номер провадження справи 11/166/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015 Справа № 908/6149/14

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А., розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б.Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01001; );

до відповідача: Приватне акціонерне товариство «Василівкатепломережа» (вул. Шевченка, буд. 85-А, м. Василівка, Запорізька область, 71600; );

відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: Бережок С.І. - дов. № 14-96 від 19.04.2014;

від відповідача: Сорокіна О.О. - дов. б/н від 03.02.2015;

Антонов М.М. - директор, наказ № 33 від 23.06.2014;

про: стягнення 40125,57 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення з приватного акціонерного товариства «Василівкатепломережа» 40125,57 грн., які складаються з 9615,45 грн. пені за порушення умов договору на купівлю-продаж природного газу № 12/480-ТЕ-13 від 28.08.2012р., 27761,86 грн. штрафу у розмірі 7% від суми простроченого платежу, 825,16 грн. суми на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів та 1923,09 грн. 3% річних.

Ухвалою від 24.12.2014р. порушено провадження по справі, призначені час і дата судового засідання, сторони зобов'язані надати документи та вчинити дії, необхідні для повного та всебічного розгляду справи.

З метою витребування додаткових доказів та для надання можливості сторонам нормативно та документально обґрунтувати свої доводи і заперечення строк вирішення спору продовжувався, судовий розгляд - відкладався.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що спір виник внаслідок порушення відповідачем вимог договору щодо своєчасного здійснення розрахунків. Прострочення оплати слугувало підставою для нарахування пені, штрафу, 3% річних та втрат від інфляції. Разом з цим, позивач просить судові витрати, пов'язані із розглядом справи віднести на відповідача.

Відповідач не заперечує факт наявності прострочення, але звертає увагу суду на невірне визначення позивачем початку періоду прострочення, надав контр розрахунок суми позовних вимог.

Крім цього, відповідач просить суд скористатись наданим правом та зменшити розмір неустойки.

Вивчивши матеріали справи та додатково надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України закріплено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст. 509 цього Кодексу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

28.08.2012р. між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та приватним акціонерним товариством «Василівкатепломережа» було укладено договір № 12/480-ТЕ-13 на купівлю-продаж природного газу.

Відповідно до умов договору позивач (продавець) взяв на себе зобов'язання передати у власність відповідача (покупця) у 2012 році природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України») для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався прийняти та оплати газ на умовах, зазначених в договорі.

За своєю правовою природою договір, укладений між сторонами, є договором купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 692 Цивільного кодексу України визначає обов'язок Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На виконання умов договору позивач протягом жовтня - грудня 2012 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 715518,39 грн., що відповідачем не заперечується, та підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

- за спожитий газ протягом жовтня Акт від 30.11.2012р. на 45014,22 грн.;

- за спожитий газ протягом листопада Акт від 30.11.2012р. на 259665,42 грн.;

- за спожитий газ протягом грудня Акт від 31.12.2012р. на 410838,75 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами, шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Між тим, як доречно зауважив відповідач, в п. 3.3 договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог - згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Відповідно до положень статті 612 Цивільного кодексу України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач свої зобов'язання за договором виконав, проте, із порушенням встановленого договором строку виконання.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 7.2. договору, у разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору, він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

У відповідності до зазначених норм чинного законодавства та п. 7.2. договору, за порушення строків виконання грошових зобов'язань по договору, позивачем було здійснено нарахування пені, сума якої склала 9615,45 грн., а за порушення строків оплати понад 30 днів здійснено нарахування штрафу 7 %, сума якого, склала 27761,86 грн.

Між тим, виходячи із наданих відповідачем платіжних документів на часткові оплати та з урахуванням дат підписання актів приймання-передачі природного газу господарський суд здійснив перерахунок сум пені і штрафу, та дійшов висновку, що обґрунтовано заявлена до стягнення пеня в сумі 9339,87 грн. та 27761,86 грн. штрафу.

Позовні вимоги про стягнення 275,58 грн. пені у зв'язку з невірним визначенням початку періоду прострочення заявлені позивачем безпідставно та задоволенню не підлягають.

Згідно з пунктом 7.1 договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Оскільки відповідачем умови договору щодо оплати отриманого природного газу виконані не своєчасно, останній зобов'язаний сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Перевіривши в судовому засідання розрахунок заявлених до стягнення сум річних та втрат від інфляції, з'ясувалось, що задоволенню підлягають вимоги про стягнення з відповідача 1868,21 грн. 3% річних та 395,80 грн. втрат від інфляції. Різниця з розрахунком позивача виникла також внаслідок не вірного визначення початку періоду прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем.

Представник відповідача заявив клопотання про зменшення розміру неустойки (пені, штрафу).

Пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Також, згідно п. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

А відповідно до п. 2 тієї ж статті, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду доказів того, що порушення ПрАТ «Василівкатепломережа» строків оплати проданого природного газу призвела до виникнення у ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» збитків.

В свою чергу, представник відповідача повідомив про те, що відповідач, не зважаючи на істотну заборгованість кінцевих споживачів за спожиту теплову енергію, здійснив всі можливі заходи щодо виконання договірних зобов'язань та протягом розгляду справи довів своє бажання погасити існуючу заборгованість, про що свідчить погашення основного боргу у повному обсязі.

Виходячи з об'єктивної оцінки обставин справи, непомірно великого розміру штрафних санкцій (штрафу) наслідкам порушення господарського зобов'язання, суд вважає за можливе скористатись наданим ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального Кодексу України правом та зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій до 4669,94 грн. пені та 13880,93 грн. штрафу, що дорівнює 50% від суми, що підлягає стягненню.

Судові витрати в частині правомірно заявлених сум, що підлягають задоволенню (без врахування зменшення штрафних санкцій) слід віднести на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Василівкатепломережа» (вул. Шевченка, буд. 85-А, м. Василівка, Запорізька область, 71600; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б.Хмільницького, буд. 6, м. Київ, 01001, ) 4669 (чотири тисячі шістсот шістдесят дев'ять) грн. 94 коп. пені, 13880 (тринадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 93 коп. штрафу, 1868 (одну тисячу вісімсот шістдесят вісім) грн. 21 коп. річних, 395 (триста дев'яносто п'ять) грн. 80 грн. суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів та 1792 (одну тисячу сімсот дев'яносто дві) грн. 36 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

В судовому засіданні 11.03.2015р. оголошена вступна і резолютивна частини рішення. Рішення в повному обсязі складено і підписане 13.03.2015р.

Суддя С.А.Гончаренко