РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015Справа №910/29082/14

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Фінростбанк"

до Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватконсалтінг"

про повернення безпідставно списаних грошових коштів у сумі 47 000 000, 00 грн.

за участю представників:

від позивача:Баранов О.В..- представник за довіреністю № 4 від 17.10.2014 р.
від ідповідача: від третьої особи:Доброрез О.А. - представник за довіреністю № 30/2015 від 23.01.2015 р. не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Фінростбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ПАТ "Фінростбанк") з позовом до Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" (далі - ПАТ "Авант-Банк") про повернення безпідставно списаних грошових коштів у сумі 47 000 000, 00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач під час здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Фінростбанку" без достатніх правових підстав звернув стягнення на грошові кошти останнього, що зберігались на депозитному рахунку в ПАТ "Авант-Банк" в якості забезпечення виконання третьою особою зобов'язання за кредитним договором.

Посилаючись на ст. 36, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Публічне акціонерне товариство "Фінростбанк" просить суд стягнути з відповідача безпідставно списані грошові кошти у сумі 47 000 000 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.03.2015 р. до розгляду справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватконсалтінг" (далі - ТОВ "Приватконсалтінг").

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що списання вищевказаних грошових коштів було здійснене ПАТ "Авант-Банк" в рахунок погашення третьою особою кредитної заборгованості у точній відповідності до умов укладеного з позивачем договору застави, а також всіх процедур звернення стягнення на предмет застави, передбачених Законом України «Про заставу» та ст. 589 Цивільного кодексу України. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду або розгляд справи у його відсутність до суду не подав.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 28.08.2012 р. між ТОВ "Приватконсалтінг" (позичальником) та ПАТ "Авант-Банк" (банком) був укладений кредитний договір № К-Ю/12/037 зі змінами та доповненнями (далі - кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику у користування кредит на суму 47 000 000 грн., за ставкою у 8 % річних та на строк до 26.02.2015 р.

28.08.2012 р. у якості забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між ПАТ "Фінростбанк" (заставодавець), який виступив майновим поручителем товариства "Приватконсалтінг", та ПАТ "Авант-Банк" (заставодержатель) був укладений договір застави (зі змінами та доповненнями до нього), за яким заставодавець передав, а заставодержатель прийняв у заставу майнові права на грошові кошти в розмірі 47 000 000 грн., які були розміщені на вкладному (депозитному) рахунку заставодавця № 0280 за умовами договору про надання міжбанківського депозиту № ММ2799600 від 22.01.2014р. на строк по 27.02.2015 р. під 6,75 % річних.

Як зазначає позивач, у вересні 2014 р. зі SWIFT-повідомлення ПАТ "Авант-Банк" від 10.09.2014 р. йому стало відомо про списання із вказаного рахунку коштів у розмірі 47 000 000 грн. на підставі договору застави в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Приватконсалтінг" по кредитному договору.

Такі дії ПАТ "Фінростбанк" вважає незаконними, оскільки під час тимчасової адміністрації банку не здійснюється, зокрема, примусове стягнення коштів та його майна, а також звернення стягнення на майно банку, тобто підстави для списання грошових коштів, що належали позивачу, у відповідача були відсутні.

Перевіряючи зазначені доводи позивача, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що на виконання умов кредитного договору № К-Ю/12/037 від 28.08.2012 р. (зі змінами та доповненнями, внесеними до нього), відповідач надав третій особі кредитні кошти у розмірі та у строки, передбачені цим договором, що підтверджується випискою з банківського рахунку ТОВ "Приватконсалтінг", а також поясненнями представників сторін.

10,06.2014 року позичальник у відповідності до п. 7.3 кредитного договору звернувся до відповідача з листом № 2, в якому повідомив банк про погіршення своєї фінансово-господарської діяльності, що може вплинути на виконання ним обов'язків по кредитних зобов'язаннях.

Як передбачено п. 10.1, п. 10.2, 10.2.6 кредитного договору, кредитор має право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод вжити один або декілька заходів, зокрема, вимагати дострокового повного погашення заборгованості у разі погіршення фінансового стану, платоспроможності і кредитоспроможності позичальника (що визначається за методикою кредитора відповідно до вимог Національного банку України та законодавства України) порівняно з датою укладення договору, яке створює загрозу невиконання або невчасного виконання позичальником зобов'язань за договором.

На підставі отриманого повідомлення, а також висновку про погіршення фінансового стану, платоспроможності і кредитоспроможності, зробленого за методикою відповідача, керуючись вищезазначеними умовами договору ПАТ "Авант-Банк" направило ТОВ "Приватконсалтінг" вимогу про дострокове повне погашення заборгованості за кредитом, встановивши строк сплати негайно, але не пізніше, ніж протягом 3 днів з моменту отримання вимоги.

Отже, в момент, визначений кредитором, строк погашення кредитної заборгованості позичальника вважався таким, що настав.

Однак, на вимогу про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором позичальник відповів банку відмовою погасити кредит у зв'язку з його неплатоспроможністю, що підтверджується листом ТОВ "Приватконсалтінг" від 11.06.2014 р., наявним у справі.

Як встановлено у судовому засіданні, 15.07.2014 року відповідач звернув стягнення на предмет застави шляхом договірного списання грошових коштів з рахунку заставодавця на підставі меморіального ордеру № 1112784 від 15 липня 2014 року.

Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як передбачено ст. 572 Цивільного кодексу України, Законом України "Про заставу", в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 590 Цивільного кодексу України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Спосіб звернення стягнення на предмет застави заставодержатель визначає самостійно в порядку та на умовах, визначеному чинним законодавством України та договором.

Відповідно до п. 10.3 кредитного договору у разі невиконання вимоги банку про дострокове погашення кредиту банк має право звернути стягнення за договором забезпечення, тобто за договором застави.

Також сторони передбачили у договорі застави (в редакці додатку № 1 від 22.01.2014 р.), що у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником основного зобов'язання заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави в порядку, що передбачений розділом 3 цього договору, та задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави в повному обсязі, визначені на момент фактичного задоволення, враховуючи суму заборгованості за кредитом, плату за користування грошовими коштами, збитків, неустойки, штрафів, пені, іншої заборгованості та витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням та зверненням стягнення на предмет застави тощо.

Відповідно до п. 2.1.6 договору застави підписанням цього договору заставодавець надає доручення заставодержателю здійснювати договірне списання з рахунків заставодавця, зокрема, з рахунку № 0280 в ПАТ "Авант-Банк", а також з рахунків, що будуть відкриті заставодавцем у заставодержателя в майбутньому та реквізити яких заставодержатель визначить самостійно, будь-яких сум, належних до сплати позичальником за кредитним договором та договорами забезпечення з метою погашення заборгованості.

Таке договірне списання може здійснюватися заставодержателем протягом строку дії даного договору будь-яку кількість разів з дати настання строку виконання відповідного грошового зобов'язання (включно) до повного погашення заборгованості перед. заставодержателем. Заставодержатель є отримувачем коштів по договірному списанню. Списання коштів з рахунків заставодавця здійснюється на підставі меморіального ордеру.

У разі відсутності або недостатності у заставодавця коштів в необхідній валюті для погашення заборгованості заставодавець надає заставодержателю доручення здійснювати договірне списання коштів в інших валютах з будь-яких рахунків заставодавця. Списання здійснюється заставодержателем в розмірі, еквівалентному сумі зобов'язань позичальника за кредитним договором, договорами забезпечення з врахуванням витрат та комісій, пов'язаних з купівлею/обміном/продажем іноземної валюти.

При зверненні стягнення заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі вимоги, забезпечені заставою шляхом договірного списання грошових коштів з рахунку заставодавця № 0280 в ПАТ "Авант-Банк", відкритого згідно договору про надання міжбанківського депозиту № ММ27996ЮС від 28.08.2012 року будь-яку кількість разів та до повного погашення заборгованості позичальником та/або заставодавцем перед банком за кредитним договором (п. 3.2.4 договору застави).

Таким чином, в силу зазначених норм закону та умов укладених сторонами правочинів позивач за рахунок застави майна набув право задовольнити свої кредиторські вимоги шляхом звернення стягнення на заставлені грошові кошти, які перебували у власності відповідача.

При цьому, реалізація прав за забезпечувальним обтяженням, предметом якого були грошові кошти, відповідачем проведене правомірно, відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Доказів порушення відповідачем під час звернення стягнення на такий предмет обтяження прав позивача як майнового поручителя та інших осіб суду не надано, з огляду на що суд відхиляє доводи позивача про безпідставне списання грошових коштів з його рахунку.

Також ПАТ "Фінростбанк" посилається на порушення відповідачем вимог п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що передбачають заборону на звернення стягнення на майно банку під час дії тимчасової адміністрації, однак, як вбачається з повідомлення, яке міститься на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в Публічному акціонерному товаристві "Фінростбанк" тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці було запроваджено з 16.07.2014 року по 16.10.2014 року, а отже твердження позивача щодо здійснення списання грошових коштів, що належать ПАТ "Фінростбанк" під час дії тимчасової адміністрації не відповідають дійсності.

Також судом встановлено, що 16.10.2014 р. Національним банком України прийнято постанову № 660 «Про відкликання ліцензії та ліквідацію ПАТ "Фінростбанк», отже, на час розгляду справи у позивача введено процедуру ліквідації банку, яка врегульована розділом VII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 52 цього Закону майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя.

Таким чином, використання грошових коштів, переданих позивачем у заставу відповідачу, інакше, ніж для задоволення вимог відповідача, законом не передбачене.

Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ "Фінростбанк" є необґрунтованими, а відтак суд відмовляє у їх задоволенні.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати, які складаються з судового збору, відносяться на рахунок держави, оскільки позивач звільнений від його сплати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 32 - 34, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Фінростбанк" до Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватконсалтінг" про повернення безпідставно списаних грошових коштів у сумі 47 000 000, 00 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 17 березня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 18 березня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення

Суддя К.І. Головіна