РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2015 р. Справа № 902/221/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Коломис В.В. ,

суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Полюхович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Погребищенський маслосирзавод" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 26.01.2015 року у справі № 902/221/14 (суддя Мельник П.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Росер"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Погребищенський маслосирзавод"

про усунення перешкод у користуванні майном

за участю представників сторін:

позивача - Хомяк А.Д., за довіреністю

відповідача - Нечаєнко О.О., за довіреністю

В судовому засіданні від 12.03.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 02.04.2014 року у справі № 902/221/14 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Росер" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Погребищенський маслосирзавод" (далі - відповідач). Зобов'язано відповідача усунути перешкоди у користуванні обладнанням згідно договору оперативного лізингу № РС 01082012 від 01.08.2012 року, що знаходиться за адресою: 22220, м. Погребище, Вінницька область, вул. Київська, 61 шляхом забезпечення вільного доступу позивачу до обладнання переданого в оперативний лізинг. На виконання відповідного рішення 18.04.2014 року видано наказ.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.07.2014 року рішення суду першої інстанції залишено в силі.

16.10.2014 року, на адресу суду першої інстанції від позивача надійшла заява про заміну способу виконання рішення господарського суду Вінницької області від 02.04.2014 року у справі № 902/221/14.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 26.01.2015 року відповідну заяву задоволено частково. Змінено спосіб виконання рішення від 02.04.2014 року у справі № 902/221/14, шляхом зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні обладнанням згідно договору оперативного лізингу № РС 01082012 від 01.08.2012 року, що знаходиться за адресою: 22220, м. Погребище, Вінницька область, вул. Київська, 61, згідно вказаного переліку майна, шляхом демонтажу замків державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Погребищенського районного управління юстиції, які перешкоджають використанню даного обладнання, встановлення нових замків, заборони будь-яким третім особам перешкоджати ТзОВ "Росер" користуванню майном переданим йому в оперативний лізинг згідно Договору РС 01082012 від 01.08.2012 року..

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, відповідач по справі звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 26.01.2015 року.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі. Ухвалу суду першої інстанції просить скасувати повністю, оскільки вважає її незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального права.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги з підстав викладених у письмовому відзиві. Оскаржувану ухвалу вважає законною та просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені ним оскаржуваної ухвали, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2012 року між позивачем та відповідачем підписано договір оперативного лізингу № РС 01082012, згідно якого лізингодавець надає лізингоодержувачу право оренди (оперативного лізингу) обладнання ТзОВ "Погребищенський маслосирзавод", визначене додатком 1 до зазначеного договору.

03.03.2014 року ТзОВ "Росер" звернулось до господарського суду з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні майном, переданим йому у користування відповідно до укладеного договору.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 02.04.2014 року позов задоволено та зобов'язано відповідача усунути перешкоди у користуванні обладнанням згідно договору оперативного лізингу № РС 01082012 від 01.08.2012 року.

16.10.2014 року, позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про заміну способу виконання рішення господарського суду Вінницької області від 02.04.2014 року у справі № 902/221/14, шляхом демонтажу замків, встановлення нових замків, заборони будь-яким третім особам перешкоджати ТзОВ "Росер" користуванню майном, переданим йому в оперативний лізинг відповідно до договору.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що виконання рішення неможливе в натурі у зв'язку із добровільною відмовою боржника усунути перешкоди в користуванні обладнанням, згідно укладеного договору оперативного лізингу, шляхом забезпечення вільного доступу позивачу до обладнання, переданого в оперативний лізинг. Також заявник посилається на ще одну підставу, яка перешкоджає виконанню рішення, а саме на те, що відповідачем було частково відчужено на невизначених підставах приміщення ТзОВ "Погребищенський маслосирзавод" ТзОВ "Тетерівське МГ", а також частину земельної ділянки відповідача.

Ухвалою від 26.01.2015 року суд першої інстанції задоволив відповідну заяву частково та змінив спосіб виконання рішення шляхом зобов'язання відповідача усуну нути перешкоди у користуванні майном, визначеним договором.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналогічні положення містяться і в ст. 20 ГК України.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Звертаючись з позовом до суду, позивач на свій розсуд обирає спосіб захисту порушеного права, в той час як на суди покладено обов'язок перевірки відповідності обраного позивачем способу захисту приписам ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

В п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" роз'яснено, що у резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду.

Господарський суд Вінницької області приймаючи рішення від 02.04.2014 року у даній справі відповідно до позовних вимог зобов'язав відповідача усунути перешкоди у користуванні обладнанням згідно договору оперативного лізингу № РС 01082012 від 01.08.2012 року, що знаходиться за адресою: 22220, м. Погребище, Вінницька область, вул. Київська, 61 шляхом забезпечення вільного доступу позивачу до обладнання переданого в оперативний лізинг.

Приписами пункту 1 ст. 121 ГПК України встановлено, що при наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно із п. 7.1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Однак, місцевий господарський суд дійшовши висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про зміну способу виконання рішення не врахував наступного.

При винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини справи, на сам перед той факт, що обладнання відповідача за договором оперативного лізингу № РС 01082012 від 01.08.2012 року не передавалось відповідачу, про що свідчить відсутність у витребуваних апеляційним господарським судом матеріалах справи № 902/221/14 підписаного сторонами акта приймання-передачі визначеного сторонами окремого обладнання відповідача, який, відповідно до зазначеного договору, повинен був бути підписаний під час передачі окремого обладнання. З зазначеного випливає, що під час розгляду справи, судом першої інстанції не встановлювався перелік майна, який вказаний в оскаржуваній ухвалі. Рішенням суду від 02.04.2014 року також не зазначено жодної назви майна відповідача, а лише посилання на договір оперативного лізингу, укладений між позивачем та відповідачем, а також посилання на акт приймання-передачі, який у матеріалах справи відсутній. Тобто, при винесенні ухвали суд посилався на відсутній у матеріалах справи доказ, а саме акт приймання передачі майна відповідно до договору, та прийняв до уваги опис необоротних активів, складений ТзОВ "Росер" одноособово.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції також не перевірив та не встановив факт перебування у власності відповідача майна, включеного до переліку вказаному в оскаржуваній ухвалі.

Так, судом не було встановлено факту права власності відповідача на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: 22200, Вінницька обл., м. Погребище, вул. Київська, 61, та щодо якого зобов'язано державного виконавця вчинити дії спрямовані на демонтаж замків. Дане майно, а саме нежитлові приміщення за зазначеною вище адресою є власністю ТзОВ "Тетерівське МГ", відповідно до договору купівлі-продажу № 1660 від 29.10.2013 року, що підтверджується доданою до апеляційної скарги відповідачем копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

З огляду на те, що заміна способу виконання рішення у спосіб визначений оскаржуваною ухвалою (шляхом демонтажу замків) впливає на права та обов'язки ТзОВ "Тетерівське МГ", колегія судів вважає, що місцевий господарський суд прийняв рішення про права і обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі, що є безумовною підставою для скасування судового рішення місцевого господарського суду.

З врахуванням усього вищевикладеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу господарського суду такою, що не відповідає чинному законодавству, так як наявні підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Погребищенський маслосирзавод" задоволити.

2. Пункти 1, 2 ухвали господарського суду Вінницької області від 26.01.2015 року у справі № 902/221/14 скасувати.

Прийняти в цій частині нове судове рішення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Росер" в задоволені заяви про заміну способу виконання рішення господарського суду Вінницької області від 02.04.2014 року у справі № 902/221/14.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Росер" (09114, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Глиняна 45 а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Погребищенський маслосирзавод" (22200, Вінницька обл., Погребищенський район, м. Погребище, вул.Київська, буд. 61, ) 609 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Вінницької області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.