РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015Справа №910/419/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово- експлуатаційна контора "Житлоексплуатація"

До Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

Про зобов'язання вчинити дії

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Рибай Л.В. - директор

Від відповідача Гаркавенко С.В. - представник

Суть спору:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово- експлуатаційна контора "Житлоексплуатація" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 15.01.2015 порушено провадження у справі № 910/419/15-г та призначено розгляд справи на 04.02.2015.

В судовому засіданні 04.02.2015 оголошено перерву до 13.02.2015.

05.02.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 16.02.2015 відкладено розгляд справи на 10.03.2015.

В судовому засіданні 10.03.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх.

В судове засідання 10.03.2015 представник відповідача з'явився, надав суду усні пояснення по справі.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 10.03.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2015 між позивачем та відповідачем було укладено договір на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1541408, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в договорі.

При виконанні умов договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені договором сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київської міською державною адміністрацією, чинним законодавством України. Правилами користування тепловою енергією , нормативними актами з питань користування, обліку та взаєморозрахунків за енергоносії. ( п. 2.1 Договору)

Відповідно до п. 2.5.1 Договору вимагати від постачальника надання достовірної інформації про тарифи на теплову енергію та відшкодування , умови оплати та методику розрахунків, нарахування, режими тепло споживання тощо.

Відповідно до розділу 3 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання умов договору, невірність застосування тарифів і достовірність нарахувань за фактично відпущену теплову енергію.

Додатком 2 до Договору передбаченого, що розрахунки за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, встановленими відповідачу Управлінням цінової політики КМДА, затвердженими Розпорядженнями КМДА. Сторонами було погоджено, що з моменту початку дії Договору застосовується тариф, що встановлений Розпорядженням КМДА № 2249 від 10.12.2004.

Управлінням цінової політики КМДА були затверджені тарифи на 2010 рік, а саме Розпорядженнями КМДА № 1332, № 1333, № 1335, № 191, № 392.

Як зазначається позивачем та вбачається із матеріалів справи, тарифи що встановлені Розпорядженням № 1332, № 1333, № 1335, № 191, № 392 є нечинними на підставі рішень суду (Ухвала Вищого адміністративного суду України від 19.06.2014, Постанова Верховного суду України від 08.12.2014), а розрахунки по тарифам що були встановлені даними Розпорядженнями незаконними.

Позивач вважає, що розрахунок між сторонами повинен проводитись згідно Розпорядження КМДА від 20 червня 2002 № 1245.

Відповідач не погоджується із зазначеним позивачем, адже перерахувати нарахування за період 01.01.2010 по 31.12.2010 не можливо з причин нерентабельності вартості теплової енергії.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не наведено обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка 5, ) здійснити перерахунок по Договору на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1541408 від 20.10.2005 року за період з 01.01.2010-31.12.2010 на загальну суму 172 538 (сто сімдесят дві тисячі п'ятсот тридцять вісім) грн.

3. Стягнути із Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл.. І. Франка 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-експлуатаційна контора "Житлоексплуатація" (03048, м. Київ, вул. Ернста, буд. 12, оф. 62-а, ) судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.03.2015

Суддя Л.В. Прокопенко