ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2015 р.Справа № 922/572/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах І.М.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансмедіа", смт. Пісочин
про стягнення 51 772,90 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Шелехова О.М., довіреність б/н від 26.01.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансмедіа" (відповідача) 44 448,00 грн. основного боргу, 522,79 грн. 3% річних, 3 546,94 грн. інфляційних втрат та 3 255,11 грн. пені, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань за договором №14/13-11 про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва від 15.10.2011 р. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не отримав рахунки-фактури на оплату та не перерахував на розрахунковий рахунок позивача плату за розміщення реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва за період з 01.04.2014 р. по 05.01.2015 р. на загальну суму 44 448,00 грн., що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. При цьому позивач наполягає на тому, що за умовами п. 4.3. договору позивач не зобов'язаний надсилати відповідачеві рахунки-фактури на оплату, оскільки отримання рахунків-фактур для оплати є обов'язком відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Подав до суду клопотання (вх.№9238 від 11.03.2015 р.) про розгляд справи по суті без представника позивача. У наданих письмових поясненнях (вх.№5776 від 13.02.2015 р.) позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. При цьому зазначив, що за умовами п. 4.3. договору позивач не зобов'язаний надсилати відповідачеві рахунки-фактури на оплату, оскільки отримання рахунків-фактур для оплати є обов'язком відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позов (вх.№9558 від 12.03.2015 р.) просить суд в позові відмовити, наполягаючи на тому, що за умовами 4.3. договору обов'язкова підстава для проведення відповідачем оплати є виставлені позивачем відповідачеві рахунки-фактури на оплату. Однак, позивач відповідні рахунки-фактури відповідачеві не виставив, у зв'язку з чим у відповідача не виникло обов'язку з оплати заборгованості за даним договором в розмірі 44 448,00 грн. Крім того, відповідач зазначив про те, що позивач не виконав також умови пунктів 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3., 8.1., 4.9. договору.

Водночас представник відповідача не заперечує проти клопотання позивача про розгляд справи без участі представника позивача.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2011 р. між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київпастранс" (Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртрансмедіа" (Сторона 2) укладено договір № 14/13-11 про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва (надалі - договір).

За умовами п. 1.1. даного договору КП "Київпастранс" зобов'язується надавати відповідачу транспортні засоби для розміщення реклами - рекламних засобів, а відповідач в свою чергу використовує надані об'єкти відповідно до Порядку розміщення реклами на транспорті комунальної власності м. Києва, затвердженого в установленому порядку і умов цього Договору та здійснює оплату за їх використання.

Судом також встановлено, що 01.06.2013 р. між КП "Київпастранс" (первісний кредитор) та Комунальним підприємством виконавчим органом Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (новий кредитор) на підставі статей 512-519 ЦК України, 195 Господарського кодексу України та на виконання рішення Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 37/6253 "Про затвердження Порядку розміщення реклами в м. Києві" укладено договір № 1-ТР/13 про заміну кредитора у зобов'язанні (надалі - договір про заміну кредитора у зобов'язанні).

Відповідно до п.1.1. цього договору кредитор відступає, а новий кредитор набуває прав первісного кредитора за договором № 14/13-11 від 15.10.2011 р. (надалі - Основний договір), укладеним між первісним кредитором та ТОВ "Укртрансмедіа" (надалі - боржник), в тому числі, прав нарахування та отримання плати за розміщення (надання права розміщення) реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва відповідно до Основного договору, що виникатимуть у майбутньому з 01.06.2013 р.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, з 01.06.2013 р. позивач набув всіх прав та обов'язків первісного кредитора за договором № 14/13-11 про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва від 11.10.2011 р.

Позивач у позові стверджує, що за умовами п. 4.3. договору №14/13-11 про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва від 15.10.2011 р. позивач не зобов'язаний надсилати відповідачеві рахунки-фактури на оплату, оскільки отримання рахунків-фактур для оплати є обов'язком відповідача. Однак, відповідач рахунки-фактури для сплати не отримав та не перерахував на розрахунковий рахунок позивача плату за розміщення реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади міста Києва за період з 01.04.2014 р. по 05.01.2015 р. на загальну суму 44 448,00 грн., що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом.

Дослідивши надані сторонами матеріали справи та проаналізувавши вищенаведені доводи позивача, суд вважає їх помилковими і такими, що спростовуються матеріалами справи, виходячи з наступного.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається зі змісту пункту 4.3. договору №14/13-11 про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва від 15.10.2011 р. плата за розміщення реклами на транспорті комунальної власності територіальної громади м.Києва здійснюється в 3-денний термін з моменту отримання рахунку-фактури, але не пізніше 15 числа місяця, за який здійснюється оплата (за умови надання Стороною 1 (позивачем) відповідних рахунків на оплату).

Отже, за умовами 4.3. даного договору обов'язковою узгодженою сторонами підставою для проведення відповідачем оплати наданих позивачем послуг є виставлені позивачем рахунки-фактури на оплату цих послуг .

Однак, позивач жодних доказів надсилання відповідачеві рахунків-фактур на оплату наданих послуг за спірний період до суду не надав.

За таких обставин суд погоджується з доводами відповідача про невиконання позивачем умов пункту 4.3. договору щодо виставлення відповідачеві рахунків-фактур на оплату 44 448,00 грн. та як наслідок ненастання у відповідача обов'язку з оплати отриманих від позивача послуг у вказаному розмірі.

У відповідності до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому кожна суттєва для справи обставина повинна підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини, умови договору і те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували виникнення у відповідача обов'язку з оплати заборгованості за договором №14/13-11 про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва від 15.10.2011р. в розмірі 44 448,00 грн., суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в цій частині є передчасними та безпідставними, у зв'язку з чим у їх задоволенні необхідно відмовити повністю.

З огляду на встановлену судом відсутність з боку відповідача порушень зобов'язань з оплати за договором №14/13-11 про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва від 15.10.2011 р., суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача щодо стягнення 522,79 грн. 3% річних, 3 546,94 грн. інфляційних втрат та 3 255,11 грн. пені є неправомірними, необґрунтованими, у зв'язку з чим у їх задоволенні також слід відмовити.

Підсумовуючи викладені вище обставини та норми закону, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. ст. 44, 49 ГПК України, відповідно до яких судовий збір при відмові в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 11, 514, 626-629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 17.03.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко