УХВАЛА

11.03.2015Справа № 910/381/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС"
до Публічного акціонерного товариства "Укрвторчормет"
про стягнення 4 795 467,30 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Міщенко М.В. - представник за довіреністю;
від відповідача:Кравчук О.А. - заступник генерального директора з правових питань;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрвторчормет" про стягнення 4 795 467,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на виконання умов Договору поставки №595/12-И від 24.09.2012 р. перерахував відповідачу в якості попередньої оплати грошові кошти у розмірі 2 607 515,14 грн. проте, відповідач поставку товару (металобрухту) на вказану суму не здійснив у зв'язку із чим позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченої в якості попередньої оплати суми грошових коштів. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 811 906,44 грн., відсотки у розмірі 811 906,44 грн. та інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 564 139,28 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.01.2015 р. порушено провадження по справі, розгляд справи призначено на 06.02.2015 р.

12.01.2015 р. представником позивача через загальний відділ суду було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі банківські рахунки, рухоме та нерухоме майно Публічного акціонерного товариства "Укрвторчормет".

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи свою заяву позивач вказує на те, що відповідач неодноразово у своїх листах визнавав наявність заборгованості проте, посилаючись на скрутне фінансове становище, суми попередньої оплати, яка є достатньо значною не повернув, у зв'язку із чим на думку позивача є підстави для застосування заходів забезпечення позову. Навпаки, як вказує позивач, невжиття таких заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з п. 1.1 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/2776 від 12.12.2006 р. "Про деякі питання практики застосування забезпечення позову", заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

При цьому, відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом з тим, згідно з п. 3 вказаної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. Вказана правова позиція була підтримана й Вищим господарським судом України при винесенні постанови у справі №6/166 від 13.08.2008 р.

Дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд виходить з того, що припущення позивача про те, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення суду в даній справі не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Таким чином, останнім не доведено, що майно та грошові кошти, які є у відповідача, можуть зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, а тому заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що згідно з п. 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат.

Згідно з ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвокати та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, враховуючи положення ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про судовий збір", так як заяву про забезпечення позову судом розглянуто, тому витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1 827,00 грн. за розгляд заяви про забезпечення позову, відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Суддя Ю.О. Підченко