ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2015 р. Справа № 914/4290/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П.

Скрипчук О.С.

розглянув апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго", м.Львів

на рішення господарського суду Львівської області від 26.01.2015 р.

у справі № 914/4290/14

за позовом: державного підприємства "Вугілля України", м.Київ

до відповідача: приватного акціонерного товариства " ДТЕК Західенерго", м.Львів

про стягнення 7 923 761, 95 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: Прутас В.О - за довіреністю №30-12/4-Д від 30.12.2014р.

відповідача: Чорній О.Б. - за довіреністю №150 від 22.12.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду від 26.01.2015 р. (суддя С.Б. Кітаєва) позов задоволено частково. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» на користь державного підприємства «Вугілля України» 6 933 633,20грн. заборгованості, з якої: 5 539 288,14 грн. основного боргу; 210 151,49 грн. пені; 3 453 007,54 грн. 3% річних; 731186,03 грн. інфляційних втрат, 63 948,15 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем не виконано обов'язку щодо оплати боргу за поставлений товар в повному обсязі. В частині стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних рішення суду обґрунтоване простроченням виконання зобов'язання.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що додаток №10/11-Д-1 від 03.10.2011 р. до договору №02-11/4-ЕН від 30.09.2011 р. щодо поставки вугільної продукції підписано директором з економіки та фінансів Іванівим М.І., який не мав належних повноважень. А тому, зазначає скаржник, оскільки ПАТ «ДТЕК Західенерго» оскаржує вказаний додаток до договору, на підставі якого позивач звернувся в господарський суд про стягнення заборгованості, суд першої інстанції повинен був зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 914/99/15.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що додаток до договору №10/11-Д-1 від 03.10.2011 р. зі сторони ПАТ «Західенерго» було підписано не Іванівим М.І., а заступником голови правління Мазяром В.І. Крім цього, позивач вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив відповідачу у клопотанні про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні представниками сторін викладено доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, між державним підприємством «Вугілля України» та публічним акціонерним товариством «ДТЕК Західенерго» укладено договір поставки № 02-11/4-ЕН від 30.09.2011р., відповідно до якого, позивач постачає у власність відповідача вугільну продукцію, яку останній зобов'язаний прийняти та оплатити.

Відповідно до п. 4.2 договору, вугледобувні підприємства, вантажовідправники, ТЕС - вантажоотримувачі, залізничні станції відвантаження та призначення, кількість, марка, базова якість, терміни поставки, максимальний добовий обсяг відвантаження вугілля на кожну ТЕС, ціна та вартість вугілля визначаються в додатках до договору.

Згідно п.п.3.1.6, 3.3.1, 3.3.6, 5.12, 6.13, 7.3, 8.8., 9.2, 10.1 постачальник зобов'язаний підписати отримані від покупця акти звіряння вугілля по кількості та якості, скласти на їх основі відповідні акти приймання-передачі вугілля за договором і розрахунок знижок/надбавок його ціни, які разом з актами звіряння направити покупцеві до підписання.

Покупець зобов'язаний здійснювати оплату вугілля на умовах договору; підписати акти приймання-передачі вугілля протягом 3 робочих днів з дати їх надходження від постачальника та у той же термін передати підписані акти постачальникові.

Фактична кількість та якість вугілля, що надійшло від постачальника та прийняте покупцем на умовах цього договору, відображається в актах звіряння вугілля по кількості і якості та актах прийому-передачі вугілля.

Покупець оплачує постачальнику вартість вугілля рівними частинами на умовах 90% попередньої оплати шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника кожного банківського дня коштами у сумі, виходячи із розрахунку від погодженої у додатку до договору вартості поставки. Залишкові 10 % вартості вугілля оплачуються протягом трьох банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі вугілля.

За порушення виконання грошового зобов'язання за цим договором постачальник має право стягнути з покупця пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення.

Додаткові угоди та додатки до договору, підписані сторонами та скріплені їх печатками, є невід'ємними частинами договору.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.01.12р.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.08.2012 р. сторонами укладено додаткову угоду №13-08/12 до договору поставки вугілля №02-11/4-ЕН від 30.09.2011р., якою преамбулу договору в частині назви покупця викладено в редакції : «Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго»; у розділі 11 договору «Реквізити і підписи сторін» викладено реквізити сторін та банківські реквізити сторін; відповідно до п.4 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що в усьому іншому, що не обумовлено цією угодою, застосовуються відповідні умови договору. Угода набирає чинності з дати її підписання і діє до кінця дії договору та є його невід'ємною частиною.

В подальшому, сторони уклали додатки до договору, а саме: додаток №10/11-Д від 30.09.2011 р., додаток №10/11-Б від 30.09.2011 р. Згідно п.1 зазначених додатків, постачальник зобов'язується відвантажити в жовтні 2011 року, а покупець прийняти в жовтні - листопаді 2011 року вугілля від вантажовідправників, наведених у додатку на умовах даного договору. Додатки є невід'ємною частиною договору №02-11/4-ЕН від 30.09.2011р.

Крім цього, сторонами також укладено додаток №11/11-Б від 28.10.2011р., додаток №11/11-Д від 28.10.2011 р. Відповідно до п.1 зазначених додатків, постачальник зобов'язується відвантажити в листопаді 2011 року, а покупець прийняти в листопаді-грудні 2011 року вугілля від вантажовідправників, наведених у додатку на умовах даного договору. Додатки є невід'ємною частиною договору №02-11/4-ЕН від 30.09.2011р.

Як встановлено судом першої інстанції, сторонами також укладено додаток №11/11-Д-1 від 01.11.2011 р., додаток №10/11-Д-1 від 03.10.2011 р. Згідно п.1 вказаних додатків до договору, постачальник зобов'язується відвантажити в листопаді 2011 року, а покупець прийняти в листопаді-грудні 2011 року вугілля від вантажовідправників, наведених у додатку на умовах даного договору. Додатки є невід'ємною частиною договору №02-11/4-ЕН від 30.09.2011р.

Окрім цього, 27.12.2011 р. між сторонами укладено додаткову угоду №27-12/11 до договору, якою графу «постачальник» розділу 11 доповнено зазначеними у п.1 цієї угоди банківськими реквізитами.

Сторони також уклали додаток №12/11-Л від 02.12.2011 р., згідно якого, постачальник зобов'язувався відвантажити у грудні 2011 року, а покупець прийняти в грудні 2011р. - січні 2012 р. вугілля від вантажовідправників, наведених у додатку на умовах даного договору.

Відповідно до п.1 додатку 12/11-Д від 29.11.2011 р., укладеного між сторонами, постачальник зобов'язувався відвантажити у грудні 2011 року, а покупець прийняти в грудні 2011р. - січні 2012 р. вугілля від вантажовідправників, наведених у додатку на умовах даного договору.

Згідно п.1 додатку до договору №01/12-Д від 03.01.2012 р., укладеного між сторонами, постачальник зобов'язувався відвантажити в січні 2012 року, а покупець прийняти в січні 2012 року - лютому 2012 року вугілля від вантажовідправників, наведених у додатку на умовах даного договору.

Як встановлено місцевим господарським судом, перелічені додатки до договору містять відомості про вантажоотримувача, станцію призначення, про вантажовідправника та станцію відправлення, марку, клас вугілля, обсяги, базові показники (зола%, волога %) ; базову ціну вугілля без ПДВ, в грн./т., а також загальну вартість поставки (без ПДВ), суму ПДВ, суму загалом.

