УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.03.2015Справа № 910/6773/15-г

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сюрприз"

про стягнення 17 879,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. № 910/5082/15-г (суддя Гумега О.В.) позовна заява № 47-843 від 26.02.2015 р. і додані до неї документи були повернуті позивачеві без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

19.03.2015 р. Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (позивач) повторно звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 47-843 від 26.02.2015 р. (вх. № 6773/15 від 19.03.2015 р.).

В порядку ст. 2-1 ГПК України позовні матеріали Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва передані на розгляд судді Гумеги О.В.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № 47-843 від 26.02.2015 р. (подана до Господарського суду міста Києва 19.03.2015 р.) і додані до неї документи підлягають поверненню позивачеві без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Зі змісту позовної заяви № 47-843 від 26.02.2015 р., яка повторно подана до Господарського суду міста Києва 19.03.2015 р., вбачається, що вона фактично подана в первісному вигляді, за виключенням останнього абзацу стор. 2 позовної заяви № 47-843 від 26.02.2015 р.

В абз. 1 стор. 2 наведеної позовної заяви стверджується, що "... внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором у частині оплати за комунальні послуги у відповідача виникла заборгованість за період з 01.10.2008 р. по 31.01.2015 р. у розмірі 10767 ... грн. 95 коп.). Натомість, сума заборгованості відповідача позивачем тільки названа, проте при цьому останнім не вказано доказів, що мають її підтверджувати.

Не вказано доказів на підтвердження вищевказаної суми заборгованості відповідача і далі по тексту позовної заяви, в тому числі і в останньому абзаці сторінки 2 позовної заяви, де позивач фактично посилається на "розробки по груп-рахункам за спірний період та платіжні вимоги-доручення" без вказання при цьому їх індивідуалізуючих ознак (номер, дата, за період, сума, тощо), в той час як таке загальне зазначення доказів не може бути свідченням вказання саме конкретно-визначених доказів, що підтверджують викладені в даній позовній заяві обставини.

Суд повторно звертає увагу, що пунктом 2.2 договору про надання послуг № 629/405 від 01.01.2011 р., на підставі якого заявлений даний позов, передбачено сплату відповідачем платежів за комунальні послуги поточного місяця, згідно табуляграм та груп рахунків постачальної організації; 4% , які повязані з нарахуванням, збором, розщепленням та обліком платежів і перерахуванням коштів виробникам комунальних послуг. При цьому відповідні табуляграми та групи рахунків за спірний період у позовній заяві не вказані та до останньої в якості додатків не додані.

Також, повторно, суд звертає увагу, що додаток № 1 до позовної заяви ("Розрахунок заборгованості за комунальні послуги") містить тільки суми нарахувань за ЦО, за ХВ, суми оплат за ЦО, за ХВ та не містить посилань на конкретно-визначені докази на підтвердження розміру відповідних сум.

Зазначене, в свою чергу, позбавляє обгрунтованості наданий позивачем розрахунок основного боргу за договором про надання послуг № 629/405 від 01.01.2011 р., а рівно позбавляє обгрунтованості і розрахунки сум 3% річних та інфляційних нарахувань, як похідних від суми основного боргу.

Згідно абз. 5 п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" підставою для повернення позовної заяви є, зокрема, незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини. Господарський суд повертає позовну заяву, що не містить обгрунтованого розрахунку стягуваної чи оспорюваної суми.

За таких обставин, у позовній заяві № 47-843 від 26.02.2015 р., поданій до Господарського суду міста Києва 19.03.2015 р., не вказано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, відсутній обгрунтований розрахунок стягуваної суми, що є підставою для повернення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, позовна заява № 47-843 від 26.02.2015 р. (подана до Господарського суду міста Києва 19.03.2015 р.) не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущеного порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того суд повторно звертає увагу, що в абз. 12 стор. 2 позовної заяви позивач стверджує, що "Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача є м. Київ, просп. Гагаріна буд. 9", втім такий витяг стосовно відповідача в додатках до позовної заяви не зазначений, а рівно до позовної заяви не доданий.

Дана обставина є важливою, оскільки відповідно до абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання. Наразі, за відсутності вищенаведеного витягу стосовно відповідача, суд позбавлений можливості перевірити місцезнаходження відповідача за адресою, вказаною у позовній заяві, за якою відповідачу направлено копію позовної заяви і доданих до неї документів.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В.Гумега