ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Справа № 910/4784/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Добролюбової Т.В. (доповідач)
суддівГоголь Т.Г., Швеця В.О.
розглянувши матеріали касаційних скарг1) Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Мітех" та 2) Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товаристві "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.01.15
у справі№910/4784/14 Господарського суду міста Києва
за первісним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Мітех"
до1.Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" 2.Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічного акціонерного товариства "Банк Форум"
провизнання правочинів недійсними
за зустрічним позовомУкраїнської студії телевізійних фільмів "Укртелефільм"
до1.Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Мітех" 2. Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс"
провизнання недійсним договору

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.02.15 розгляд касаційної скарги призначено на 12.03.15. У судовому засіданні 12.03.15 оголошено перерву до 19.03.15.

В судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: Радченко А.В. - за дов. від 01.12.14;

від відповідача -1 за первісним позовом: Горбенко К.О. - за дов. від 17.01.14, Яцко В.В. - за дов. 17.01.14; Аніщенко В.П. - за дов. від 12.13.14;

від відповідача -2 за первісним позовом: не з'явилися, проте належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги;

від третьої особи: не з'явилися, проте належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Мітех" у березні 2014 року заявлений позов, з урахуванням змін від 15.05.14, до Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм", Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" про: 1) визнання недійсним з моменту вчинення Акта від 24.02.09 розподілу квартир в адміністративно-житловому комплексі за адресою: вул. Ованеса Туманяна 15-а у Дніпровському районі міста Києва, укладеного між Українською студією телевізійних фільмів "Укртелефільм" та Закритим акціонерним товариством "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс", організаційно-правова форма якого в подальшому змінена на Приватне акціонерне товариство, в частині передачі на користь Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" майнових прав на об'єкти нерухомого майна: нежитлові приміщення та квартири з будівельними номерами: № 26 (Секція А), №36 (Секція А), №34 (Секція А), №1а (Секція А), №1 (Секція А), №21 (Секція А), №25 (Секція А), №57 (Секція А), №61 (Секція А), №65(Секція А), №38 (Секція Б), №50 (Секція Б), №5 (Секція Б), №33 (Секція Б), №20 (Секція Б), №56 (Секція Б), №60 (Секція Б), №61-62 (Секція Б), №26 (Секція В), №6 (Секція В), №30 (Секція В), №38 (Секція В), №71 (Секція В), №75 (Секція В), №1 (Секція В), №8 (Секція В), №33 (Секція В), №57 (Секція В), №68 (Секція В), №73 (Секція В), №11 (Секція Г), №43 (Секція Г), №51 (Секція Г), №8 (Секція Г), №32 (Секція Г), №58 (Секція Г), №60 (Секція Г), №1 (Секція Г), №33 (Секція Г), №10 (Секція Д), №70 (Секція Д), №4а (Секція Д), №36 (Секція Д), №1 (Секція Д), №9 (Секція Д), №41 (Секція Д), №57 (Секція Д), №73 (Секція Д), №12 (Секція Є), №20 (Секція Є), №28 (Секція Ж); 2) визнання недійсною з моменту вчинення Порівнювальної відомості від 26.06.13, укладену між Українською студією телевізійних фільмів "Укртелефільм" та Приватним акціонерним товариством "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс", в частині передачі прав власності на користь Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" майнових прав на об'єкти нерухомого майна: нежитлові приміщення № 643, №644, №645, №649, №651, №652, №653 та квартири, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд 15-а: №2, №3, №38, №1, №5, №25, №29, №61, №65, №69, №126, №138, №93, №121, №108, №144, №148, №149-150, №162, №170, №194, №202, №235, №239, №165, №172, №197, №221, №232, №237, №259, №291, №299, №256, №280, №306, №308, №249, №281, №333, №393, №323, №359, №324, №332, №364, №389, №396, №419, №427, №527. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач за первісним позовом вказував на те, що на підставі Акта розподілу квартир та Порівнювальної відомості відбулось відчуження частини предмета іпотеки, без узгодження з Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "МІТЕХ", як іпотекодержателями, внаслідок чого Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" фактично набула майнових прав на нежитлові приміщенні визначені в них, що суперечить приписам статті 9 Закону України «Про іпотеку», пункту 3.1.6 договору іпотеки, пункту 3.4 іпотечного договору. Водночас, позивач вважав, що акт та відомість є правочинами щодо розподілу майна, яке перебуває у спільній частковій власності, однак в порушення приписів статей 220, 364 Цивільного кодексу України не були нотаріально посвідчені. Позивач зазначав і про те, що вказаними актом та порівнювальною відомістю порушуються його права, оскільки відповідач-1 на підставі цих документів може здійснити перереєстрацію належних позивачеві квартир. При цьому, позивач посилався також на приписи статей 15, 16, 20, 182, 203, 215, 1134 Цивільного кодексу України, статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Водночас, до суду першої інстанції із зустрічною позовною заявою звернулась Українська студія телевізійних фільмів "Укртелефільм" до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Мітех", Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" про визнання недійсним з моменту укладення іпотечного договору від 07.09.06, укладеного між відповідачами. В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач вказував на те, що оспорюваний договір суперечить приписам статті 5 Закону України "Про іпотеку", оскільки, на момент укладення цього договору, редакція названої статті не передбачала можливості передачі, в якості предмета іпотеки, майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва. Позивач за зустрічним позовом посилався на приписи статей 203, 215 Цивільного кодексу України, статей 207, 208 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2014, ухваленим у складі колегії суддів: Коткова О.В. - головуючого, Морозова С.М., Спичак О.М., у задоволенні первісного позову відмовлено повністю. Суд першої інстанції вказав на доведеність вимог позивача за первісним позовом, проте відмовив у позові через сплив строку позовної давності, адже про порушення свого права Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Мітех" довідалось 25.09.09, проте з даним позовом звернулось 21.03.14. Зустрічні позовні вимоги задоволено повністю шляхом визнання недійсним з моменту укладення іпотечного договору від 07.09.06. Суд першої інстанції установив, що станом на момент укладення іпотечного договору, предметом іпотеки не могли бути майнові права на об'єкт незавершеного будівництва, тому факт передачі таких прав за оспорюваним договором суперечить приписам статті 203 Цивільного кодексу України. Суд першої інстанції також установив, що позивачем за зустрічним позовом не пропущено строк позовної давності, оскільки перебіг такого строку розпочався з моменту прийняття рішення Господарським судом міста Києва від 19.03.14 у іншій справі № 910/2322/14, в якому встановлені обставини документального підтвердження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва та майнових прав на нього.

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: Калатай Н.Ф. - головуючого, Ропій Л.М., Рябухи В.І., постановою від 14.01.15, перевірене рішення суду першої інстанції залишив без змін, а апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Мітех", Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" залишив без задоволення. При цьому, суд апеляційної інстанції навів інші підстави щодо відмови у задоволенні вимог первісного позову. Зокрема, суд апеляційної інстанції установив, що при укладенні акта розподілу квартир та порівнювальної відомості не відбулось відчуження предмету іпотеки, і ці правочини за своєю правовою природою не є договорами про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, оскільки сторони лише визначили перелік житлових та нежитлових приміщень, які передавались у власність за договором про спільну діяльність від 30.01.04 та уточнили частки кожної з них у спільній власності, які були розподілені між сторонами ще 11.10.05 у додатку 4 до договору про спільну діяльність. В частині задоволення вимог зустрічного позову рішення у справі залишено без змін з тих же підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Мітех" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення у справі скасувати, та прийняти нове рішення про задоволення вимог первісного позову і відмову у зустрічному позові. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник, посилаючись на приписи статей 356, 364, 367, 1134, 1141 Цивільного кодексу України, положення Методичних рекомендацій щодо порядку державної реєстрації речових прав у розі поділу або виділу частки з об'єкта нерухомого майна та об'єднання об'єктів нерухомого майна, схвалених Державною реєстраційною службою України 11.12.12, не погоджується з висновком судів про те, що акт та порівнювальна відомість не є договором про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна. Скаржник вказує на неврахування судом того, що підписуючи спірний акт розподілу квартир, сторони здійснили розподіл нерухомого майна, а не майнових прав. Скаржник зауважив на тому, що додаток №4 до договору не є доказом того, що розподіл спільної часткової власності відбувся ще до підписання спірного акта та порівнювальної відомості. Скаржник вважає, що акт та порівнювальна відомість не відповідають приписам статті 9 Закону України "Про іпотеку", статей 220, 364, 367 Цивільного кодексу України. Не погоджується скаржник також з висновком суду про пропуск строку позовної давності. Щодо вимог зустрічного позову, то скаржник вказує на безпідставне не застосування судами приписів статті 5 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" та порушення статей 575, 576 Цивільного кодексу України. Окрім цього, скаржник вказує на сплив строку позовної давності за зустрічним позовом, адже договір був укладений 08.09.06, відтак строк сплив 08.09.09.

Водночас, до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою звернулось Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товаристві "Банк Форум", в якій просить скасувати рішення і постанову в частині задоволення вимог зустрічного позову, та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у позові. В частині вимог за первісним позовом рішення та постанова у справі не оскаржені. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник, посилаючись на приписи статей 203, 215 Цивільного кодексу України, частину 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.09 №9 "Про судовому практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вказує на неврахування судами приписів статті 5 Закону України "Про іпотеку", статті 5 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", статей 575, 576 Цивільного кодексу України, за приписами яких предметом іпотеки, на момент укладення оспорюваного договору, могло бути як нерухоме майно - об'єкт незавершеного будівництва, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, так і майнові права на таке нерухоме майно.

Від Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" отримано відзиви на касаційні скарги, в яких останній просить у задоволенні касаційних скарг відмовити, а постанову у справі залишити без змін.

Від Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" відзивів на касаційні скарги не отримано.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Добролюбової Т.В., та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, переглянувши матеріали справи та доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів чинного законодавства, відзначає наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 30.01.04 між Українською студією телевізійних фільмів "Укртелефільм", надалі - Укртелефільм, та Закритим акціонерним товариством "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" - оператором, організаційно-правова форма якого в подальшому змінена на Приватне акціонерне товариство, укладено договір про спільну діяльність без створення юридичної особи, з метою забезпечення спільного інвестування та залучення коштів щодо об'єкту інвестування, ведення спільної господарської діяльності з продажу та іншій реалізації приміщень об'єкту інвестування і отримання прибутку для його учасників. За умовами цього договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 29.05.04, об'єктом спільної діяльності є адміністративно - житловий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 1,45 га у Дніпровському районі міста Києва на вул. Ованеса Туманяна, 15-А. Цим договором сторони визначили, що спільна власність, спільне майно, - це грошові кошти, матеріальні та нематеріальні активи, які об'єднані учасниками вказаного договору для здійснення спільної діяльності, створені або придбані в результаті спільної діяльності і відображені на окремому балансі спільної діяльності та належать учасникам цього договору на праві спільної часткової власності. Пунктами 2.1, 2.2 вказаного договору зі змінами, внесеними додатковою угодою від 29.05.04 №1, сторони погодили здійснити внески до спільної діяльності за погодженням сторін у наступній пропорції: Укртелефільм - 13,5%, Інтерінвестсервіс - 86,5%. Внески до спільної діяльності визначають розподіл часток спільної власності між учасниками у наступній пропорції: Укртелефільм - 13,5%, Інтерінвестсервіс - 86,5%. Судами також установлено, що 07.09.06 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мітех" - іпотекодержателем та Закритим акціонерним товариством "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" - іпотекодавцем, укладено іпотечний договір, метою якого є забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань, які випливають з укладеного між цими ж сторонами генерального договору № 1/гд від 12.09.05 та додаткових угодо до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, а предметом іпотеки за цим договором є майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, а саме: адміністративно-житловий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який споруджується на вул. Ованеса Туманяна, 15-А у Дніпровському районі м. Києва. Пунктом 3.4 іпотечного договору сторони визначили, що на час дії вказаного договору іпотекодавець не в праві без письмової згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку, відчужувати його у будь-який спосіб, передавати у спірну діяльність, в оренду, лізинг, користування. Установлено судами і те, що 07.09.06 Акціонерний комерційний банк "Форум" (сучасна назва Публічне акціонерне товариство "Банк Форум"), як іпотекодержатель уклав із Закритим акціонерним товариством "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" - іпотекодавцем, договір іпотеки, метою якого є забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань, що випливають з укладеного з Банком генерального кредитного договору №188/06/00-KLMV від 28.07.06, додаткового договору до нього від 28.07.06 та будь-яких інших додаткових угод до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому, в тому числі стосовно будь-яких збільшень основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням, а предметом іпотеки за договором є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, що стане власністю іпотекодавця після завершення будівництва, а саме: адміністративно-житловий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який споруджується на вул. Ованеса Туманяна, 15-А у Дніпровському районі м. Києва. Судами також установлено, що 24.02.09 між Українською студією телевізійних фільмів "Укртелефільм" та Закритим акціонерним товариством "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс", підписано акт розподілу квартир у адміністративно-житловому комплексі за адресою: вул. Ованеса Туманяна, 15-А у Дніпровському районі м. Києва, яким визначено перелік житлових приміщень, які передаються у власність Укртелефільм, відповідно до умов договору про спільну діяльність без створення юридичної особи від 30.01.04. Водночас, 26.06.13 між Українською студією телевізійних фільмів "Укртелефільм" та Приватним акціонерним товариством "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" було укладено порівнювальну відомість, в якій на виконання договору про спільну діяльність від 30.01.04, на підставі акта розподілу квартир від 24.02.09 сторони підтвердили перелік квартир за новою нумерацією, з уточненням площ, які були розподілені між сторонами відповідно до умов договору про спільну діяльність. Як убачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду за первісним позовом є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Мітех" до Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм", Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" про визнання частково недійсними з моменту вчинення Акта розподілу квартир від 24.02.09 та Порівнювальної відомості від 26.06.13. Предметом судового розгляду за зустрічним позовом є вимога Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Мітех", Приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" про визнання недійсним з моменту укладання іпотечного договору від 07.09.06. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Статтею 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, окрім сторін за договором, позивачем у справі про визнання договору недійсним може бути будь-яке підприємство, установа, організація, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин. За приписами частин 1 - 5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з приписами статті 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення. Аналогічні положення містить і частина 3 статті 207 Господарського кодексу України. Таким чином, визнання правочину недійсним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, тому вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення і настання відповідних наслідків. При цьому, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. Як убачається з матеріалів справи, підставою для визнання недійсними акта розподілу та порівнювальної відомості Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Мітех" визначено, зокрема те, що внаслідок підписанням сторонами цих документів відбулось відчуження предмету іпотеки на користь Укртелефільм, і таке відчуження відбулось з порушенням статті 9 Закону України «Про іпотеку». Окрім цього, товариство зазначало, що вказаний акт та відомість є правочинами з розподілу майна, яке перебуває у спільній частковій власності і у відповідності до вимог статті 364 Цивільного кодексу України підлягали нотаріальному посвідченню. Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За приписами частини 3 статті 9 Закону України "Про іпотеку", в редакція на час укладення акта від 24.02.09, іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі, споруди, розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. За приписами статті 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до статті 1130 Цивільного кодексу України за договором про спільну діяльність сторони, учасники, зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Згідно зі статтею 1131 цього ж Кодексу, договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. За приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд апеляційної інстанції установив, що згідно з договором про спільну діяльність від 30.01.04 учасники цього договору є власниками спільної часткової власності, яка буде створена в результаті спільної діяльності у частках, які погоджені сторонами у вказаному договорі, тобто за умовами цього договору Укртелефільм є власником частини спільного майна, в тому числі і того, яке буде створено в результаті спільної діяльності у частках, які погодженні сторонами в договорі. Установлено апеляційним судом і те, що в додатку №4 від 11.10.05 до цього договору, сторони визначили перелік спільної власності, яка переходить у власність Укртелефільм та Приватному акціонерному товариству "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс", зазначивши перелік житлових та нежитлових приміщень, які передаються у власність останнім, із зазначенням номерів квартир, їх площ, а також площ нежитлових приміщень. У вказаному додатку сторони погодили, що обов'язки виконані у повному обсязі та належним чином, сторони претензій не мають, а остаточний розподіл площ між сторонами буде здійснено після реєстрації акта здачі об'єкта в ДАБК. Судом апеляційної інстанції також установлено, що внаслідок вчинення сторонами оспорюваних правочинів, відчуження іпотечного майна не відбулось, оскільки в них сторони лише визначили перелік житлових та нежитлових приміщень, які передаються Укртелефільму та Інтерінвестсервіс відповідно до умов договору про спільну діяльність від 30.01.04 із зазначенням номерів квартир, їх площ, та площ нежитлових приміщень. Установлено апеляційним судом і те, що за своєю правовою природою підписані сторонами Акт розподілу квартир та Порівнювальна відомість не є договорами про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, оскільки договір про виділ частки має наслідком припинення права спільної часткової власності тільки для того учасника, який реалізував право на виділ, тобто за цими правочинами не відбулось розподілу спільної часткової власності, яка вже була розподілена сторонами ще 11.10.05 згідно з додатком №4 до договору про спільну діяльність. Виходячи з того, що доводи позивача за первісним позовом щодо недійсності акта та відомості не знайшли свого підтвердження, і судом апеляційної інстанції не установлено обставин, які б свідчили про недійсність оспорюваних правочинів, висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні первісного позову через недоведеність позовних вимог, та відсутність, у такому разі, підстав для застосування строку позовної давності, визнається правомірним. Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Мітех", викладені в касаційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування постанови у справі в цій частині, оскільки не спростовують установленого апеляційним судом та ґрунтуються на переоцінці доказів, яка знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції.

Щодо вимог зустрічного позову про визнання недійсним з моменту укладення іпотечного договору від 07.09.06, то як убачається з матеріалів справи, підставою зустрічного позову товариством визначено те, що спірний договір укладений з порушенням приписів статті 5 Закону України "Про іпотеку", в редакції від 07.09.06. Як убачається з матеріалів справи, 07.09.06 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мітех" - іпотекодержателем та Закритим акціонерним товариством "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс" - іпотекодавцем, укладено іпотечний договір, згідно з яким, предметом іпотеки за цим договором є майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, а саме: адміністративно-житловий комплекс з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, який споруджується на вул. Ованеса Туманяна, 15-А у Дніпровському районі м. Києва. Як вже зазначалось, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення, тобто відповідність чи невідповідність договору вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення такого договору. Відповідно до статті 5 Закону України "Про іпотеку", в редакції на момент укладення договору від 07.09.06, предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Ризик випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування предмета іпотеки несе іпотекодавець, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Предметом іпотеки може бути право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об'єкт нерухомого майна. Таке право оренди чи користування нерухомим майном для цілей цього Закону вважається нерухомим майном. Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки лише 25.12.08 згідно із Законом України №800-VI "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва", яким внесені зміни, зокрема до частини 2 статті 5 Закону України "Про іпотеку" та визначено, що предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору". Таким чином, як установлено судом, іпотечний договір укладений з порушенням вимог статті 5 Закону України "Про іпотеку". Доводи скаржників про неврахування судами приписів статті 5 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" визнається неспроможним, оскільки ці посилання були предметом судового розгляду і як вірно зазначено судами, положення вказаного закону не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, адже предметом правового регулювання вказаного закону є відносини у системі іпотечного кредитування, яким є правовідносини, що виникають з приводу набуття права вимоги іпотечного боргу за правочинами та іншими документами. Окрім цього, право на задоволення позову або право на позов у матеріальному розумінні - це право позивача вимагати від суду задоволення позову. Зі спливом позовної давності особа втрачає право на позов саме в матеріальному розумінні. Отже, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, позовна давність, статтею 257 Цивільного кодексу України установлено в три роки. Правила про позовну давність, відповідно до статті 267 вказаного Кодексу мають застосовуватися тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права. Відповідно до приписів статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як установлено судом, строк позовної давності за зустрічним позовом не пропущено, оскільки позивач дізнався про оспорюваний договір з моменту прийняття Господарським судом міста Києва рішення від 19.03.14 у іншій справі № 910/2322/14, тобто з 20.03.14. При цьому, суд вказав на відсутність належних доказів, які б свідчили про обізнаність Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм" щодо наявності іпотечного договору до розгляду судом вказаної справи. Виходячи з того, що судом на підставі повного та всебічного розгляду даного спору установлені обставини, з якими законодавство пов'язує визнання оспорюваного договору недійсним, висновок судів про наявність правових підстав для задоволення зустрічного позову визнається правомірним. Інші доводи скаржників також не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, оскільки не спростовують установлених апеляційним судом обставин справи та ґрунтуються на переоцінці доказів, яка за приписами частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції. Отже, з урахуванням меж перегляду справи в суді касаційної інстанції, підстав для скасування постанови у справі та задоволення касаційних скарг не вбачається. Витрати за розгляд касаційних скарг покладаються на скаржників.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.01.15 у справі №910/4784/14 залишити без змін.

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Мітех" та Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у Публічному акціонерному товаристві "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т.Добролюбова

Судді Т.Гоголь

В.Швець