ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2015 р. Справа № 922/4811/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Істоміна О.А. , суддя Тарасова І. В.,

при секретарі Поспєловій С.В.,

за участю представників:

позивача - Іващенко Ю.А. (дов. б/н від 17.11.2014 року),

відповідача - Косяк Д.І. (дов. б/н від 17ю02.2015 року) після перерви не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківіського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Констракшн Груп Інтернешнл", м. Харків, (вх. № 505Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 18.12.2014р. по справі №922/4811/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Констракшн Груп Інтернешнл" м. Харків,

до Приватного акціонерного товариства "Радмир - центр", м. Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Констракшн Груп Інтернешнл" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Радмир - центр", в якій просив суд стягнути з відповідача 200000,0грн. основного боргу, інфляційних втрат в сумі 114 665,78 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 6293,32 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.12.2014р. (суддя Присяжнюк О.О.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Констракшн Груп Інтернешнл", не погодившись з зазначеним рішенням, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.12.2014р. у справі №922/4811/14, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПАТ "Радмир-центр" на користь ТОВ "Констракшн Груп Інтернешнл"суму заборгованості в розмірі 314665,78 грн., у тому числі, 200000,00 грн. основного боргу та 114665,78 грн. інфляційних збитків за індексом інфляції, витрати, пов'язані з відшкодуванням судового збору, покласти на відповідача в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що на підставі усної домовленості про 24.09.2008р. ТОВ «Фірма Констракшн Груп Інтернешнл» сплатила ПрАТ «Радим-центр» 200000,00 грн. за арматуру. Як зазначає апелянт, строки виконання зобов'язання не були визначеними. 22.07.2014р. ТОВ фірма «Констракшн Груп Інтернешнл» повідомив відповідача про те, що втратила інтерес щодо подальшого прийняття товару через порушення розумних строків поставки товару, і тому відмовляється від подальшого його прийняття надалі. Моментом початку відліку позовної давності вважає момент пред'явлення вимоги. Посилаючись на ст.1212 ЦК України, зазначає, що відповідач безпідставно володіє майном ТОВ фірми «Констракшн Груп Інтернешнл» і має повернути безпідставно набуте майно, а також за користування грошовими коштами відповідач має сплатити інфляційні витрати у розмірі 114665,78 грн. згідно зі ст.625 ЦК України.

Ухвалою Харівського апеляційного господарського суду від 26.01.2015р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження та її розгляд призначено на 18.02.2015р. на 10:30 год. у складі колегії суддів: головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Істоміна О.А., суддя Тарасова І.В.

11.02.2015р. від відповідача до суду надійшов відзив (вх.№2192) на апеляційну скаргу, в якому він просить суд залишити без змін рішення господарського суду Харківської області від 18 грудня 2014 року по справі №922/4811/14, а апеляційну скаргу ТОВ Фірма «Констракшн Груп Інтернешнл» без задоволення.

Розпорядженням секретаря третьої судової палати від 17.02.2015р. у зв`язку з відпусткою судді Істоміної О.А. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Барбашова С.В., суддя Тарасова І.В.

18.02.2015р. від позивача до суду надійшли додаткові пояснення (вх.№2690) до апеляційної скарги.

18.02.2015р. від позивача до суду надійшло клопотаня (вх.№2691), в якому, посилаючись на ст.134, ч.1 ст.46 Податкового кодексу України та ст.22 ГПК України, він просить суд зобов'язати відповідача надати податкову документацію та звітність, що свідчить про перебування на обліку відповідача суми у розмірі 200000,00 грн.

У ході судового засідання 18.02.2015р. представник відповідача пояснила, що податкова звітність за 2008 рік у ПрАТ «Радмир-центр» відсутня, оскільки на даний час така документація не збереглася.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в даному клопотанні не конкретизовано, які саме докази просить витребувати апелянт, а лише вказав: «зобов'язати відповідач надати податкову документацію або звітність, що свідчить про перебування на обліку відповідача суми у розмірі 200 000 грн.

Враховуючи зазначене, клопотання апелянта про витребування у відповідача податкової документації є єнеобгрунтованим та не підлягає задоволенню.

У судовому засданні 18.02.2015р. було оголошено перерву до 16.03.2015 до 09:30 год.

13.03.2015р. від апелянта до суду надійшли пояснення (вх.№4097) по справі.

13.03.2015р. від апелянта до суду надійшло клопотання (вх.№4098), в якому він просить суд зобов'язати відповідача надати довідку щодо належності рахунку №5461 у ПАТ «ПУМБ» у 2008 році до ПрАТ «Радмир-центр».

Розпорядженням секретаря третьої судової палати від 13.03.2015р. у зв`язку з відпусткою судді Бабашової С.В. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Істоміна О.А., суддя Тарасова І.В.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №3 від 16.01.2013р. "Про внесення змін та доповнень до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України", зокрема, пунктом 2.2 доповнено постанову пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" пунктом 9-1 такого змісту: "9-1. У разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги; можливості продовження цього строку законом не передбачено."

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку.

Представник апелянта у судовому засіданні 16.03.2015р.вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.12.2014р. у справі №922/4811/14 та прийняти нове рішення, яким стягнути з ПАТ "Радмир-центр" на користь ТОВ "Констракшн Груп Інтернешнл"суму заборгованості в розмірі 314665,78 грн.

Представник відповідача у судове засідання 16.03.2015р. (після перерви) не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи (а.с.135).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

У відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаєся на здійснення попередньої оплати за арматуру, згідно з платіжним дорученням №708 від 24.09.2008року. Також позивач вказує на те, що сторони на підставі усної домовленості узгодили умови оплати та поставки арматури. Після здійснення позивачем 100% передплати на користь відповідача, останній взяв на себе зобов'язання поставити товар. У зв'язку із тим, що відповідач тривалий час не здійснював поставку товару відповідно до домовленості сторін, позивач направив вимогу від 22.07.2014року на адресу відповідача, в якій повідомив про втрату інтересу щодо подальшого прийняття товару та визначив необхідність повернення відповідачем грошових коштів, однак, відповідач вказані грошові кошти не перерахував.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують узгодження умов поставки. Також вказує на те, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано застосував наслідки спливу позовної давності, що обумовлює відмову у позові, оскільки на момент подання позовної заяви строк позовної давності за вимогою про повернення безпідставно отриманого майна сплив.

Господарський суд Харківської області, приймаючи оскаржуване рішення, виходив з наступного.

Правові підстави повернення безпідставно одержаних коштів врегульовані статтями 1212-1213 Цивільного кодексу України, крім того, в абзаці 7 підпункту 3.12 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розуміти як вихід суду за межі позовних вимог. Тому суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення Цивільного кодексу України, які регулюють набуття та збереження майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Апелянт вважає, що грошові кошти в сумі 200000,0грн. були отримані відповідачем безпідставно, тому він повинен повернути їх позивачу.

За приписами ст.208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між сторонами договір у належній письмовій формі не укладався.

В ході судового розгляду справи представник позивача підтвердила, що між сторонами була лише усна домовленість, а договір у письмовій формі не укладався.

В обґрунтування факту оплати за арматуру апелянт посилається на Акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.10.2010 року між ЗАТ «Радмир-Центр» та ТОВ фірма «Констракшн Груп Інтернешнл».

Однак, колегія суддів зазначає, що копія Акт звірки взаємних розрахунків, яка міститься в матеріалах справи, є нечитаємою.

В ході судового розгляду справи було з'ясовано, що оригінал Акту звірки взаємних розрахунків станом на 01.10.2010 року між ЗАТ «Радмир-Центр» та ТОВ фірма «Констракшн Груп Інтернешнл» у позивача відсутній, а копія, яка міститься в матеріалах справи, зроблена з копії Акту.

В матеріалах справи міститься платіжне доручення №708 від 24.09.2008р., на яке апелянт посилається, як на доказ отримання відповідачем коштів в сумі 200000,00 грн. за арматуру (а.с.13).

Колегія суддів зазначає, що на даному платіжному дорученні відсутня відмітка бунку про проведення банком коштів 24.09.2008р., а міститься лише штамп банку датований 27.10.2014р. Крім того в графі призначення платежу вказано: «плата за арматуру за рах.№1293 від 18.09.2008р., в т.ч. НДС 20% -33333,33 грн.».

Враховуючи викладене, суд пешої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість розцінити дії сторін по пред'явленню рахунку - фактури від 18.09.2008р. № 1293 та перерахуванню грошових коштів у сумі 200 000,00 грн. за платіжним дорученням від 24.09.2008р. №708, як взаємне волевиявлення сторін, спрямоване на настання певних правових наслідків,та укладення усного правочину, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо всіх суттєвих умов для такого вида угод, зокрема, не визначений обсяг, асортимент товару, тощо, що також виключає можливість виконання правочину сторонами в момент його вчинення.

Судом першої істанції вірно встановлено, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні стосунки, що виключає застосування до спірних відносин норм зобов'язального права, в тому числі, ст.693 ЦК України щодо попередньої оплати товару.

Фактично спір виник внаслідок безпідставного отримання відовідачем майна - грошових коштів у сумі 200000,00 грн., що обумовлює застосування до спірних відносин положень глави 83 ЦК України.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач помилково пов'язує строк позовної давності зі строком виконання зобов'язання, оскільки за приписами ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

З огляду на положення статей 261 та 1212 Цивільного кодексу України, обов'язок повернення безпідставно набутого майна виникає негайно після отримання такого майна.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності (частина 2 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до частини 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з частиною 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Господарським судом Харківської області встановлено факт набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 200000,00 грн. без достатньої правової підстави.

Однак, оскільки, на момент подання позовної заяви строк позовної давності за вимогою про повернення безпідставно отриманого майна сплив, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності, що обумовлює відмову у позові.

У зв'язку зі спливом строків позовної давності, будь - який обраний позивачем спосіб захисту прав та законних інтересів не призведе до поновлення порушеного права та реального захисту його прав.

Враховуючи те, що позивачем не подано доказів в обґрунтування позиції по справі, встановлено факт пропущення з боку позивача строку позовної давності для звернення до господарського суду з даним позовом, а відповідачем заявлене клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача, місцевий господарський суд правомірно відмовив у позові.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі, тому рішення господарського суду Харківської області від 18.12.2014р. по справі №922/4811/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.12.2014р. по справі №922/4811/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 23.03.2015 року.

Головуючий суддя Горбачова Л.П.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Тарасова І. В.