ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р.Справа № 922/137/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховою А.В.

розглянувши справу

за позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові МГУ Міндоходів, м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Інноваційно-промисловий банк", м. Харків 3-я особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національний банк України
про визнання кредиторських вимог
за участю представників сторін:

представник позивача - Калініна О.О., довіреність №583/29-09-10-12 від 26.01.2015р;

представник відповідача - Скобов В.А., довіреність №151 від 27.02.2015р.;

представник третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Харкові МГУ Міндоходів звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Інноваційно-промисловий банк", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національний банк України, в якій просить суд:

- акцептувати та визнати у повному обсязі кредиторські вимоги СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ Міндоходів до Банку на суму 795 264,84 грн.

- зобов'язати ліквідатора ПАТ "Інноваційно-промисловий банк" включити акцептовані вимоги СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ Міндоходів до переліку акцептованих вимог для їх затвердження Національним банком України.

Ухвалою господарського суду від 12.01.2015 р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 29.01.2015 р. о 10:15 год., залучено до участі у справі Національний банк України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою господарського суду від 05.03.2015р. продовжено строк розгляду даного спору за межами двомісячного строку, в порядку ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду від 12.03.2015р. прийнято до розгляду заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, розгляд справи відкладено на 17.03.201р.

В судовому засіданні 17.03.2015р. судом було оголошено перерву до 19.03.2015р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав надану заяву та наполягав на прийнятті її до розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд, розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, перевіривши повноваження представника позивача на підписання даної заяви, встановивши, що відповідні дії позивача не порушують права і охоронювані законом інтереси сторін, дійшов висновку про прийняття її до розгляду, та продовжує розгляд справи з урахуванням прийнятої заяви.

В призначеному 19.03.2015р. судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

В призначеному 19.03.2015р. судовому засіданні представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

В судове засідання 19.03.2015р. представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву (вх. №4695 від 09.02.2015р.), в якому представник третьої особи просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Сторони, присутні в судовому засіданні 19.03.2015р. наголосили, що ними надані всі необхідні для розгляду справи докази та вважають за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши представників сторін, судом встановлено наступне.

Постановою Правління Національного банку України від 29.02.2012р. №72 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора Публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк» з 02.03.2012р відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк» (надалі - ПАТ «ІНПРОМБАНК»), ліквідатором ПАТ «ІНПРОМБАНК» призначено Галабурду О.В.

06.03.2012 року в офіційному друкованому виданні "Урядовий кур'єр" за №43 опубліковано оголошення про відкликання ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури ПАТ «ІНПРОМБАНК»; повідомлено, що кредитори мають право заявити ліквідатору про свої вимоги до ПАТ «ІНПРОМБАНК» протягом одного місяця з дня опублікування оголошення про відкриття ліквідаційної процедури.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10 травня 2012 року по справі №5023/1715/12 підтверджено відповідність застосування процедури ліквідації відповідача з боку Національного банку України вимогам Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Позивач вказує, що на дату подання позовної заяви ПАТ «ІНПРОМБАНК» знаходиться на податковому обліку Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Харкові МГУ Міндоходів (надалі - СДПІ ОВП у м. Харкові) та у даного платника податків і зборів є податковий борг та обліковується заборгованість за зобов'язання перед державним та місцевим бюджетами.

Як встановлено судом та не спростовується представниками сторін СДПІ ОВП у м. Харкові на адресу ПАТ «ІНПРОМБАНК» були направлені з вимогами, а саме 14.11.2014р, 05.06.2014р., 01.04.2014р., 12.12.2013р., але ліквідатором ПАТ «ІНПРОМБАНК» було відмовлено в акцептуванні документально підтверджених вимог податкового органу.

Звертаючись до суду з даним позовом про акцептування кредиторських вимог СДПІ ОВП у м. Харкові до ПАТ «ІНПРОМБАНК» на суму 742 453,22 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) та включення їх до акцептованих вимог для затвердження Національним банком України, позивач зазначив, що заявляє вимоги до відповідача, станом на 04.03.2015р., за несплачені самостійно узгоджені грошові зобов'язання з наступних податків та зборів: орендна плата за землю 119 386,55 грн.; земельний податок - 6 854,68 грн.; єдиний соціальний внесок - 407 376,99 грн.; податок на додану вартість - 208 835,00 грн.

Таким чином, на момент звернення позивача із даним позовом до господарського суду, сплати вищевказаних грошових зобов'язань за період з березня 2012 року по березень 2015 року не відбулося, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За приписами ч. 4 ст. 110 Цивільного кодексу України особливості ліквідації банків встановлюються Законом України „Про банки і банківську діяльність".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції чинній на момент виникнення даних правовідносин) визначено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банку.

Згідно з частиною 3 статті 88 цього Закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) законодавство України про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання банку неплатоспроможним застосовується в частині, що не суперечить нормам цього Закону.

Отже, вказаний Закон є спеціальним, яким врегульовані відносини, що виникають в процедурі ліквідації банку, інші законодавчі норми можуть бути застосовані в частині, що йому не суперечать.

Відповідно до ст.ст. 89, 92, 93 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитори, без винятків щодо податкових органів, мають право в місячний строк з дня публікації оголошення про відкриття процедури ліквідації подавати ліквідатору заяви про майнові вимоги до банку. До повноважень ліквідатора серед інших визначено формування ліквідаційної маси, за рахунок якої ліквідатор у визначеній черговості задовольняє своєчасно заявлені вимоги кредиторів, які виникли станом на день відкриття ліквідаційної процедури, внесені до реєстру вимог кредиторів; ліквідатор припиняє прийняття вимог кредиторів після закінчення одного місяця з дня опублікування оголошення про початок ліквідаційної процедури, протягом трьох місяців з дня публікації оголошення про початок ліквідаційної процедури визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення, відхиляє вимоги у разі їх не підтвердження, складає перелік акцептованих ним вимог для затвердження Національним банком України, сповіщає кредиторів про акцептування вимог. Кредитори мають право надіслати ліквідатору свої заперечення щодо визнаних ним вимог протягом одного місяця з дня отримання повідомлення та звернутися до суду зі скаргою на дії ліквідатора.

Згідно зі ст. 96 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідаційної процедури, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у передбаченій вказаною статтею черговості. Оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Національним банком України. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, ліквідатором не розглядаються і вважаються погашеними.

Пунктом 6.3 глави 6 розділу VI Положення про застосування заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління НБУ № 369 від 28.08.2001, (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) ліквідатор здійснює витрати на ліквідацію банку за рахунок коштів банку в межах кошторису витрат ліквідатора, а пунктом 6.10 глави 6 розділу VI цього Положення встановлено обов`язок ліквідатора використовувати кошти ліквідаційної маси на задоволення вимог кредиторів банку та забезпечення ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 8.1. глави 8 розділу VІ Положення про застосування заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління НБУ № 369 від 28.08.2001, (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) для здійснення ліквідаційної процедури ліквідатор відкриває накопичувальний рахунок банку в територіальному управлінні Національного банку України або відповідно до рішення Національного банку в Операційному управлінні Національного банку.

Таким чином, кошти, які надходять на накопичувальний рахунок банку, не є доходом в розумінні чинного законодавства України, оскільки за рахунок таких коштів утворюється ліквідаційна маса для задоволення вимог кредиторів банку по зобов'язаннях, що виникли станом на день відкриття ліквідаційної процедур, та здійснюється оплата витрат ліквідатора для проведення ліквідаційної процедури, про що вірно зазначено судами попередніх інстанцій.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4, 8 ст. 91 зазначеного Закону з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора: банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. З дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язань щодо сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування процентів, неустойки (штрафу, пені) та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банку; вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Відтак, в ліквідаційній процедурі банку не з'являється ніяких додаткових податкових зобов'язань, крім тих, які у вигляді конкурсних вимог включені до реєстру вимог кредиторів, та крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Однак, згідно вимог чинного законодавства витрати на сплату податків не відносяться до витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, вичерпний перелік яких міститься в ч. 2 ст. 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Крім того, Податковий кодекс України не регулює питання погашення податкових зобов'язань чи стягнення податкового боргу з осіб, на які поширюються норми розділу V "Тимчасова адміністрація та ліквідація банків" Закону України "Про банки і банківську діяльність", проте зазначені норми чинного законодавства не звільняють юридичні особи, які знаходяться у процедурі ліквідації, від обов'язку надавати податкову звітність.

Відповідно до абз.2 п.9.3 глави 9 Положення про застосування заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою правління НБУ № 369 від 28.08.2001, (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), ліквідатор зобов'язаний вживати заходів щодо максимального задоволення вимог кредиторів, зобов'язання по яким виникли до відкриття ліквідаційної процедури, в даному випадку до 02 березня 2012 року.

Так, податкові зобов'язання ПАТ «ІНПРОМБАНК» виникли після відкриття ліквідаційної процедури, а відтак з огляду на вимоги зазначених норм чинного законодавства не можуть бути включені до реєстру вимог кредиторів, тим більш, що будь-які поточні податкові зобов'язання діючим законодавством не передбачені.

Щодо зобов'язань Банку за результатами перевірки Кримської філії ПАТ "ІНПРОМБАНК" на суму 3 060,00 грн. за ППР від 02.02.2012р., суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині з наступних підстав.

Оголошення про відкриття ліквідаційної процедури ПАТ "ІНПРОМБАНК" було опубліковано в №43 газети "Урядовий кур'єр" від 06.03.2012р.

Відповідно до ст. 89 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитори мають право заявити ліквідатору про свої вимоги до банку протягом одного місяця з дня опублікування оголошення про відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 93 Закону України "Про банки і банківську діяльність" ліквідатор припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення одного місяця з дня опублікування оголошення про початок ліквідаційної процедури, тобто після 06.04.2012р.

В матеріалах справи відсутні докази направлення заяви кредитора в особі Феодосійської ОДПІ ГУ Міндоходів АР Крим на суму боргу 3 060,00 грн., подана у встановлені законодавством строки. Таким чином, банк не мав законодавчих підстав щодо визнання кредиторської вимоги на суму 3 060,00 грн., яка виникла згідно ППР від 02.02.2012р. за результатами перевірки Кримської філії ПАТ "ІНПРОМБАНК".

Оскільки вимога на суму 3 060,00 грн., яка виникла згідно ППР від 02.02.2012р. за результатами перевірки Кримської філії ПАТ "ІНПРОМБАНК", була заявлена в заяві про зменшення позовних вимог, після початку розгляду справи по суті, суд встановив, що дана вимога є зміною предмету позову та повинна бути розглянута в іншому позовному провадженні.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, відсутні підстави для акцептування заявлених кредиторських вимог, їх включення до переліку акцептованих вимог для затвердження Національним банком України як поточних грошових вимог, які складаються з орендної плати за землю, земельного податку, єдиного соціального внеску та податку на додану вартість, у зв'язку з чим позовні вимоги не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи відмову в задоволенні позову та те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у цій справі не стягується.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 110 Цивільного кодексу України, статтями 1, 88, 89, 91, 92, 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.03.2015 р.

Суддя Т.О. Пономаренко

справа №922/137/15