ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Справа № 905/1774/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш" (вх.№462 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2014р. у справі № 905/1774/14,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка-Україна", м. Донецьк,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш", м.Донецьк,

про стягнення заборгованості у розмірі 593124,51 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.05.2014р. у справі №905/1774/14 (суддя Огороднік Д.М.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини-Донецькгірмаш" (вул. Івана Ткаченко, 189, м. Донецьк, 83005, з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь "Торговий Дім "Курскрезинотехніка-Україна" (пр-т Ленінський, 4А, м.Донецьк, 83062, ) суму основного боргу у розмірі 580107 (п'ятсот вісімдесят тисяч сто сім) грн. 84 коп., судовий збір у розмірі 11602 (одинадцять тисяч шістсот дві) грн. 16 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Місцевий господарський суд, обґрунтовуючи прийняте рішення, зазначає про підтвердження матеріалами справи факту поставки Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка-Україна" товару на суму 872411,52 грн. у відповідності до умов договору від 21.11.2013р. № ТД-482/13-13677, а також порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш" умов зазначеного договору щодо повної оплати отриманого ним товару у встановлені строку.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш" 580107,16 грн. основного боргу.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2014р. у справі №905/1774/14 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка-Україна" у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 593124 грн. 51 коп.

Зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш", посилаючись на положення п. 1.2 укладеного між сторонами договору від 21.11.2013р. № ТД-482/13-13677, зазначає про відсутність складення специфікації, якою узгоджено істотні умови зазначеного договору.

Таким чином, апелянт вказує, що сторонами, в супереч положень ст. 638 Цивільного кодексу України та ст. 180 Господарського кодексу України, не узгоджено істотні умови договору від 21.11.2013р. № ТД-482/13-13677, у зв'язку з чим оскаржуване рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш" заборгованості за вказаним договором є необґрунтованим.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 23.06.2014р. у справі № 905/1774/14 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш" прийнято до провадження.

07.07.2014р. зборами суддів Донецького апеляційного господарського суду з метою забезпечення безпеки працівників суду та учасників судових процесів прийнято рішення призупинити з 08.07.2014р. роботу Донецького апеляційного господарського суду до завершення активної фази антитерористичної операції на території Донецької області та створення належних умов для функціонування судових установ.

Розпорядженням голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014р. №28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" визначено, що розгляд справ, підсудних господарським судам, розташованим у районі проведення АТО, зокрема, здійснюється такими судами: господарських справ, що підлягають перегляду в апеляційному порядку Донецьким апеляційним господарським судом, - Харківським апеляційним господарським судом.

Листом від 12.12.2014р. № 1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка-Україна" звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з вимогою про надання інформації щодо ходу апеляційного провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш" (вх. № 1197 від 12.12.2014р.)

Листом від 17.12.2014р. № 12-64/020849 Харківським апеляційним господарським судом було повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка-Україна" про необхідність надіслання на адресу суду матеріалів апеляційної скарги та документів у справі для здійснення апеляційного перегляду рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2014р. у справі № 905/1774/14.

22.01.2015р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка-Україна" подано апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш" та наявні матеріали справи для здійснення апеляційного перегляду рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2014р. у справі № 905/1774/14 (вх.№ 462).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2015р. справу № 905/1774/14 прийнято до провадження.

24.02.2015р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка-Україна" подано додаткові документи у справі (вх. № 3069).

Розпорядженням секретаря другої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2015р. у зв'язку з хворобою судді Гетьмана Р.А. для розгляду справи №905/1774/14 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" справи, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні місцевих, апеляційних судів, розташованих в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя передаються судам відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності протягом десяти робочих днів з дня прийняття розпорядження головою відповідного вищого спеціалізованого суду.

У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Згідно з п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду від 12.09.2014р., №01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" достатність поданих учасниками судового процесу документів і матеріалів для вчинення необхідних процесуальних дій визначається тим судом, до якого згідно з установленою підсудністю звернувся заявник, з урахуванням змісту цих документів (матеріалів) і конкретних обставин справи. З огляду на викладене відповідні процесуальні дії вчиняються, зокрема, по можливості - без відновлення втраченої справи або її частини (тобто за наявними документами і матеріалами), оскільки це забезпечує більш оперативний захист прав та охоронюваних законом інтересів учасника (учасників) судового процесу.

Враховуючи надані позивачем копії документів у справі № 908/1774/14, завіреної господарським судом Донецької області, а також процесуальні документи у справі №905/1774/14, які містяться в електронній формі в комп'ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" та Єдиному державному реєстрі судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш" на рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2014р. у справі №905/1774/14.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено про зміну частини найменування апелянта у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Корум Донецькгірмаш".

Відповідно до п. 1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Відповідно до ч.2. ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Колегією суддів, перевіривши відомості офіційного сайту Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр", яке є технічним адміністратором Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, встановлено факт зміни назви юридичної особи - заявника апеляційної скарги з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш" () на Товариство з обмеженою відповідальністю "Корум Донецькгірмаш".

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини гарантує право на розгляд справи впродовж "розумного строку". Ця гарантія має на меті захистити всі сторони від надмірних процесуальних затримок і наголошує на важливості відправлення судочинства без зволікань, які можуть поставити під загрозу його ефективність та довіру до суду.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, що підтверджується актом Харківського апеляційного господарського суду від 27.02.2015р. № 13-44/203, а також розміщенням оголошенням про час та місце розгляду справи на електронній сторінці Харківського апеляційного господарського суду, яка міститься на офіційному веб-порталі "Судова влада в Україні", а також, виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування господарським судом Донецької області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

21.11.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Курскрезинотехніка-Україна" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гірничі машини - Донецькгірмаш" (покупець) укладено договір, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується передати в обумовлені цим договором строки покупцю продукцію та/або товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього узгоджену суму.

Відповідно до п. 1.2 договору кількість, ціна та асортимент товару визначається специфікаціями, які є складовими і невід'ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 3.1 договору під "узгодженою партією товару" за даним договором сторони розуміють кількість і асортимент товару, зазначені у конкретній узгодженій та підписаній сторонами специфікації на поставку товару.

Відповідно до п. 3.4 договору зобов'язання з поставки партії товару вважаються виконаними датою приймання покупцем за відповідною накладною партії товару та надання постачальником покупцю всіх належних чином оформлених документів згідно п. 3.3 договору.

Відповідно до п. 4.1. договору ціна товару за одиницю та за позиціями вказана в специфікаціях до договору. Загальна сума цього договору визначається загальною сумою всіх специфікацій, які є складовими і невід'ємними цього договору.

Згідно з п. 4.3 договору порядок оплати: протягом 30-ти календарних днів з дати поставки кожної конкретної узгодженої в специфікації партії товару.

На виконання умов договору поставки від 21.11.2013р. № ТД-482/13-13677 сторонами узгоджено специфікацію від 21.11.2013р., відповідно до п. 1 якої постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та сплатити за наступний товар: 2ШТС(ТГ)800-4-ЕР-200-4-2-ТСО-РБ У ТУ 2561-216- в кількості 1680 кв.м., загальною вартістю 866880,00грн. (в т.ч. 144480,00 грн. ПДВ).

Пунктом 2 специфікації визначено строк поставки - до 30.11.2013р.

Відповідно до п. 4 специфікації строк оплати - 30 днів з дати постачання повару.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 872411,52 грн. (з урахуванням ПДВ).

Проте, відповідачем не було проведено остаточної оплати за отриманий ним товар в розмірі 872411,52 грн., у зв'язку з чим листом від 15.01.2014р. № ТД-011 позивач звернувся до апелянта з вимогою про сплату вищезазначеної заборгованості.

Оскільки відповідачем оплату за поставлений товар в добровільному порядку здійснено частково в розмірі 292303,68 грн., Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Курскрезинотехніка-Україна" звернулось з позовом до господарського суду Донецької області для захисту своїх прав та законних інтересів.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язок.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Характер встановлених між сторонами договірних відносин свідчить, що договір від 21.11.2013р. № ТД-482/13-13677 має правову природу договору поставки.

За приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона-постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, істотними умовами договору поставки є предмет, ціна та строк.

Враховуючи положення складеної між сторонами специфікації від 21.11.2013р. до договору поставки від 21.11.2013р. № ТД-482/13-13677, яка підписана обома сторонами договору та скріплена їх печатками без зауважень, колегія суддів дійшла висновку, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору поставки, через що зазначений договір вважається укладеним.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, факт виконання позивачем договірних зобов'язань з поставки товару покупцю відповідно до умов договору від 21.11.2013р. № ТД-482/13-13677 підтверджується видатковими накладними від 27.11.2013Р. №РН-0000773 на суму 580107,84 грн., від 28.11.2013р. №РН-0000775 на суму 292303,68 грн. та товарно-транспортними накладними 01АА № 523229, 01АА №523228, копії яких містяться в матеріалах справи.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками обох сторін договору та не містять зауважень щодо відомостей про товар, який складає предмет договору.

Крім того, факт отримання уповноваженим представником відповідача відповідного товару підтверджується належним чином оформленої довіреності від 27.11.2013р. №1003 на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Пунктом 3.6 договору визначено, що у разі поставки товару, що не відповідає умовам договору (по якості, комплектності, номенклатурі, упаковці) або супровідним документам, а також товару, пошкодженого внаслідок невідповідності упаковки та/або маркування, порушень правил транспортування (при доставці транспортними засобами постачальника або перевізника за рахунок постачальника), в інших випадках, при наявності підписаних сторонами актів про невідповідність товару умовам договору, коли покупець має право відмовитись від приймання товару, такий товар приймається покупцем на відповідне зберігання на термін, необхідний для усунення перешкод у його прийманні.

Також, згідно з п. 14 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1996р. № П-7, приймання товару за якістю та комплектністю здійснюється у точній відповідності до стандартів, технічних умов, загальними та особливими умовами поставки, іншими обов'язковими для сторін правилами, а також за супровідними документами, підтверджуючими якість й комплектність продукції, що поставляється (технічний паспорт, сертифікат, свідоцтво про якість, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не зупиняють приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість й комплектність продукції, що надійшла, а в акті зазначається, які документи відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом не подано жодних доказів на підтвердження невідповідності постановленого товару умовам укладеного між сторонами договору, що, зокрема, встановлено місцевим господарським судом, а також господарським судом апеляційної інстанції при розгляді поданої апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 специфікації від 21.11.2013р. до договору від 21.11.2013р. №ТД-482/13-13677 оплати за отриманий товар проводиться протягом 30 днів з дати поставки товару.

При цьому, в супереч ст. 33 Господарського процесуального кодексу України відповідачем не спростовано факт відсутності оплати за поставлений товар в розмірі 580107,84 грн.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про належне виконання позивачем взятих на себе договірних зобов'язання щодо здійснення поставки товару, а також порушення апелянтом умов укладеного між сторонами договору, з урахуванням складеної до нього специфікації, та положень ст. 692 Цивільного кодексу України щодо оплати отриманого ним товару у встановлені строки, у зв'язку з чим заборгованість останнього перед позивачем складає 580107,84 грн.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положення статті 525 Цивільного кодексу України визначають, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що пеня може бути стягнута лише в разі, така форма відповідальності та її розмір передбачені договором та/або встановлені чинними актами законодавства.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що у разі невиконання зобов'язань постачальником, покупець залишає за собою право застосувати до нього будь-які (або всі одночасно) оперативно-господарські санкції, з переліку наведених у ст. 236 Господарського кодексу України.

При цьому, умовами укладеного між сторонами договору від 21.11.2013р. №ТД-4882/13-13677 не передбачено такої відповідальності за невиконання взятих на себе обов'язків як стягнення з винної особи пені.

Враховуючи норми діючого між сторонами законодавства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 13016,67 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2014р. у справі №905/1774/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, то витрати заявника апеляційної скарги по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 91, 99, 101, пунктом 1 частини 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Донецькгірмаш" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 28.05.2014 року у справі №905/1774/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 24.03.2015р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко