КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р. Справа№ 910/28750/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача -Арсоєв Р.Т. ( довір. б/н від 20.10.2014р.);

Від відповідача 1 -не з'явився;

Від відповідача 2 -не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовзагальмаш»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2015р.

у справі №910/28750/14 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколіс"

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовзагальмаш"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Арвест Трейдінг»

про стягнення 137 802,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2015р. у справі №910/28750/14 позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколіс" 1 050 грн. 00 коп. - основного боргу. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арвест Трейдінг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколіс" " 1 050 грн. 00 коп. - основного боргу. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколіс" 111 091грн. 93коп. - основного боргу, 14 060грн. 01коп. - пені, 1856грн.98коп. - 3% річних, 10793грн.76 коп. - інфляційних втрат та 2 679 грн. 27 коп. - судового збору за подання позовної заяви, 4 000 грн. - витрати на юридичну допомогу.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що враховуючи отримання товару відповідачем за видатковими накладними, строк виконання зобов'язання щодо оплати поставленого і отриманого товару станом на час вирішення спору є таким, що настав, отже, як зазначає суд, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 заборгованості в сумі 110041,93 грн. та солідарного стягнення з відповідача 1 та 2 заборгованості в сумі 1 050 грн. підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач 1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2015р. в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 1 заборгованості у розмірі 17 221,76 грн., пені у розмірі 14060,01 грн., 3% річних в сумі 1856,98 грн., інфляційних в сумі 10793,76 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 1 заборгованості у розмірі 17 221,76 грн., пені у розмірі 14060,01 грн., 3% річних в сумі 1856,98 грн., інфляційних в сумі 10793,76 грн.

В апеляційній скарзі відповідач 1 зазначає про те, що загальна сума заборгованості по договору складає 93 870,17 грн., а не 111 091,93 грн., оскільки загальна сума платіжних доручень складає 60 031,25 грн., платіжне доручення №587682 на суму 35 031,25 грн., платіжне доручення №59034 на суму 20 029,98 грн.

Скаржник зазначає й про те, що судом першої інстанції проігноровано клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи, чим порушено право на захист.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015р. розгляд апеляційної скарги призначено на 24.02.2015р.

В судове засідання апеляційного господарського суду 24.02.2015р. не з'явились представники відповідачів, у зв'язку з чим розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.03.2015р.

10.03.2015р. в судове засідання апеляційного господарського суду не з'явились представники відповідачів.

Враховуючи те, що представники відповідачів про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчить відмітка на зворотній стороні ухвали від 24.02.2015р., явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідачів. Клопотання представника відповідача 1, надіслане телеграмою про відкладення у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника, судовою колегією залишається без задоволення як необґрунтоване та у зв'язку з обмеженістю процесуальними строками розгляду апеляційних скарг.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судова колегія встановила.

04.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еколіс", як постачальником, та Публічним акціонерним товариством "Азовзагальмаш", як покупцем, укладено договір поставки № ПКН-00015/Т-203, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, на умовах, викладених в цьому договорі, а також у специфікаціях до договору, що є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст.692 названого кодексу).

На виконання умов договору позивач поставив продукцію відповідачеві на загальну суму 153 901,42 грн., що підтверджується видатковими накладними підписаними та скріпленими печатками сторін (належним чином засвідчені копії містяться в матеріалах справи).

Відповідно до п.6.2. договору оплата товару провадиться шляхом перерахунку на поточний рахунок постачальника у строки, вказані у специфікація до вказаного договору.

Пунктом 4 Специфікації № 1 встановлений порядок розрахунку, з відстрочкою платежу на 330 календарних днів з моменту отримання товару на склад відповідача-1.

Відповідачем оплачено отриманий товар на загальну суму 42 809,49 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 111 091,93 грн.

Між Товариством з обмеженню відповідальністю "ЕКОЛІС" та Товариством з обмеженню відповідальністю "Арвест Трейдінг" ( поручитель) укладено договір поруки № 27/42 від 04.04.2014, предметом якого є те, що поручитель поручається перед кредитором за виконання Публічним акціонерним товариством "Азовзагальмаш" свого обов'язку за договором поставки № ПКН-00015/Т-203 від 04.04.2013 року.

Обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за зобов'язання боржника за основним договором обмежується 1 050,00 грн. (п 4.1. договору поруки).

Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання та діє п'ять років (п.7.1. договору поруки).

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою і заставою. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Оскільки обов'язку щодо повної оплати за поставлений товар відповідачем-1 не виконано, виходячи з факту отримання товару покупцем за видатковими накладними а також того, що строк виконання зобов'язання щодо оплати поставленого і отриманого товару станом на час вирішення спору є таким, що настав, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що у відповідача 1 перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 111091,93 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-1 заборгованості в сумі 110 041, 93 грн. та солідарного стягнення з відповідачів 1 та 2 заборгованості, у відповідності до п.4.1 договору поруки, в сумі 1 050 грн. підлягають задоволенню.

Доводи відповідача 1 в апеляційній скарзі про те, що загальна сума заборгованості по договору складає 93 870,17 грн. не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому не можуть бути покладені в основу рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

З урахуванням п.9.6 договору, відповідно до якого у разі порушення строків здійснення платежів, згідно з умовами договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 14 060,01 грн.

Згідно ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Оскільки відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача, в частині стягнення 3% річних та індексу інфляції нарахованого на суму боргу, обґрунтовано задоволені місцевим господарським судом у розмірі 1856,98 грн. та 10 793,76 грн. відповідно.

Щодо позовних вимог про стягнення коштів, витрачених позивачем за надання правової допомоги в сумі 4 000 грн. та заперечень відповідача 1 щодо позовних вимог в цій частині, слід зазначити про наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Витрати позивача за надання правової допомоги підтверджуються копією платіжного доручення №776 від 27.10.2014, а відтак у місцевого господарського суду були відсутні правові підстави для відмови в їх задоволенні або часткового задоволення, як про те зазначає відповідач 1 в апеляційній скарзі.

Щодо порушення судом норм процесуального права, то слід зазначити про те, що частина 2 статті 104 Господарського процесуального кодексу встановлює, що порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення, а частина 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу покладає на апеляційний господарський суд обов'язок перевірити законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовзагальмаш» залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2015р. у справі № 910/28750/14 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/28750/14.

Повний текст постанови складено та підписано 16.03.2015р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло