ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р. Справа № 909/514/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Давид Л.Л. Данко Л.С.

при секретарі судового засідання Лялька Н.Р.,

за участю представників:

прокуратури: Макогон Ю.

від позивача: Візінський В.В.

від відповідача: Калівошко А.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Івано - Франківської області, вих. № 05/3-392вих-14 від 18.07.2014

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2014 (суддя Шіляк М.А.)

у справі № 909/514/14

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Снятинське АТП-12642", м. Снятин

до відповідача: Снятинської міської ради Івано-Франківської області, м. Снятин

про визнання недійсним та скасування рішення сесії Снятинської міської ради Івано-Франківської області "Про вилучення земельних ділянок" від 01.03.2012 № 320-15/2012 в частині вилучення в товариства з обмеженою відповідальністю "Снятинське АТП-12642" земельної ділянки площею 3,00 га, переведення вилучених земель у землі запасу міської ради та внесення змін у форму 6-зем.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Снятинське АТП-12642" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Снятинської міської ради Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування рішення сесії Снятинської міської ради Івано-Франківської області "Про вилучення земельних ділянок" від 01.03.2012 № 320-15/2012 в частині вилучення в товариства з обмеженою відповідальністю "Снятинське АТП-12642" земельної ділянки площею 3,00 га, переведення вилучених земель у землі запасу міської ради та внесення змін у форму 6-зем.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2014 у справі № 909/514/14 позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсним та скасовано рішення сесії Снятинської міської ради Івано-Франківської області "Про вилучення земельних ділянок" від 01.03.2012 № 320-15/2012 в частині вилучення в товариства з обмеженою відповідальністю "Снятинське АТП-12642" земельної ділянки площею 3,00 га, переведення вилучених земель у землі запасу міської ради та внесення змін у форму 6-зем.

При винесенні рішення місцевий господарський суд виходив, зокрема з того, що колишній директор ТОВ «Снятинське АТП-12642» Печенюк В.М. перевищив свої повноваження, передбачені статутом товариства, направивши на адресу Снятинської міської ради лист № 5 від 24.01.2012 з проханням вилучити земельну ділянку площею 3 га у зв'язку з її невикористанням підприємством та внести відповідні зміни у статистичну звітність форми 6-зем.

Також, суд зазначив, що позивач використовує земельну ділянку на підставі державного акту на право простійного користування землею № 000243, виданого 17.09.1998 ВАТ «Снятинавто», як правонаступник даного підприємства, і на спірній земельній ділянці наявні об'єкти нерухомості, власником якого є позивач.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, заступник прокурора Івано-Франківської області звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2014 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в позові повністю, мотивуючи свої доводи порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, покликається на те, що при розгляді справи не перевірялось питання правонаступництва позивача ВАТ «Снятинавто».

Також, зазначає, що позивач не відноситься до підприємств державної чи комунальної власності, відтак, не може бути землекористувачем земельної ділянки площею 3, 9828 га на підставі державного акту про право постійного користування землею № 000243, виданого 17.09.1998 ВАТ «Снятинавто», як правонаступник даного підприємства.

Крім того, вказує що місцевий господарський суд без вивчення статуту позивача та питань, які відносяться до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, безпідставно дійшов висновку про перевищення колишнім директором Печенюком В.М. своїх службових повноважень. Також зазначає про неаргументованість висновку суду, що вирішення питання вилучення земельної ділянки товариства, відносить до основного напрямку його діяльності, яким насправді є надання послуг із перевезення пасажирів та вантажів.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 07.08.14 у складі колегії суддів: головуючий суддя: Юрченко Я.О., судді Давид Л.Л., Хабіб М.І. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 25.09.2014.

На адресу суду від скаржника надійшли заяви (вих. № 05/3-45вих-14 від 04.08.2014) з проханням прийняти відмову від апеляційної скарги.

Розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.2014 у зв'язку з перебуванням судді Хабіб М.І. у відпустці, у склад судової колегії внесено зміни, замість судді Хабіб М.І. введено суддю Зварич О.В.

В судовому засіданні 25.09.2014 прокурор підтримав заяву про відмову від апеляційної скарги. Представник позивача не заперечив проти задоволення такої заяви.

Представник відповідача заперечив проти задоволення заяви про відмову від апеляційної скарги та просив розглянути спір по суті.

Відтак, у зв'язку з необхідністю з'ясування наявності чи відсутності обставин, передбачених ч. 6 ст. 22 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку доцільність відкладення розгляду справи.

20 жовтня 2014 року від заступника прокурора Івано-Франківської області надійшло клопотання, в якому останній просив лист прокуратури Івано-Франківської області № 05/3-425 вих. 14 від 04.08.2014 помилково направленим та не брати його до уваги.

Розпорядженням голови суду від 27.10.2014 у зв'язку з перебуванням судді Давид Л.Л. у відрядженні у склад судової колегії замість судді Давид Л.Л. введено суддю Хабіб М.І.

28 жовтня 2014 року відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 96 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2014 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Снятинське АТП - 12642» відмовити.

В судовому засіданні 28.10.2014 прокурор підтвердив помилковість направлення листів прокуратури Івано-Франківської області № 05/3-425 вих. 14 від 04.08.2014 та просив не брати їх до уваги. За згодою учасників судового процесу, в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Від представника позивача 25.11.2014 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній вказував про необґрунтованість доводів, викладених в апеляційній скарзі, відтак, просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема, вказував, що ТОВ «Снятинське АТП - 12642» з Печенюком В.М. укладено трудовий контракт, відповідно до п. 3.3. якого, директор приймає рішення, зокрема щодо володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, у тому числі земельними ділянками, які перебувають у власності чи користуванні товариства, виключно за наявності письмової згоди загальних зборів учасників товариства (протоколу, рішення, розпорядження, спеціальне доручення).

Також, зазначає про безпідставність посилання скаржника на те, що позивач не може користуватись земельною ділянкою на праві постійного користування, оскільки не входить до суб'єктів, вказаних в ст. 92 ЗК України, оскільки дана стаття не скасовує та не обмежує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законом випадках станом на 1 січня 2002 року.

Щодо правонаступництва, з посиланням на ст. 56 ГК України та ст. 108 ЦК України стверджує, що оскільки ТОВ «Снятинське АТП - 12642» є правонаступником реорганізованого ВАТ «Снятинавто», до нього також перейшло право постійного користування землею.

Звертає увагу на те, що оскаржуваним рішенням Снятинської міської ради вилучено у позивача частину земельної ділянки, керуючись, зокрема, п. 1 ст. 142 ЗК України, поряд з цим, вищевказана стаття регулює порядок добровільної відмови від права власності або права постійного користування земельною ділянкою.

В судовому засіданні 25.11.2014 оголошувалась перерва.

9 грудня 2014 року від представника позивача надійшли доповнення до заперечень на апеляційну скаргу, в яких останній з посиланням на Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про Державний земельний кадастр» вказує, що незалежно від присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, право власності (користування) якого виникло до 2004 року вважаються сформованими.

Також, зазначає, що право постійного користування у позивача ніхто не припиняв, а Державний акт на право постійного користування у ТОВ «Снятинське АТП-12642», як правонаступника ВАТ «Снятинавто» ніхто не вилучав, не скасовував та жодних змін не вносив, відтак, ТОВ «Снятинське АТП-12642» фактично користується земельною ділянкою на праві постійного користування з 1998 року.

Крім того, вказує, що заява про вилучення та сам факт вилучення земельної ділянки унеможливлює здійснення товариством свого основного виду діяльності, оскільки на вилученій землі знаходяться основні виробничі будівлі та споруди.

Зазначає про порушення вимог статей 79, 123, 149 ЗК України, ст.ст. 20, 50 ЗУ «Про землеустрій», оскільки під час вилучення земельної ділянки, проект землеустрою міською радою не замовлявся та не виготовлявся, державну експертизу не проходив, земельна ділянка в Державному земельному кадастрі не зареєстрована. Крім цього, вказує, що не зрозуміло, яка саме частина земельної ділянки вилучається та які її межі.

В судовому засіданні 09.12.2014 оголошувалась перерва до 12.01.2015.

Від позивача 12.01.2015 надійшли письмові пояснення, в яких останній вказує, з посиланням на лист слідчого СВ Снятинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області № 71 від 12.01.2015, що згідно даних Відділу Держземагенства у Снятинському районі, відповідно до статистичної звітності Форми 6-зем, за ТОВ «Снятинське АТП-12642» станом на 01.01.2012 закріплена земельна ділянка за адресою: м. Снятин, вул. Річна, 9, розміром 3, 9828 га, з яких 1, 3870 га знаходиться в межах населеного пункту м. Снятин, решта земельної ділянки, а саме 2, 5958 га, знаходиться за межами населеного пункту м. Снятин. Зазначає, що вищевказані обставини були встановлені СВ Снятинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області в межах досудового розслідування щодо перевищення директором ТОВ «Снятинське АТП-12642» Печенюком В.М. наданих йому повноважень за ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 12.01.2015 у зв'язку з перебуванням судді Зварич О.В. у відпустці, у склад судової колегії внесено зміни, замість судді Зварич О.В. введено суддю Давид Л.Л.

В судових засіданнях 12.01.2015 та 10.02.15 оголошувалась перерва.

10 березня 2015 року від представника відповідача надійшло клопотання, до якого останній додав лист відділу Держземагенства у Снятинському районі, в якому вказано, що земельна ділянка площею 3, 9828 га знаходиться в межах міста Снятин по вул. Річна, 9 і відомості, які були занесені до державної статистичної звітності станом на 01.01.2012 вважають такими, які некоректно занесені у зв'язку з допущеною помилкою. Також, додано лист СВ Снятинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області № 251 від 16.01.2015, в якому останній просив лист № 71 від 12.01.2015 до уваги не брати.

У зв'язку з перебуванням судді Хабіб М.І. у відпустці, розпорядженням голови суду від 10.03.2015 у склад судової колегії внесено зміни, замість судді Хабіб М.І. введено суддю Данко Л.С.

В даному судовому засіданні прокурор та представник відповідача підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2014 та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача підтримав доводи, викладені у запереченнях на апеляційну скаргу, доповненнях до неї, письмових поясненнях та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, заперечень на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2014 у справі № 909/514/14 - залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що учасники утворили юридичну особу в організаційно-правовій формі товариства з обмеженою відповідальністю "Снятинське АТП-12642", яке було створено шляхом перетворення Відкритого акціонерного товариства "Стятинавто", що відображено в п. 1.1. статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Снятинське АТП-12642». Також, в вищевказаному пункті статуту вказано, що товариство з обмеженою відповідальністю «Снятинське АТП-12642» є правонаступником усього майна, усіх прав та обов'язків відкритого акціонерного товариства «Снятинавто».

Відкрите акціонерне товариство "Стятинавто" на підставі Державного Акта на право постійного користування від 06.03.1998 серії ІІ ІФ № 000867 користувалось земельною ділянкою площею 3,9828 га, яка знаходиться по вул. Річна, 9 в м. Снятин.

Рішенням сесії Снятинської міської ради № 275-13/2011 від 23.12.2011 вирішено надати дозвіл товариству з обмеженою відповідальністю "Снятинське АТП-12642" в особі директора Василя Матвійовича Печенюка на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку в оренду площею 3,9828 га для обслуговування нежитлових приміщень по вул. Річна, 9 в м. Снятин.

Директор Печенюк Василь Матвійович звернувся до Снятинської міської ради Івано-Франківської області із заявою № 5 від 24.01.2015, в якій вказував, що адміністрація ТОВ «Снятинське АТП-12642» просить вилучити земельну ділянку площею з (три) га, у зв'язку з тим, що товариство нею не користується та внести зміни в 6-зем.

Рішенням сесії Снятинської міської ради № 320-15/2012 від 01.03.2012 "Про вилучення земельних ділянок" вирішено:

1. Вилучити із землекористування ТОВ "Снятинське АТП-12642" в особі директора Василя Матвійовича Печенюка, земельну ділянку площею 3,00 га по вул. Річна, 9 в м. Снятин

2. Перевести у землі запасу міської ради вилучені земельні ділянки

3. Внести зміни у форму 6-зем.

Як вбачається з п. 2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

Згідно з ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Зазначеною статтею передбачено вичерпний перелік організаційних форм юридичних осіб, які набувають право постійного користування землею, в який не входять суб'єкти господарювання приватної форми власності.

Поряд з цим, у рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що використання терміна "набувають", що означає "ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь", після набрання чинності статтею 92 Кодексу свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення. Тому підстав визнавати статтю 92 Кодексу неконституційною немає.

Вищевказаним рішенням визнано неконституційним пункт 6 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України в частині зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення, оскільки встановлення такого обов'язку потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини другої статті 14, частини другої статті 41 Конституції України. У зв'язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу.

Відповідно до ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Статтею 149 ЗК України визначено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Відповідно до частини п'ятої статті 59 Господарського кодексу України припинення суб'єкта господарювання здійснюється відповідно до закону. Припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду.

Відповідно до ст. 108 ЦК України, перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходить усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Враховуючи зазначене, у разі зміни організаційно-правової форми підприємства до його правонаступника переходить і право на земельну ділянку, таке право на землю позивач мав реалізувати шляхом виготовлення технічної документації із землеустрою та складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку на підставі рішення сесії Снятинської міської ради № 275-13/2011 від 23.12.2011.

Отже, позивач правомірно користується земельною ділянкою 3, 9828 га, яка знаходиться по вул. Річна, 9 в м. Снятин в порядку правонаступництва від ВАТ «Снятинавто», який користувався земельною ділянкою на підставі державного акта про право постійного користування серії ІІ ІФ № 000867 від 06.03.1998.

