УХВАЛА

23.03.2015Справа № 910/4210/15-г

За позовомУправління Державної служби охорони при ГУ МВС України в місті Києві
ДоПечерського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді
Простягнення 4 653,59 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Полурез О.В. - дов. № 131 від 17.03.2015 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в місті Києві звернулось до Господарського суду міта Києва з позовом до Печерського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про стягнення 4 653,59 грн.

Ухвалою суду від 26.02.2015 року було порушено провадження у справі № 910/4210/15-г та призначено її до розгляду на 23.03.2015 року.

Представник позивача в судове засідання 23.03.2015 року не з'явився, проте 05.03.2015 року через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а 23.03.2015 року подав заяву про зменшення позовних вимог, обґрунтовуючи її тим, що відповідач сплатив заборгованість в сумі 4 653,59 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу судом прийнято дану заяву.

Представник віповідача 17.03.2015 року через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, а в судовому засіданні 23.03.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд провадження у справі припинити.

Відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідачем було погашено суму боргу, що підтверджується плітіжними дорученнями, то суд вважає за доцільне припинити провадження у справі № 910/4210/15-г на підставі п. 1-1 ч. 1 статті 80 Господарського процесуального Кодексу України.

Згідно з частиною 3 статті 80 ГПК України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно положень процесуального закону, повернення судових витрат у випадку припинення провадження у справі (ст. 80 ГПК України), можливе саме у випадку коли спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки в такому випадку відсутній об'єкт справляння судового збору згідно вимог закону.

У всіх інших випадках застосування статті 80 ГПК України, суд має вирішити питання про розподіл між сторонами господарських витрат, тобто про покладення таких витрат або на позивача, або на відповідача у справі.

Відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з п. 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.03.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. Зокрема, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Отже, якщо наслідком припинення провадження у справі стали дії відповідача (сплата боргу після звернення позивача з позовом до суду), здійснені судові витрати покладаються на нього.

Відповідно до абзацу 2 п. 4.4.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», з урахуванням положення частини четвертої статті 51 ГПК днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

Як вбачається з наданих сторонами документів, спір між сторонами було врегульовано внаслідок сплати відповідачем суми боргу, проте і виник він внаслідок неправильних дій останнього. Так, позовна заява подана до суду 23.02.2015 року, про що свідчить реєстраційний штам канцелярії суду, а відповідач сплатив заборгованість 02.03.2015 року.

У зв'язку з чим, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, оскільки сплату заборгованості було здійснено після подання позивачем позовної заяви до суду.

Керуючись п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

У Х В А Л И В :

1. Припинити провадження у справі № 910/4210/15-г на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

2. Стягнути з Печерського районного і місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (місцезнаходження: 01010, м. Київ, вул. Московська, 37/2, ) на користь Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у місті Києві (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Студентська, 9, ) 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. На виконання ухвали суду видати наказ.

4. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її винесення, а повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Суддя О.М. Спичак