ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Справа № 927/1556/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіОвечкіна В.Е.,
суддівЧернова Є.В.,
Цвігун В.Л.,
розглянув касаційну скаргу
ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановувід 18.12.2014 р. Київського апеляційного господарського суду
у справі№927/1556/14 господарського суду Чернігівської області
за позовомПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Носівські теплові мережі" Носівської районної ради
простягнення заборгованості 14842,84 грн.
за участю представників:

позивача: Козак Н.В., дов. від 24.06.2014 №14-174;

відповідача: адвокат Зезюлькін О.В., договір від 15.03.2015;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 21.10.2014 (суддя І. Мурашко), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 (судді В. Сулім, О. Гаврилюк, О. Коротун) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з КП "Носівські теплові мережі" Носівської районної ради на користь ПАТ НАК "Нафтогаз України"- 2531,29 грн. пені, 2100,70 грн. трьох відсотків річних, 1912,63 грн. інфляційних втрат, 1740,22 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими у справі судовими рішеннями, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" - позивач у справі, - звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 21.10.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 в частині зменшення розміру пені, заявленої до стягнення на 7957 грн. 20 коп., прийняти нове рішення, яким стягнути пеню у повному обсязі. Вважає, що судами неправильно застосовано ст.233 ГК України та недотримано вимог ст.ст. 43,83 ГПК України. Суди не надали належної юридичної оцінки доводам позивача.

До Вищого господарського суду України надійшов відзив Комунального підприємства "Носівські теплові мережі" Носівської районної ради, в якому відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Вважає, що суди попередніх інстанцій ретельно дослідили у судових засіданнях всі надані сторонами докази і, врахувавши виконання зобов'язання, нетривалий час прострочки, інтереси обох сторін, - прийняли обґрунтовані та законні рішення.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

28.12. 2012 р. між сторонами був укладений договір №13/2538-БО-39 купівлі-продажу природного газу (далі - договір), предметом якого відповідно до умов договору є зобов'язання позивача (продавець) передати у власність відповідачу (покупець) у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (п.п. 1.1-1.2 договору)

Відповідно до п. 2.1 договору позивач передає відповідачу з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. газ обсягом до 148,00 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів: січень 30 тис. куб. м., лютий 30 тис. куб. м., березень 25 тис. куб. м. (І квартал 85,0 тис. куб. м.), квітень 8,00 тис. куб. м. (ІІ квартал 8,00 тис. куб. м.), жовтень 10 тис. куб. м., листопад 20 тис. куб. м., грудень 25 тис. куб. м. (ІV квартал 55,00 тис. куб. м). Обсяги газу, що планується передати за цим договором можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку. Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +/- 5% від узгодженого сторонами згідно п. 2.1 договору планового обсягу продажу газу без коригування планового обсягу.

Згідно п. 3.1 договору позивач передає відповідачу газ у пунктах приймання - передачі газу на вхідній запірній/відключаючій апаратурі відповідача. Право власності на газ переходить від позивача до відповідача в пунктах приймання - передачі. Після переходу права власності на газ відповідач несе всі ризики і приймає на себе відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

Відповідно до п. 3.3 договору, приймання - передача газу, переданого позивачем відповідачеві у відповідному місяці продажу оформлюється відповідним актом приймання - передачі газу. Обсяг споживання газу відповідачем у відповідному місяці поставки встановлюється на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу відповідача.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, відповідач зобов'язується надати позивачеві підписані та скріплені печатками відповідача та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4 договору).

Розділом 5 договору "Ціна газу" визначено, що ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м газу становить 3509,00 грн. без врахування ПДВ, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20 %. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 305,60 грн., крім того ПДВ - 20 % - 61,12 грн., всього з ПДВ - 366,72 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 3884,78 грн., крім того ПДВ - 20 % -776,96 грн., всього з ПДВ - 4661,74 грн. У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обов'язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію. Загальна вартість договору на дату його укладення становить 574947,93 грн., крім того ПДВ - 114989,59 грн., разом з ПДВ - 689937,52 грн.

Згідно з п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки. Пунктом 6.3 договору сторони визначили, що в платіжних дорученнях відповідач повинен обов'язково зазначати номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у відповідача за цим договором позивач має право зараховувати кошти, що надійшли від відповідача, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, що надійшли від відповідача, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Відповідно до п. 11.1 договору останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення

Позивач передав, а відповідач, який є кінцевим споживачем, прийняв природний газ за договором у період з січня - по грудень 2013 р., включно, на загальну суму 498701,36 грн., що підтверджується тристоронніми актами приймання - передачі природного газу за січень - грудень 2013 року, які підписані та скріплені печатками сторін (а.с. 17-23).

Відповідач в свою чергу порушив умови договору - за поставлений газ розрахувався з порушенням строків оплати.

Позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення 10488,49 грн. пені за період з 01.03.2013 р. по 27.06.2014 р., включно, інфляційних втрат в сумі 2177,02 грн. за період листопад 2013 р. - червень 2014 р., включно та 3% річних в сумі 2177,33 грн. за період з 01.03.2013 р. по 27.06.2014 р., включно.

Судами перевірено розрахунок сум пені, 3 % річних та інфляційних втрат та встановлено, що належні до стягнення суми складають - 2100,70 грн. 3% річних, 1912,63 грн. інфляційних втрат та 10125,16 грн. пені.

21.10.2014 у судовому засіданні суду першої інстанції повноважний представник відповідача просив суд зменшити розмір неустойки (пені) на 75% від заявленої суми на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України. Також, в судовому засіданні 21.10.2014 відповідачем заявлено клопотання про відстрочку виконання рішення суду строком на 1 рік у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування заявлених клопотань відповідач посилається на наявність виключних обставин, що унеможливлювали своєчасну сплату наявної заборгованості згідно спірного договору, яка в подальшому була ним погашеною з невеликим періодом часу прострочення. Зокрема, відповідач пояснив, що є єдиним комунальним підприємством в Носівському районі Чернігівської області, що надає послуги з теплопостачання, основними споживачами якого є саме бюджетні установи та госпрозрахункові організації, заборгованість яких перед відповідачем за надані послуги станом на 31 грудня 2013 р. складала 442916,23 грн., станом на 01 жовтня 2014 р. - 370380,02 грн., що підтверджується наданою відповідачем довідкою про стан розрахунків за спожиті послуги з теплопостачання споживачів (бюджетні організації та госпрозрахункові підприємства) перед КП "Носівські теплові мережі".

Судами задоволено клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 75 % та відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочку виконання рішення суду, як необґрунтоване.

Переглядаючи оскаржувані судові акти у касаційному порядку колегія суддів зазначає наступне.

Статтями 193, 199 ГК України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (ч.1 ст. 233 ГК України). Схоже правило міститься в ч.3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання закріплено в п.3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (Постанова Верховного суду України від 03.12.2013 у справі №908/43/13-г).

Судами встановлено, що саме заборгованість контрагентів відповідача в особі держави зумовила неможливість своєчасного виконання останнім умов спірного договору в частині проведення своєчасної сплати нарахованих сум.

До таких контрагентів відносяться державні установи, що фінансуються за рахунок бюджету, а саме Управління праці та соціального захисту населення Носівської районної державної адміністрації, що мала заборгованість перед відповідачем в сумі 69255,09 грн. станом на 03.01.2013 р., а зросла до 108264,84 грн. станом на 03.01.2014 р. та складає 120623,89 грн. станом на 01.07.2014 р., Управління агропромислового розвитку Носівської районної державної адміністрації, заборгованість якої перед відповідачем станом на 03.01.2013 р. складала 63030,29 грн., зросла до 66797,89 грн. станом на 03.01.2014 р. та складає 59376,60 грн. станом на 01.07.2014 р., відділ освіти Носівської районної державної адміністрації, заборгованість якої перед відповідачем складала 106748,93 грн. станом на 03.01.2013 р., зросла до 120973,25 грн. станом на 03.01.2014 р. та складає 44787,15 грн. станом на 01.07.2014 р., що підтверджується наданими відповідачем актами звірки взаєморозрахунків з зазначеними установами.

Водночас, судами встановлено, що відповідач частково виконував умови спірного договору добросовісно та намагався не тільки проводити оплату своєчасно за спірний період, а й гасити заборгованість перед позивачем за минулі періоди. Так, згідно матеріалів справи, в 2013 р. за поставлений газ позивачем було нараховано 498701,36 грн., а відповідачем проведено оплату в сумі 729574,55 грн., в 2014 р. позивачем нараховано 225038,87 грн., а відповідачем сплачено 309136,67 грн. Тобто за вказані періоди часу відсоток проплати вартості поставленого природного газу до нарахованої суми складає 146 %, 137 % відповідно, що підтверджується наданими довідками про стан розрахунків за спожитий природній газ в 2013 р., 2014 р.

Враховуючи приписи ст.233 ГК України, ст. 83 ГПК України, а також встановлені судами обставини справи колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів про наявність підстав для зменшення розміру пені на 75%.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з доводами скаржника про порушення судами приписів ст. 233 ГК України. Не знайшли свого підтвердження і доводи скаржника про недотримання судами вимог ст.ст. 43,84 ГПК України, так як висновки судів про майновий стан відповідача базуються на доказах, наявних в матеріалах справи, а саме: акти звіряння розрахунків між відповідачем та його контрагентами, довідки про стан розрахунків за спожитий природний газ КП "Носівські теплові мережі" за 2013,2014 роки. Судами також було враховано майнові інтереси не тільки відповідача, а й інших осіб, зокрема, бюджетних установ, населення та інших суб'єктів господарювання. Суди не залишили поза увагою і доводи позивача, оскільки ними зменшено розмір заявленої пені на 75% та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що зменшення розміру пені є правом суду. При цьому, розмір такого зменшення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів. У касаційній скарзі ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просить надати іншу правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що виходить за межі компетенції Вищого господарського суду в силу вимог ст. 1117 ГПК України, якою встановлено, що касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, колегія суддів констатує, що справа розглянута судами відповідно встановленим обставинам справи з правильним застосуванням до них діючих норм матеріального права. Суди повно та всебічно дослідили наявні в матеріалах справи докази та прийняли обґрунтовані та законні рішення. Підстави для їх скасування та прийняття нового рішення у справі - відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України,? Вищий господарський суд України, ?

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Чернігівської області від 21.10.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2014 у справі №927/1556/14 - без змін.

Головуючий, суддяВ. Овечкін

Судді:Є. Чернов

В. Цвігун