ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 р. Справа№ 914/246/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. при секретарі судових засіданні Мак Л.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства Науково-виробничої фірми "Тирас", м.Тернопіль

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Львів

про стягнення 40 811,97 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_4 - адвокат (договір про надання правової допомоги від 04.12.2014р.; свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_3 від 24.02.2012р.);

від відповідача не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Приватним підприємством Науково-виробничої фірми "Тирас" до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення 40 811,97 грн., з яких 35 000,04 грн. основного боргу, 701,92 грн. три проценти річних та 5 110,01 грн. інфляційних нарахувань. Крім того, позивачем заявлено до стягнення 700,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Ухвалою суду від 29.01.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 16.02.2015р.

Ухвалою суду від 16.02.2015р. розгляд справи було відкладено на 02.03.2015р. у зв'язку з неявкою сторін, та невиконанням ними вимог ухвал суду.

Ухвалою суду від 02.03.2015р. розгляд справи було відкладено на 12.03.2015р. на підставі клопотання представника позивача.

Представником позивача на виконання вимог ухвал суду подано клопотання (вх.№10514/15 від 12.03.2015р.), яким просить долучити до матеріалів справи наступні документи: копію видаткової накладної №УК-00000113 від 20.03.2014р.; копію ТТН №82 від 21.03.2014р.; копію довіреності б/н від 20.03.2014р.; роздруківку з електронної пошти.

Крім того, представником позивача подано письмове пояснення (вх.№10515/15 від 12.03.2015р.), в йдеться про те, що відповідач отримував товар самостійно, автомобілем марки MAN ДНЗ НОМЕР_4, в підтвердження чого долучив до матеріалів справи ТТН №25 від 21.03.2014р., перевізником виступало ТзОВ «Агроекспрестранспорт», а вантажоодержувачем відповідач (ФОП ОСОБА_3). Також, у вищенаведеному поясненні позивач зазначає, що на підтвердження передачі вантажу відповідачу, позивач долучив до матеріалів справи копії документів, що підтверджують придбання товару у ТзОВ «Україна» , згідно видаткової накладної №УК-0000013 від 20.03.2014р.. Даний товар отримано на території ТзОВ «Україна» згідно ТТН №82 від 21.03.2014р., в якій також зафіксовано автомобіль марки MAN ДНЗ НОМЕР_4 та перевізник - водій Войсович, як зазначено і в ТТН №25 від 21.03.2014р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач особисто у судове засідання не з»явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, вимоги ухвал суду від 29.01.2015р., від 16.02.2014р. та від 02.03.2015р. не виконав, поважності причин невиконання не повідомив. Про відкладення розгляду спору на 12.03.2015р. відповідач був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №477 від 03.03.2015р. - вручено 10.03.2015р..

Станом на 12.03.2015р. від відповідача відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд,-

встановив:

19.03.2014р. між Приватним підприємством Науково-виробничою фірмою "Тирас" (продавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №П-4153 (далі по тексту - договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язувався в порядку та умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцю насіння ячменю ярого сорту «Себастьян» I репродукції, чеської селекції, вирощеного в Україні, а покупець зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити продукцію в кількості та ціні вказаній у видатковій накладній або рахунку-фактурі, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно п.2.2. договору покупець зобов'язаний розрахуватися з продавцем за вартість насіння згідно видаткової накладної, але не пізніше 31.03.2014р.

За умовами п.2.3. договору поставка насіння за даним договором здійснюється транспортом покупця.

Згідно п.3.2. договору загальна вартість насіння, що поставляється за цим договором складає 35 000,00 грн., в тому числі ПДВ.

19.03.2014р. між позивачем та відповідачем також підписано додаток до договору купівлі-продажу №П-4153, в якому зазначено найменування, одиниця виміру, кількість, ціна та вартість продукції, яка підлягає продажу, а саме: насіння ячменю ярого сорту «Себастьян» I репродукції, в кількості 10 тон на загальну суму 35 000,00 грн.

Позивач на виконання умов договору передав відповідачу продукцію на загальну суму 35 000,04 грн., згідно накладної №П-4177 від 20.03.2014р.

Проте, відповідач порушив свої зобов'язання, оплату за отриману продукцію на загальну суму 35 000,04 грн. в строки передбачені п.2.2. договору не здійснив.

Відтак, у відповідача існує основний борг в сумі 35 000,04 грн., який позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач згідно умов ст.625 ЦК України нарахував відповідачу 701,92 грн. 3% річних та 5 110,01 грн. інфляційних нарахувань.

