ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 березня 2015 р. Справа № 903/149/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма "Камаз - Транс - Сервіс"

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні Логістичні Рішення"

про стягнення 38 390,35 грн.

Суддя Кравчук В.О.

при секретарі судового засідання Міськіву Т.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Яковлєв Ю.В., довіреність №1 від 29.06.2012р.

від відповідача: н/з

Права та обов'язки представнику позивача роз'яснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ: позивач - товариство з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма "Камаз - Транс - Сервіс" звернулось з позовом до господарського суду Волинської області про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні Логістичні Рішення" 38 390,35 грн. заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов'язань щодо укладеного між сторонами договору №31/10/13-1 від 31.10.2013р. на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні в частині оплати за надані послуги. В підтвердження позовних вимог позивачем надано договір №31/10/13-1 від 31.10.2013р. на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполучені, заявку на перевезення вантажу від 14.10.2014р. №45., міжнародну товарно-транспортну накладну №22304649, рахунки за №А від 21.10.2014р. та акт здачі-приймання виконаних робіт № від 21.10.2014р .

Ухвалою господарського суду Волинської області від 13.02.2015р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 25.02.2015р. та зобов'язано сторін надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

В судових засіданнях 25.02.2015р. та 11.03.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач вимог ухвал суду від 14.02.2015р. та від 25.02.2015р. не виконав, в судові засідання 25.02.2015р. та 11.03.2015р. компетентного представника не направив, витребуваних ухвалою суду документів не надав, проте належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що стверджується поштовими повідомленнями про вручення уповноважеому представнику відповідача рекомендованих листів №561 - 16.02.2015р. та №235 - 05.03.2015р. (а.с.21,26).

Враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, і вправі був направити документи поштою та забезпечити явку представника (ухвалою від 25.02.2015р. явка сторін була визнана обов`язковою), господарський суд, заслухавши пояснення представника позивача, визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, -

встановив:

31 жовтня 2013р. між товариством з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма "КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС" (перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортні Логістичні Рішення" (замовник) укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні №31/10/2013-1 (надалі-договір) (а.с.10-12).

Відповідно до п. 10.1. Договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2014 року.

Згідно п.1.1 предметом Договору є порядок взаємовідносин, що виникають між замовником та перевізником при плануванні, здійсненні і оплаті транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні.

Згідно пункту 2.2. договору сторони домовились про те, що перевезення виконуються у відповідності з умовами даного Договору, Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ), Митною Конвенцією про міжнародні перевезення вантажів з застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП) та іншими міжнародними угодами.

Згідно з п.п. 2.3. - 2.5. Договору замовник для здійснення конкретних перевезень подає перевізнику по факсу чи по електронній почті заявки на перевезення вантажів. В заявці зазначається: дата та точна адреса завантаження/розвантаження; відомості про вантаж; вага брутто; об'єм; необхідний рухомий склад; сума ставки (фрахту) за здійснення перевезення; митниці пересікання кордону; експедиторські фірми з обробки вантажів на прикордонних переходах; контакті телефони відповідальної особи за виконання заявки; вартість вантажу; додаткові інструкції. Заявка підписується уповноваженою особою замовника. Заявка на перевезення вантажів є невід'ємною частиною даного договору. При розбіжності умов заявки та договору пріоритет мають умови договору.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2., 3.4. договору до обов'язків замовника відносяться, зокрема оформлення заявок на перевезення вантажів і передача їх на виконання перевізнику; оплата перевізнику вартості перевезення відповідно до погоджених ставок; забезпечення належного оформлення товарно-транспортних накладних (CMR), сертифікатів, митних та інших товаросупровідних документів, необхідних для безперешкодного проїзду автомобілем з вантажем через державні кордони і своєчасний розрахунок за перевезення, а також забезпечення проставлення вантажовідправниками і вантажоодержувачами в товарно-транспортній накладній та в завданнях водіїв дати і часу прибуття/ вибуття автопотягу після закінчення операцій завантаження/розвантаження з проставленням у документах штампа про відправку чи прийняття вантажу.

Згідно з п.4.4 Договору перевізник доставляє вантаж до пункту призначення і видає його особі, яка має право на отримання вантажу.

В межах Договору від відповідача надійшла заявка позивачу №45 від 14.10.2014р., за якою Перевізник зобов'язувався здійснити перевезення вантажу за маршрутом Німмечина-Україна, вартість перевезення становить 2100 Євро (по курсу НБУ 34 449,00 грн. згідно дати виставлення довідки про транспортні витрати)(а.с.11-12).

Перевізником виконано перевезення вантажу, автотранспортним засобом реєстраційний номер згідно заявки №45 від 14.10.2014р ВК1572АА №н/пр.05572РА, та підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №22304649 (а.с.16-17).

Згідно п. 5.1. Договору, розрахунки за виконані транспортні послуги здійснюються шляхом банківського переказу Замовником грошових коштів на рахунок Перевізника, якщо інше не передбачено сторонами в додаткових угодах. Оплата рахунків проводиться протягом 15-ти днів з дня їх отримання Замовником, якщо інший термін оплати не визначений в заявці.

За результатами здійснення перевезення, позивачем на адресу відповідача був направлений рахунок за №А від 21.10.2014р. на суму 34 449,00 грн. (а.с.17), для проведення оплати вартості перевезення. Даний рахунок отриманий відповідачем 01.11.2014р., що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №456 (а.с.18)

Згідно ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 909 ЦК України, ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтею 916 ЦК України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оплату за надані позивачем послуги перевезення відповідач не здійснив, що призвело до звернення позивача з позовом до суду.

Заборгованість по оплаті за надані транспортні послуги в сумі 34 449,00 грн. на час судового розгляду не сплачена (доказів оплати суду не надано), стверджується договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні №31/10/2013-1 від 31.10.2013р., заявкою №45 від 14.10.2014р., міжнародною товарно-транспортною накладною №22304649 та актом здачі-приймання виконаних робіт від №А від 21.10.2014р. відповідачем не оспорена та підлягає до задоволення згідно ст. 916 ЦК України, ст.ст. 193, 307 ГК України, згідно яких учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.ст.230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За умовами договору (п.6.2.), у разі порушення замовником строків оплати, із замовника стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У відповідності до ст.ст. 1, 2 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем підставно нараховано до стягнення пеню за періоди з 16.11.2014р. по 26.01.2015р. в розмірі 1 902,72грн.

При перевірці розрахунку сум пені за вказані позивачем періоди за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3 судом встановлено, що стягнення здійснюється в межах сум, заявлених позивачем до стягнення та є підставні згідно ст.230-232 ГК України, ст.ст. 1, 2 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та п.6.2. договору.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Суд перевіривши методику та періоди нарахування 30% річних за період з 16.11.2014р. по 26.01.2015р. в сумі 2 038,63 грн. встановив, що заявлена сума 30% річних, підставна та підлягає до задоволення.

В силу ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, господарський суд, оцінюючи докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про підставність та обґрунтованість пред'явленого позову, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 38 390,35грн., з них 34 449,00 грн. основного боргу, 1 902,72 грн. пені та 2 038,63 грн. - 30 % річних.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору сумі 1 827,00 грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 174, 175, 193, 230-232 ГК України, ст.ст. 307, 526, 530, 610-612, 625, 909, 916, 920 ЦК України, ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТНІ ЛОГІСТИЧНІ РІШЕННЯ" (43024, м. Луцьк, пр-т Відродження 43, кв. 102 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма "КАМАЗ-ТРАНС-СЕРВІС" (33027, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Київська, буд. 64-А, ) 38 390,35 грн. заборгованості, з них: 34 449,00 грн. основного боргу, 1 902,72 грн. пені, 2 038,63 грн. - 30 % річних та 1 827,00 сплаченого позивачем судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

13.03.2015

Суддя В. О. Кравчук