РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015№910/27512/14

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/27512/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ліго», LIGO gmbh, м. Дортмунд, Федеративна Республіка Німеччина,

до приватного акціонерного товариства «Картель», м. Київ, та

приватного підприємства «Інформаційне бюро «Інформбюро», м. Київ,

про спростування недостовірної інформації, зобов'язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

за участю представників:

позивача - Неупокоєвої Н.К. (довіреність від 30.07.2014 №б/н);

відповідача-1 - Зеленковського О.О. (довіреність від 12.01.2015 №б/н);

відповідача-2 - не з'явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліго», LIGO gmbh (далі - ТОВ «Ліго») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Картель» (далі - ПрАТ «Картель») про:

- визнання інформації, викладеної у статті під назвою «Свобода» подхватывает лесные схемы «Семьи» з номеру за 29.05.2014 інтернет-версії видання «Деловая столица» та у статті під назвою «Деревообрабатывающийся бизнес «семи» Януковича доит «свободовец» Валерий Черняков», яку розміщено 20.06.2014 на сайті antiraider.ua, недостовірною;

- зобов'язання ПрАТ «Картель» видалити статтю під назвою «Свобода» подхватывает лесные схемы «Семьи» з номеру за 29.05.2014 інтернет версії видання «Деловая столица» http://www.dsnews.ua/economics/-svoboda-podhvatyvaet-lesnye-shemy-semi--1000 в рубриці «Деловая столица»;

- зобов'язання ПрАТ «Картель» розмістити на інтернет-версії видання «Деловая столица» www.dsnews.ua в тій же рубриці спростування наведеної у статті «Свобода» подхватывает лесные схемы «Семьи» інформації такого змісту: «В номері за 29.05.2014 інтернет версії видання «Деловая столица» було розміщено статтю під назвою «Свобода» подхватывает лесные схемы «Семьи». В даній статті мова йшла про діяльність деревообробних компаній в Україні в 2011 році, в якій компанія LIGO була названа компанією посередником та учасником афери пов'язаної з реалізацією лісо продукції. Однак, така інформація щодо діяльності компанії LIGO є недостовірною, а тому нам залишається лише вибачитися перед LIGO за шкоду, завдану її честі і гідності та ділової репутації нашою публікацією і пообіцяти компанії LIGO, а так само нашим читачам, більш ретельно ставитися до перевірки інформації при підготовці статей до публікації»;

- стягнення з ПрАТ «Картель» 500 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2014 порушено провадження у справі.

ПрАТ «Картель» 19.12.2014 та 24.12.2014 подано суду заперечення на позов, в яких зазначено таке: ПрАТ «Картель» та приватним підприємством «Інформаційне бюро «Інформбюро» (далі - Інформбюро) 01.02.2002 укладено договір №2 про надання інформаційних матеріалів (далі - Договір); відповідно до пункту 1 додатку від 31.05.2014 №5/14 до Договору стаття викладена у щотижневику «Деловая столица» під назвою «Свобода» подхватывает лесные схемы «Семьи». В то время как отечественные деревообрабатывающие предприятия повально закрываются из-за дефицита сырья, две третьих украинской древесины продолжает уходить на экспорт.» була придбана в Інформбюро.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.01.2015 залучено до участі у справі Інформбюро як співвідповідача.

ТОВ «Ліго» 31.01.2015 подало суду позовну заяву в новій редакції, в якій просить суд:

- визнати інформацію, викладену у статті під назвою «Свобода» подхватывает лесные схемы «Семьи» з номеру за 29.05.2014 Інтернет-версії видання «Деловая столица» та у статті під назвою «Деревообрабатывающийся бизнес «семи» Януковича доит «свободовец» Валерий Черняков", яку розміщено 20.06.2014 на сайті antiraider.ua, недостовірною;

- зобов'язати ПрАТ «Картель» видалити статтю під назвою «Свобода» подхватывает лесные схемы «Семьи» з номеру за 29.05.2014 Інтернет-версії видання «Деловая столица» http://www.dsnews.ua/economics/-svoboda-podhvatyvaet-lesnye-shemy-semi--1000 в рубриці «Деловая столица»;

- зобов'язати ПрАТ «Картель» та Інформбюро розмістити на інтернет-версії видання «Деловая столица» www.dsnews.ua в тій же рубриці спростування наведеної у статті «Свобода» подхватывает лесные схемы «Семьи» інформації такого змісту: «В номері за 29.05.2014 інтернет версії видання «Деловая столица» було розміщено статтю під назвою «Свобода» подхватывает лесные схемы «Семьи». В даній статті мова йшла про діяльність деревообробних компаній в Україні в 2011 році, в якій компанія LIGO була названа компанією посередником та учасником афери пов'язаної з реалізацією лісо продукції. Однак, така інформація щодо діяльності компанії LIGO є недостовірною, а тому нам залишається лише вибачитися перед LIGO за шкоду, завдану її честі і гідності та ділової репутації нашою публікацією і пообіцяти компанії LIGO, а так само нашим читачам, більш ретельно ставитися до перевірки інформації при підготовці статей до публікації»;

- стягнути солідарно з ПрАТ «Картель» та Інформбюро 500 000 грн. моральної шкоди.

ПрАТ «Картель» 02.03.2015 та 04.03.2015 подало суду доповнення до заперечень на позов, в яких зазначило таке: інформація, викладена у статті в щотижневику «Деловая столица» під назвою «Свобода» подхватывает лесные схемы «Семьи. В то время как отечественные деревообрабатывающие предприятия повально закрываются из-за дефицита сырья, две третьих украинской древесины продолжает уходить на экспорт.», була взята з офіційного джерела, а саме в Державній фінансовій інспекції України (далі - ДФІ України) за посиланням http://www.dkrs.gov.ua/kru/uk/publish/article/85077; відповідно до частини третьої статті 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо, зокрема, вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб'єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб; тобто ПрАТ «Картель» звільняється від відповідальності.

ТОВ «Ліго» 02.03.2015 подало суду документи, підготовлені на виконання вимог ухвали суду від 09.02.2015.

16.03.2015 позивач подав суду письмові пояснення, в яких вказав таке:

- із роздруківки статті в номері за 29 травня 2014 року інтернет-версії видання «Деловая столица» (http://www.dsnews.ua/economics/-svoboda-podhvatyvaet-lesnye-shemy-semi--1000), засновником і видавником якого є відповідач-1, в рубриці «Деловая столица» автором статті зазначено Олену Доспехову; посилання на Інформбюро, як на першоджерело опублікованих матеріалів, в статті відсутнє; отже, ПрАТ «Картель» є розповсюджувачем даної неправдивої інформації щодо ТОВ «Ліго», а тому повинен її спростувати у визначений законом спосіб;

- у статті зазначено, що «именно у этих посредников приходилось покупать лес деревообрабатывающим компаниям», проте в матеріалах ДФІ України не має посилання на те, що позивач примушував деревопереробні компанії купувати лісопродукцію;

- також, у статті зазначено як факт те, що фірма Елодеріо та ТОВ «Ліго» «в результате такой аферы эти фирмы получили навар порядка 400-470 млн.грн.», в свою чергу, у матеріалах ДФІ України зазначено, що таке: «... дало змогу отримати цим фірмам додатковий прибуток на суму близько 400-470 млн.грн.»;

- ТОВ «Ліго» є компанією, яка зареєстрована у Федеративній Республіці Німеччина (далі- ФРН) та здійснює свою господарську діяльність відповідно до законодавства ФРН, а тому державні органи України, в повноваження яких входить перевірка суб'єктів господарської діяльності, не можуть перевірити та встановити отримання чи не отримання прибутку позивачем, тому такі дані є недостовірними;

- в матеріалі ДФІ України йде мова про оцінку господарської діяльності державних підприємств, які належать до сфери управління Державного лісового агентства України, а не їх контрагентів; у статті ДФІ України зазначені загальні дані про обсяг реалізації продукції двома фірмами, однак із даного матеріалу не вбачається, яка частина обсягу продукції припадає на позивача, а тому встановити скільки позивач отримав прибутку ні ДФІ України, ані будь який держаний орган в Україні не може;

- твердження відповідача-1 про те, що фраза «в результате такой аферы эти фирмы получили навара....» не є оціночним судженням, оскільки споживачу інформації наведене було представлене в якості факту;

- в якості факту відповідачем-1 також зазначено, що «договори укладалися з фірмами-прокладками»; однак, доказів про те, що фірма «Ліго» є фіктивною компанію, як вбачається із змісту статті, не надано; позивач вважає, що назване твердження є образливим, що тягне за собою відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні 16.03.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу-2 на адресу, зазначену у клопотанні від 16.01.2015 (подано до суду 19.01.2015) та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал.

До матеріалів справи долучено конверти повернення з адреси відповідача-2 з відмітками поштового відділення: «не розшукано»; «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення» та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що підтверджує отримання 10.03.2015 відповідачем-2 ухвали від 02.03.2015.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 16.03.2015 без участі представника відповідача-2 за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною четвертою статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Відповідно до частини першої статті 91 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За приписом частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ділова репутація - це сукупність підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про професійні та управлінські здібності такої особи, її порядність та відповідність її діяльності вимогам закону.

Згідно з частиною другою статті 34 Господарського кодексу України дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних з особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Позов мотивовано тим, що в номері за 29.05.2014 інтернет-версії видання «Деловая столица» (http://www.dsnews.ua/economics/-svoboda-podhvatyvaet-lesnye-shemv-semi--1000), засновником і видавником яких є ПрАТ «Картель», в рубриці «Деловая столица» розміщено статтю під назвою «Свобода» подхватывает лесные схемы «Семьи», автор Олена Доспехова.

У названій статті було вказано таке: «В 2010 г. основными покупателями экспортируемого Украиной круглого леса являлись турецкие фирмы - переработчики древесины. В 2011 г., когда за дело взялся «Укрлесконсалтинг», состав партнеров изменился. Новые договоры заключались уже с фирмами-«прокладками», зарегистрированными в Великобритании и на принадлежащих ей островах, а также в США и Новой Зеландии. Именно у этих посредников приходилось покупать лес деревообрабатывающим компаниям. К примеру, в 2011 г. лесхозы продали только двум посредникам - фирмам Eloderio Ltd и LIGO - 154,7 тыс. кубометров дуба, что составляет 24% от общего объема реализованной лесопродукции. Древесину продавали по бросовой цене - 320 евро за кубометр, в то время как среднемировая цена на аналогичную продукцию составляла от 500 до 600 евро за кубометр. В результате такой аферы эти фирмы получили навар порядка 400-470 млн грн. О конечных бенефициарах компаний-«прокладок» можно только догадываться. Хотя сам Виктор Сивец не однократно упоминал, что работает под патронатом сына экс-президента - Александра Януковича.».

Названа стаття або її частини, в якій міститься посилання на ТОВ «Ліго», також була поширена на таких сайтах/інтернет-виданнях:

- 20.06.2014 на сайті Антирейдорського союзу підприємців http://antiraider.ua/ucp_mod_news_list_show_10058.html статтю опубліковано під назвою «Деревообрабатывающий бизнес «семьи» Януковича доит «свободовец» Валерий Черняков» (зміст ідентичний статті «Свобода» подхватывает лесные схемы «Семьи»);

- 20.05.2014 на сайті http://www.lesovod.org.ua/node/21447 під назвою «Свобода» подхватывает лесные схемы «Семьи», автор Олена Доспехова з посиланням на першоджерело статті http://www.dsnews.ua/economics/-svoboda-podhvatyvaet-lesnye-shemv-semi--1000;

- 19.06.2014 року на сайті http://lesovod.blogspot.com/2014/06/blog-post.html під назвою «Лесной бизнес «семьи» или Как свободовец Валерий Черняков осваивает черные деньги Януковича. Документы!», автор Олег Прохожий з посиланням на сайт http://antikor.com.ua/articles/7857-lisovij_biznes_simjі_abo_jak_svobodivetsj_valerij_chernjakov_osvojuje_chorm_groshi_іanukovicha;

- українською мовою на сайті http://antikor.com.ua/articles/7857- lisovij_biznes-simji_abo_jak_svobodivetsj_valerij_chernjakov_osvojuje_chorni_groshi_іanukovicha під назвою «Лесной бизнес «семьи» или Как свободовец Валерий Черняков осваивает черные деньги Януковича. Документы!», автор Олег Прохожий.

Позивач вважає, що відповідачем-1 через мережу Інтернет було поширено інформацію, яка є недостовірною та спричиняє шкоду діловій репутації ТОВ «Ліго», а тому інформація має бути спростована, а також відшкодовано моральну шкоду у сумі 500 000 грн.

30.05.2014 позивач надіслав відповідачу-1 лист, в якому просив опублікувати спростування недостовірної інформації.