Додатки до договору підписані постачальником і покупцем без розбіжностей, без зауважень та завірені гербовими печатками покупця та постачальника.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що за час дії договору № 02-11/4-ЕН від 30.09.2011 р., ДП «Вугілля України» поставило, а ПАТ «ДТЕК Західенерго» прийняло вугільну продукцію загальною кількістю 372 157,4 тонн, вартість якої з урахуванням витрат на перевезення складає 356 721 999, 61 грн. з ПДВ., що підтверджується підписаними актами приймання-передачі вугільної продукції, розрахунками знижок /надбавок, ціни та вартості вугілля до кожного акту приймання-передачі вугілля, які підписані покупцем і постачальником та завірені їх гербовими печатками.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, ПАТ «ДТЕК Західенерго» здійснило оплату поставленого вугілля коштами у розмірі 351 182 711, 47 грн. з ПДВ, що підтверджується довідками банків, які долучені до матеріалів справи. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Поданий позивачем до справи розрахунок заборгованості (додаток до клопотання вх.№2353/15) містить повний перелік первинних документів (актів приймання-передачі вугілля), які долучені до справи і підтверджують господарські операції по поставці товару, відомості про банківські документи, які підтверджують оплату вугілля на суму

351 182 711,47 грн.

Відповідно до ст. 193, 265 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що на день подачі позовної заяви заборгованість відповідача перед ДП «Вугілля України» за договором складає 5 539 288, 14 грн. з ПДВ. (356 721 999,61грн. -

351 182 711,47 грн.).

Щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних, судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 193, 230 ГК України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п.7.3, 8.8 договору, покупець оплачує постачальнику вартість вугілля рівними частинами на умовах 90% попередньої оплати шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника кожного банківського дня коштами у сумі, виходячи із розрахунку від погодженої у додатку до договору вартості поставки. Залишкові 10% вартості вугілля оплачуються протягом трьох банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі вугілля.

За порушення виконання грошового зобов'язання за цим договором постачальник має право стягнути з покупця пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення.

Як встановлено місцевим господарським судом, акт приймання-передачі підписаний 30.01.2012 р., відтак перебіг строку (трьох банківських днів) для оплати вартості вугілля починається 31.01.2012 р. і закінчується 02.02.2012 р. включно. Оскільки протягом трьох банківських днів оплату відповідач не здійснив, то з 03.02.2012р. починається протермінування відповідачем виконання грошового зобов'язання. Проте, як вбачається із розрахунку пені, 3 % річних початок розрахунків позивач проводить починаючи з 02.02.2012 р., а не з 03.02.2012 р.

Відтак, враховуючи вимоги ч.6 ст.232 ГК України, перебіг строку для нарахування пені та 3% річних у зв'язку із порушенням строку оплати вартості отриманого вугілля розпочався 03.02.2012 р. і закінчився 03.08.2012 р.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок пені та 3% річних, вважає правомірним висновок місцевого господарського суду щодо часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені та 3% річних у сумі: 210 151, 49 грн. пені, а саме : з 03.02.2012р. по 22.03.2012 р. (за 49 днів протермінування), при обліковій ставці НБУ 7,75% від суми боргу 5 539 288,14 грн. сума пені складає 57 631,36 грн.; з 23.03.2012 р. по 03.08.2012 р., за 134 дні протермінування оплати, від суми боргу 5 539 288,14 грн., при обліковій ставці НБУ 7,5% сума пені складає 152 520,13 грн. А також 453 007,54 грн. 3% річних за період з 03.02.2012р. по 27.10.2014 р.

Крім цього, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у повному обсязі у сумі

731 186,03 грн.

Щодо тверджень скаржника щодо необхідності зупинення провадження у справі, то судова колегія звертає увагу на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, при цьому іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у праві господарський суд у кожному випадку повинен з'ясувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 112-114 ГПК України, відповідач не позбавлений права звернутись до суду про перегляд рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

Таким чином, враховуючи наявність права суду, а не обов'язку щодо зупинення провадження у справі, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зупинення провадження у справі.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 26.01.2015 р. у справі

№ 914/4290/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.03.2015 р.

Головуючий-суддя О.І. Матущак

Судді О.П. Дубник

О.С. Скрипчук