Отже, загальна сума заборгованості становить 40 811,97 грн., з яких 35 000,04 грн. основного боргу, 701,92 грн. три проценти річних та 5 110,01 грн. інфляційних нарахувань.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 700,00 грн. витрат на послуги адвоката.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторонам (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ст.663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Позивач, на виконання умов договору, поставив відповідачу товар на загальну суму 35 000,04 грн., згідно накладної №П-4177 від 20.03.2014р.

Відповідач електронною поштою надіслав позивачу довіреність №б/н від 20.03.2014р. видану на ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_5 від 14.08.1997р., виданий Шевченківським РВ УМВС України у Львівській області).

За умовами п.2.3. договору поставка насіння за даним договором здійснюється транспортом покупця.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав товар, автомобілем марки MAN ДНЗ НОМЕР_4, що підтверджується ТТН №25 від 21.03.2014р., перевізником виступало ТзОВ «Агроекспрестранспорт».

Як вбачається із накладної №П-4177 від 20.03.2014р. на суму 35 000,04 грн. на ній відсутній підпис про отримання товару відповідачем. Враховуючи, що товар за умовами договору перевозився автотранспортним підприємством ТзОВ «Агроекспрестранспорт», документи, що підтверджують факт поставки (накладна, рахунок) передавались водію ТзОВ «Агроекспрестранспорт». Як стверджує представник позивача, відповідачем не повернуто позивачу підписаний примірник накладної №П-4177 від 20.03.2014р. на суму 35 000,04 грн.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п.2.2. договору покупець зобов'язаний розрахуватися з продавцем за вартість насіння згідно видаткової накладної, але не пізніше 31.03.2014р.

Однак, відповідач порушив свої зобов'язання, оплату за отриману продукцію на суму 35 000,04 грн. не здійснив. Відтак, у відповідача існує основний борг в сумі 35 000,04 грн.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вказано у ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Суд враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 35 000,04 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглянувши розрахунок 3% річних суд встановив, що позивач при їх нарахуванні дещо завищив суму. Згідно проведеного судом перерахунку до стягнення з відповідача підлягає 701,88 грн. три проценти річних.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що за період квітень 2014р. - жовтень 2014р., який вказаний позивачем, їх сума є більшою ніж просить стягнути останній. Водночас, зважаючи на те, що суд не має права виходити за межі позовних вимог, а позивач не подавав такої заяви, відтак до стягнення з відповідача підлягає 5 110,01 грн. інфляційних нарахувань.

Суд, розглянувши вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат за послуги адвоката в сумі 700,00 грн., зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 04.12.2014р. між Приватним підприємством Науково-виробничою фірмою "Тирас" (клієнт) та ОСОБА_4 (адвокат) було укладено договір про надання правової допомоги (надалі - договір від 04.12.2014р.).

Згідно п.1. договору від 04.12.2014р. адвокат приймає на себе зобов'язання надати правову допомогу клієнту з наступних правових питань та у таких обсягах: стягнення заборгованості з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 код НОМЕР_2, у тому числі, але невиключно здійснювати захист інтересів клієнта як його представник, здійснювати вивчення матеріалів справи, аналіз законодавства відносно спору, участь в апеляційному та касаційному розгляді справи, участь в примусовому виконанні рішення суду.

Представником позивача надано платіжне доручення №2368 від 04.12.2014р., з якого вбачається, що позивачем - Приватним підприємством Науково-виробничою фірмою "Тирас" здійснено оплату 700,00 грн. на розрахунковий рахунок адвоката ОСОБА_4, з призначенням платежу - за послуги адвоката згідно договору про надання правової допомоги від 04.12.2014р.

Згідно ст.44 ГПК України до складу судових витрат відносяться послуги адвоката.

Судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають стягненню у випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавалися, та їх сплата підтверджується відповідними платіжними документами.

Відтак, з відповідача правомірно підлягає стягненню 700,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, враховуючи також те, що відповідачем не спростовано доводів позивача, не надано суду доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення частково.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №2367 від 04.12.2014р. на суму 1827,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної суми позову.

Керуючись ст.ст.11, 525, 526, 530, 610, 625, 627-629, 655, 663 ЦК України, ст.ст.174, 193 ГК України, ст.ст. 43, 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Приватного підприємства Науково-виробничої фірми "Тирас" (46008, Тернопільська область, м.Тернопіль, вул.Живова, буд.32; ) основний борг в сумі 35 000,04 грн., 701,88 грн. три проценти річних, 5 110,01 грн. інфляційних нарахувань, 1 826,99 грн. судового збору та 700,00 грн. витрат за послуги адвоката.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 17.03.2014р.

Суддя Сухович Ю.О.