн. основного боргу, суми 737,44 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.01.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/167/15-г, судове засідання призначено на 10.02.2015р. Ухвалою суду від 10.02.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 26.02.2015р., потім - на 10.03.2015р.

10.03.2015р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

06.02.2015р. на електронну адресу суду від ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю. В якому зазначено, що в позовній заяві в якості відповідача зазначено ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" в особі структурного підрозділу Запорізької філії ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", однак Запорізька філія є відокремленим структурним підрозділом ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" без права юридичної особи. Отже розгляд справи № 908/167/15-г про спір між позивачем та ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" повинен здійснюватись за місцезнаходженням юридичної особи, тобто в господарському суді м. Києва. Просить матеріали справи № 908/167/15-г направити за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Аналогічне клопотання надійшло до суду 09.02.2015р., яке було направлене засобами поштового зв'язку.

Суд, розглянувши клопотання про передачу справи за територіальною підступністю до господарського суду м Києва, відмовив у його задоволенні у зв'язку з наступним.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Статтею 28 ГПК України передбачено, що повноваження сторони або третьої особи від імені юридичної особи може здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

Із змісту положень ст. 95 ЦК України слідує, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Згідно приписів п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами. Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

Пунктом же 20.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» визначено, що територіальна підсудність справи за участю відособленого підрозділу юридичної особи визначається відповідно до вимог статті 15 ГПК за місцем знаходження відособленого підрозділу, якому надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи. Господарським судам слід також враховувати, що, оскільки відособлений підрозділ юридичної особи діє у межах наданих йому повноважень, то подання позову за місцем знаходження цього підрозділу правомірне лише тоді, коли спір випливає саме з його діяльності. У разі відсутності у відособленого підрозділу відповідних повноважень та/або коли спір не пов'язаний з діяльністю цього підрозділу, позовні матеріали або справа надсилаються за підсудністю до господарського суду за місцем знаходження юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення Мелітопольського міжрайонного управління водного господарства з позовною заявою до суду слугувало невиконання умов договору про надання послуг з транспортування води водокористувачам № 72 від 19.03.2013р., який укладено, зокрема, з Якимівською дослідною станцією Запорізької філії ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", при цьому договір підписано Морозовою В.С. на підставі довіреності. Замовником послуг за даним договором є також Якимівська дослідна станція Запорізької філії ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу". Тобто, даний спір пов'язаний саме з діяльністю Запорізької філії ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу".

Крім того, у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 31.01.2015р., містяться дані про відокремлені підрозділи юридичної особи - Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", серед яких, зокрема, значиться Запорізька філія ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу".

Крім того, клопотання ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" про передачу справи за територіальною підступністю до господарського суду м Києва документально не підтверджено.

Позивач підтримав позовні вимоги на підставах зазначених у позові, зазначивши, зокрема, про наступне. Відповідно до умов договору про надання послуг з транспортування води водокористувачам № 72 від 19.03.2013р. відповідач зобов'язався сплачувати вартість послуг з транспортування води з Каховського водосховища до точки водовиділу. Однак, в порушення умов договору, відповідачем не були сплачені послуги транспртування води у травні 2013р. на суму 3136 грн. У зв'язку з чим, на підставі ст. 193 ГК України, ст.ст. 530,629 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача суму 3136 грн. заборгованості, а також суму 737,44 грн. пені.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, про причини неявки суд не повідомив, витребувані документи та письмовий відзив не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, ухвали суду направлялись на адресу, вказану в позовній заяві та у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 70441, Запорізька область, с. Біленьке, вул. Пролетарська, буд. 30; а також на адресу: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8. Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, у своїй заяві, яка надійшла до суду 10.03.2015р., зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. В зв'язку у участю юрисконсульта Якимівського МУВГ в іншому судовому засіданні, простить розглянути справу без його участі за наявними матеріалами.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

19.03.2013р. між Мелітопольським міжрайонним управлінням водного господарства (виконавець-1, позивач у справі), Якимівським міжрайонним управлінням водного господарства (виконавець-2, третя особа) та Якимівською дослідною станцією Запорізької філії ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (замовник, відповідач) був укладений договір про надання послуг з транспортування води водокористувачам по 3 МК Якимівського МУВГ № 72, відповідно до умов якого, виконавець-1 зобов'язується здійснити забір води з Каховського водосховища та поставити її до точки водовиділу виконавця-2, а замовник в свою чергу сплатити вартість послуг з транспортування води (п. 1.1. договір).

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2013р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором (п. 6.1. договору).

Відповідно до п. 2.1.1, п. 2.1.2 договору виконавець-1 зобов'язався на основі заявки виконавця-2 виписати кожному замовнику рахунок на попередню оплату водоподачі, після чого передати їх виконавцю-2. Після надходження коштів на рахунок виконавця-1 надати інформацію виконавцю-2 про оплачені обсяги, включити в роботи державні насосні станції та забезпечити подачу замовленого замовником обсягу води в точку водовиділу виконавця-2.

Відповідно ж до п. 2.1.3 договору виконавець-1 зобов'язався не пізніше останнього робочого дня місяця виписати акти подачі прийому води та вручити їх виконавцю-2 для підписання виконавцем-2 і замовником.

У пункті 2.3.4 договору визначено зобов'язання виконавця-2 передавати рахунки замовникам та забезпечувати підписання актів подач-прийому води до 4 числа місяця наступного за звітним.

Зобов'язання замовника, передбачені зокрема, п. 2.5.3 договору, а саме: здійснювати 100% передоплату послуг подачі води на розрахунковий період та спільно з виконавцем-2 підписувати наданий виконавцем-1 акт подачі-прийому води до 4 числа місяця наступного за звітним.

Згідно з п. 3.1 договору вартість послуг з подачі води визначається протоколом погодження договірної ціни на послуги транспортування води (додаток № 1). Так, додатком № 1 сторонами досягнута згода про договірну ціну на послуги з транспортування води з врахуванням ПДВ в розмірі 0,056 грн./м.куб., в т.ч. ПДВ 0,009 грн./м.куб.

Пунктами 3.2, 3.3 договору встановлено, що замовник щомісячно, до 05 числа поточного числа на підставі виставленого виконавцем-1 рахунку здійснює 100% оплату вартості послуг з подачі замовлених обсягів води. Розрахунки за надані послуги проводяться в безготівковій формі, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок виконавця-1.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту подачі-прийому води за травень 2013р., складеному та підписаному віконавцем-1, виконавцем-2 та замовником, у період з 26.04.2013р. по 27.05.2013р. було здійснено транспортування води на суму 3136 грн. Для здійснення оплати відповідачу було виставлено рахунок № 72/5 від 03.06.2013р. на суму 3136 грн.

Однак вказана в акті та рахунку сума в установлений договором строк відповідачем сплачена не була. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання послуг з транспортування води водокористувачам по 3МК Якимівського МУВГ № 72 від 19.03.2013р. складає суму 3136 грн.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач доказів виконання зобов'язання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми основного боргу не надав.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за послуги з транспортування води в розмірі 3136 грн. підтверджується матеріалами справи.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 3136 грн. основного боргу є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 737,44 грн. за період з 20.06.2013р. по 10.11.2014р.

Пунктом 5.1. договору сторонами визначено, що у разі невиконання кінцевих розрахунків до 20 числа місяця наступного за звітним місяцем, відповідач оплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати послуг.

Відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно ж до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Аналогічний припис містить п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок пені, суд вважає за необхідне скорегувати його в частині визначення періоду, обмеживши нарахування пені шістьома місяцями. Так, пеня повинна нараховуватися за період з 20.06.2013р. по 19.12.2013р., сума пені, при цьому, становить 209,04 грн.

Таким чином, до стягнення підлягає сума 209,04 грн. пені за період з 20.06.2013р. по 19.12.2013р.

Отже, в цілому, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8; ) в особі структурного підрозділу - Запорізької філії Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (70441, Запорізька область, с. Біленьке, вул. Пролетарська, 30; ) на користь Мелітопольського міжрайонного управління водного господарства (72313, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв Сталінграда, буд. 3-А; ) суму 3136 (три тисячі сто тридцять шість) грн. основного боргу, суму 209 (двісті дев'ять) грн. 04 коп. пені, суму 1577 (одна тисяча п'ятсот сімдесят сім) грн. 77 коп. витрат зі сплати судового збору.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С. Боєва

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Повне рішення підписано 17.03.2015р.