ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Справа № 925/724/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіУдовиченка О.С.,
суддів:Міщенка П.К.,
Поліщука В.Ю. (доповідач),
розглянувшикасаційну скаргу гр. ОСОБА_4,
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 13 січня 2015 року,
на ухвалуГосподарського суду Черкаської області від 25 вересня 2014 року,
у справі№ 925/724/14,
за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Дортранс" (м. Київ),
доПриватного підприємства "ПФ "Макс" (м. Сміла, Черкаська область),
провизнання банкрутом,-
за участю представників:
від ТзОВ "Дортранс": Таліпов В.В. - представник (довіреність від 11.01.2014 року);
від гр. ОСОБА_4: ОСОБА_6 - представник (довіреність від 24.10.2014 року);
від ПАТ "Укрексімбанк": Небилиця Р.В. - представник (довіреність від 19.05.2014 року);
від арбітражного керуючого Севрюкова І.О.: особисто;
представники інших учасників судового провадження не з'явились;
в с т а н о в и в :

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.05.2014 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Дортранс" (далі за текстом - ТзОВ "ТК "Дортранс") порушено провадження у справі № 925/724/14 про банкрутство Приватного підприємства "ПФ "Макс" (далі за текстом - ПП "ПФ "Макс"); визначено розмір вимог ініціюючого кредитора: 6 090 грн. 00 коп. - судового збору (1 черга), 419 681 грн. 64 коп. - основного боргу (4 черга); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Севрюкова Івана Олексійовича, інше.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 (суддя - Хабазня Ю.А.) затверджено перелік конкурсних кредиторів розмір їх вимог та черговість задоволення кожної вимоги:

- ТзОВ "ТК "Дортранс": 1 черга - 6 090 грн. 00 коп. (судовий збір); 4 черга - 419 681 грн. 64 коп. (основний борг);

- Смілянська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Черкаській області: 3 черга - 281 114 грн. 00 коп. (основний борг з податків, зборів і обов'язкових платежів); 6 черга - 9 115 грн. 23 коп. (неустойка /штрафні санкції/) та 18 598 грн. 79 коп. (соціальний внесок);

- ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в місті Черкасах: 1 черга - 149 401 грн. 93 коп., вимоги забезпечені заставою майна боржника;

відмовлено у визнанні вимог гр. ОСОБА_4 у розмірі 2 443 153 грн. 02 коп.; Клопотання розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Севрюгова І.О. від 25.09.2014 року задоволено; припинено провадження у справі № 925/724/14 в частині розгляду його заяви від 29.07.2014 року № 94 про припинення повноважень керівника боржника та покладення обов'язків останнього на арбітражного керуючого Севрюкова І.О. у зв'язку з прийняттям відмови від його розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2014 року у справі № 925/724/14 апеляційну скаргу гр. ОСОБА_4 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2014 року у справі № 925/724/14 касаційну скаргу гр. ОСОБА_4 задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2014 року у справі № 925/724/14 скасовано; справу № 925/724/14 Господарського суду Черкаської області передано на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2015 року у справі № 925/724/14 (головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Остапенко О.М., Сотніков С.В.) апеляційну скаргу гр. ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 залишено без змін. При цьому, апеляційний господарський суд вказав, що порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування спірної ухвали не встановлено.

Не погоджуючись з прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій постановою та ухвалою, гр. ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2015 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 в частині відмови у визнанні вимог гр. ОСОБА_4 у розмірі 2 443 153 грн. 02 коп. скасувати, а в іншій частині змінити; доповнити п. 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 пунктом 1.4 наступного змісту: "гр. ОСОБА_4: 1 черга - 1 218 грн. 00 коп. (судовий збір); 4 черга - 2 443 153 грн. 02 коп."; у зв'язку з цим, пункти 3-5 резолютивної частини ухвали Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 вважати відповідно 2-4. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.02.2015 року, згідно зі ст. 1114 ГПК України, касаційну скаргу гр. ОСОБА_4 прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників учасників судового провадження.

05.03.2015 року, до початку судового засідання, від ПАТ "Укрексімбанк" надійшов Відзив на касаційну скаргу, у якому кредитор проти поданої гр. ОСОБА_4 касаційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2015 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року (в оскаржуваній частині) у справі № 925/724/14 - без змін.

В судовому засіданні касаційної інстанції представник гр. ОСОБА_4 подану касаційну скаргу підтримав за наведених у ній підстав, просив її задовольнити, постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2015 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 в частині відмови у визнанні вимог гр. ОСОБА_4 у розмірі 2 443 153 грн. 02 коп. скасувати, а в іншій частині змінити; доповнити п. 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 пунктом 1.4 наступного змісту: "гр. ОСОБА_4: 1 черга - 1 218 грн. 00 коп. (судовий збір); 4 черга - 2 443 153 грн. 02 коп."; у зв'язку з цим, пункти 3-5 резолютивної частини ухвали Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 вважати відповідно 2-4.

Представники ПАТ "Укрексімбанк", ТзОВ "Дортранс" та арбітражний керуючий проти поданої гр. ОСОБА_4 касаційної скарги заперечили, вважають прийняті місцевим та апеляційний господарським судом ухвалу та постанову законними та обґрунтованими, просили залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Інші учасники касаційного провадження уповноважених представників в судові засідання касаційної інстанції не направили, хоча про дату, час та місце розгляду касаційної скарги були повідомлені належним чином. Враховуючи, що учасників судового провадження було повідомлено про те, що не з'явлення їх представників в судове засідання касаційної інстанції не тягне за собою відкладення розгляду справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про можливість розгляду касаційної скарги за відсутності в судовому засіданні уповноважених представників інших учасників касаційного провадження, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді Поліщука В.Ю., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.05.2014 року порушено провадження у справі у справі № 925/724/14 про банкрутство ПП "ПФ "Макс". Визначено розмір вимог ініціюючого кредитора: 419 681 грн. 64 коп. - основний борг, підлягає погашенню у четверту чергу, та 6 090 грн. 00 коп. - судовий збір, підлягає погашенню у першу чергу. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 155 календарних днів. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Севрюкова Івана Олексійовича; інше.

Офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство ПП "ПФ "Макс" на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет здійснено 29.05.2014 року.

27.06.2014 року до Господарського суду Черкаської області від гр. ОСОБА_4 надійшла Заява з грошовими вимогами до ПП "ПФ "Макс", у якій гр. ОСОБА_4 просив визнати його грошові вимоги до боржника у загальній сумі 2 443 153 грн. 02 коп. В обґрунтування поданої Заяви гр. ОСОБА_4 послався на укладені ним з ТзОВ "Ателан" та ТзОВ "СтройбетонУкраїна" Договори уступки права вимоги, за умов яких гр. ОСОБА_4 набув право вимоги до ПП "ПФ "Макс".

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду поданої гр. ОСОБА_4 Заяви з грошовими вимогами до ПП "ПФ "Макс" встановлено наступне.

12.06.2012 року гр. ОСОБА_4 та ТзОВ "Ателан" уклали Договір про відступлення права вимоги, згідно з яким ТзОВ "Ателан" відступило гр. ОСОБА_4 , а гр. ОСОБА_4 набув право вимоги у розмірі 1 367 603 грн. 10 коп., належне ТзОВ "Ателан", у зобов'язаннях про надання послуг між ТзОВ "Ателан" та ПП "ПФ "Макс" у повному обсязі. Право вимоги, що відступлено ТзОВ "Ателан" гр. ОСОБА_4 підтверджується Актами № 223, 256, 259 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.2012 року, Актами № 271, 272, 273 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2012 року та Актами № 294, 295, 296 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.05.2012 року.