Названий лист було повернуто з адреси ПрАТ «Картель» з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі (пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», далі - постанова Пленуму № 1) .

У пункті 12 постанови Пленуму № 1 зазначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

В даній справі судом встановлено та й не заперечувалося відповідачем-1, що на сайті http://www.dsnews.ua/ спірна інформація розміщена ПрАТ «Картель».

Відповідач-1 надав суду документи, що підтверджують факт придбання спірної статті у Інформбюро, а саме: Договір та додаток від 31.05.2014 №5/14 до Договору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо ці відомості одержано від інформаційних агентств або від засновника (співзасновників).

Таким чином, ПрАТ «Картель» звільнено від відповідальності, відповідно до статті 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні».

Що ж до вимог, які стосуються відповідача-2, то слід зазначити таке.

У пункті 15 постанови Пленуму № 1 зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування; особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов'язана робити посилання на таке джерело.

У матеріалах справи міститься роздруківка із сайту ДФІ України (http://www.dkrs.gov.ua/kru/uuk/publish/article/85077), в якій вказано таке:

«Внаслідок реалізації підприємствами Держлісагентства деревини на експорт через посередників, ними втрачено понад 1,3 млн грн доходів.

Так, ДП «Кремінське лісомисливське господарство» (Луганська область) уклало угоду з фірмою LIGO на поставку заготовок пиляних для європіддонів за ціною 100 євро за 1 куб. м. Проте надалі, внаслідок необґрунтованого зменшення ціни реалізації лісопродукції на експорт (від 60 до 78 євро) підприємство недоотримало доходів на 0,2 млн гривень.

ДП «Цуманське лісове господарство» (Волинська область) у 2009-2011 роках реалізовувало заготовки для європіддонів фірмам Eloderio Ltd та LIGO за цінами, які на 9-30 %% нижчі за ціни для інших експортерів, внаслідок чого підприємство недоотримало 0,1 млн грн доходів.

Також порушення реалізації лісопродукції за заниженими цінами на загальну суму 0,8 млн грн виявлено у держлісгоспах Львівської, Київської, Сумської, Чернігівської та інших областей.

Крім того, за результатами аналізу ринку збуту дуба на експорт встановлено, що лісогосподарські підприємства за завершений звітний період 2011 року реалізували 154,7 тис. куб. м дуба фірмам Eloderio Ltd та LIGO, що становить 24 % від загальної кількості реалізованої лісопродукції за середньою ціною реалізації на експорт 320 євро за одиницю. Поряд з цим, середньосвітова ціна на аналогічну продукцію коливалася від 500 до 600 євро за 1 куб. м, що дало змогу отримати цим фірмам додаткового прибутку на суму близько 400-470 млн гривень.».

Отже, відповідачем-2 спірна інформація була отримана з офіційного джерела, яке було відкрито для загального доступу.

Разом з тим, позивач просив визнати недостовірною всю інформацію та видалити всю статтю.

ТОВ «Ліго» не надало жодного документального підтвердження того, що оціночні твердження, викладені у статті, не відповідають дійсності.

На думку ТОВ «Ліго» недостовірними є такі твердження:

- «в результате такой аферы эти фирмы получили навар порядка 400-470 млн грн»;

- «компании-«прокладки».

Позивач ототожнює слово «афера» зі словом «шахрайство» та зазначає, що поняття «фірма-прокладка» стосується фіктивних підприємств.

На думку ТОВ «Ліго», відповідачі не довели того, що позивач вчинив злочин, а саме шахрайство та є фіктивним підприємством.

Названі доводи є необґрунтованим та не відповідають змісту статті, оскільки відповідачами не зазначалось про те, що позивач вчинив шахрайство та є фіктивним підприємством.

Позивачем також було заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди у сумі 500 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 27 постанови Пленуму № 1 визначено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - постанова Пленуму № 4).

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абзац другий пункту 5 постанови Пленуму № 4).

Позивач не навів жодного доводу про те з чого він виходив, заявляючи вимогу про стягнення саме 500 000 грн.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Позивач не надав суду доказів (у розумінні статті 32 ГПК України), які б підтверджували поширення відповідачами недостовірної інформації та завдання їх діями моральної шкоди.

З огляду на наведене відсутні передбачені законом підстави для задоволення позову.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.03.2015.

Суддя О. Марченко