Як зазначав колишній директор ТОВ «Снятинське АТП-12642» Печенюк В.М., такий звернувся з заявою про вилучення земельної ділянки площею 3 га під тиском працівників міської ради, однак такі факти не є документально підтверджені, відтак не беруться судовою колегією до уваги.

Відповідно до ст. 65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.

У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Перелік питань, які відносяться до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства відображено у п. 7.2 статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Снятинське АТП-12642" (надалі - статут).

Як вбачається з п. 7.13 статуту у товаристві створюється виконавчий орган - директор, який вирішує всі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належить до виключної компетенції зборів учасників. Збори учасників можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм до компетенції директора.

Директор може прийматись на роботу на контрактній основі.

Повноваження директора можуть бути доповнені або обмежені за рішенням зборів учасників з оформленням відповідного протоколу. Копія протоколу в обов'язковому порядку направляється директору.

Як вбачається з порядку денного, відображеного в протоколі № 1/1 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Снятинське АТП-12642" від 14.12.2011, були винесені такі питання:

1. Про призначення директора ТОВ "Снятинське АТП-12642".

2. Встановлення повноважень директора щодо управління та розпорядження нерухомим майном товариства.

3. Про укладення з директором трудового контракту.

Заслухавши учасників товариства, постановили:

1. Затвердити на посаді директора товариства - Печенюка Василя Матвійовича.

2. З метою належного контролю зборами учасників за фінансово-господарською діяльністю товариства, обмежити повноваження директора Печенюка В.М., зокрема, встановити, що виключно за наявності письмової згоди загальних зборів учасників товариства (протоколу, рішення, розпорядження, спеціальне доручення) директор приймає рішення:

- щодо права в будь-який спосіб розпоряджатися грошовими коштами та майном товариства, вартість яких перевищує 20 000, 00 грн, а також укладати договори, ціна яких перевищує 20 000, 00 грн.;

- щодо права в будь-який спосіб розпоряджатися нерухомим майном, в тому числі земельними ділянками, які перебувають у власності чи користуванні товариства;

- вчинення інших дій, предметом яких є нерухоме майно, в тому числі земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні товариства.

3. Укласти з директором Печенюком В.М. трудовий контракт. Доручити Шиманському В.В. підписати трудовий контракт від зборів учасників.

Отже, статутом передбачено можливість обмеження повноважень директора за рішенням зборів учасників товариства з оформлення відповідного протоколу, що і було зроблено та відображено у вищевказаному протоколі, з наступним дублюванням в п. 3.3 трудового контракту, укладеного від загальних зборів учасників товариства Шиманським В.В. та директором Печенюком В.М. 15 грудня 2011 року.

Як вбачається з пояснень колишнього директора, такий був ознайомлений з обмеженням його повноважень.

Відтак, вирішення одноосібно директором товариства питання щодо вилучення більшої частини земельної ділянки здійснено з перевищенням повноважень.

Також, судова колегія звертає увагу на те, що подальшого схвалення дій директора не відбулось та порушились корпоративні права учасників товариства.

Статтею 30 Закону України "Про землеустрій" визначено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Порядок складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 50 Закон України "Про землеустрій").

Особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних ділянок, звертаються із заявою (клопотанням) про вибір місця розташування земельних ділянок до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. Клопотання щодо вибору місця розташування земельних ділянок за рахунок земель, вилучення (викуп) яких провадиться Кабінетом Міністрів України та Верховною Радою Автономної Республіки Крим, подаються відповідно до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

До заяви (клопотання) додаються: а) обґрунтування необхідності вилучення (викупу) та/або відведення земельної ділянки; б) позначене на відповідному графічному матеріалі бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами; в) засвідчена нотаріально письмова згода землекористувача (землевласника) на вилучення (викуп) земельної ділянки (її частини) із зазначенням розмірів передбаченої для вилучення (викупу) земельної ділянки та умов її вилучення (викупу); г) копія установчих документів для юридичних осіб, а для громадянина копія документа, що посвідчує особу.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду, що відповідачем не дотримано порядку прийняття такого рішення з огляду на наведені норми законів України.

Відтак, місцевий господарський суд правомірно задоволив позовні товариства з обмеженою відповідальністю «Снятинське АТП-12642».

Отже, доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі не спростовують правомірних висновків місцевого господарського суду, відтак не можуть слугувати підставою для зміни чи скасування рішення.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували неправомірність та безпідставність заявленого позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав його для зміни чи скасування.

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Оскільки, апеляційну скаргу подано прокурором в особі Снятинської міської ради, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.07.2014 у справі № 909/514/14 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Стягнути з Снятинської міської ради Івано-Франківської області (вул. Шевченка, буд. 70, м. Снятин, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78300; ) в дохід Державного бюджету України 609, 00 грн судового збору.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 16.03.2015

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Данко Л.С.