19.07.2014 року гр. ОСОБА_4 та ТзОВ "СтройбетонУкраїна" уклали Договір про відступлення права вимоги, згідно з яким ТзОВ "СтройбетонУкраїна" відступило гр. ОСОБА_4, а гр. ОСОБА_4 набув право вимоги у розмірі 1 075 549 грн. 92 коп., належне ТзОВ "СтройбетонУкраїна", у зобов'язаннях про надання послуг між ТзОВ "СтройбетонУкраїна" та ПП "ПФ "Макс" у повному обсязі. Право вимоги, що відступлено ТзОВ "СтройбетонУкраїна" гр. ОСОБА_4 підтверджується Видатковою накладною № 116/4 від 31.03.2012 року та Актами виконаних робіт № 252 від 30.12.2011 року, № 58 від 31.03.2012 року, № 84 від 30.04.2012 року та № 96 від 31.05.2012 року.

Встановивши наведені вище обставини, а також враховуючи, що розпорядником майна заявлені гр. ОСОБА_4 вимоги та наявність цих правовідносин не визнаються повністю і гр. ОСОБА_4 не надав на вимогу господарського суду оригінали документів на підтвердження заявлених ним вимог, господарський суд першої інстанцій дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог гр. ОСОБА_4 до ПП "ПФ "Макс" повністю, відзначивши, при цьому, що гр. ОСОБА_4 не надані первинні бухгалтерські документи про право вимоги, згідно з укладеними Договорами про їх відступлення; без доведення факту передачі оригіналів цих документів, право вимоги не перейшло.

Апеляційним господарським судом встановлено, що, згідно з актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), укладених між ТзОВ "Ателан" та ПП "ПФ "Макс", ТзОВ "Ателан" надано ПП "ПФ "Макс" транспортні послуги та послуги погружчика, експедиції (супровід вагонів), навантажування фронтального XCMG ZL - 50G. У відповідності з актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), укладених між ТзОВ "СтройбетонУкраїна" та ПП "ПФ "Макс", ТзОВ "СтройбетонУкраїна" надано ПП "ПФ "Макс" послуги механізму.

Встановивши наведені обставини, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що гр. ОСОБА_4 не надано із Заявою з грошовими вимогами до ПП "ПФ "Макс" належних доказів на підтвердження грошових вимог до боржника, право вимоги до ПП "ПФ "Макс" за якими відступлено ТзОВ "СтройбетонУкраїна" та ТзОВ "Ателан" на користь громадянина ОСОБА_4, згідно зі ст. ст. 908, 909, 930 ЦК України та правилами перевезення вантажів, тощо.

Не погоджуючись з такими висновками місцевого та апеляційного господарських судів, гр. ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, зокрема, ст. 36 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2015 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 в частині відмови у визнанні вимог гр. ОСОБА_4 у розмірі 2 443 153 грн. 02 коп. скасувати, а в іншій частині змінити; доповнити п. 1 резолютивної частини ухвали Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 пунктом 1.4 наступного змісту: "гр. ОСОБА_4: 1 черга - 1 218 грн. 00 коп. (судовий збір); 4 черга - 2 443 153 грн. 02 коп."; у зв'язку з цим, пункти 3-5 резолютивної частини ухвали Господарського суду Черкаської області від 25.09.2014 року у справі № 925/724/14 вважати відповідно 2-4.

Відмовляючи у задоволенні поданої гр. ОСОБА_4 касаційної скарги, колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Господарський суд зобов'язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Закону та Господарського процесуального кодексу України, про що виноситься ухвала, в якій зазначається дата розгляду заяви. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Уступка права вимоги за своєю правовою природою не є самостійним правочином, оскільки вона залежить від основного юридичного факту, який її породжує. Право вимоги має узгоджуватись за загальними принципами та умовами виконання як цивільно-правових, так і господарських зобов'язань. За таких обставин повинна бути незмінність істотних умов та зміст зобов'язання для боржника.

Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні (ст. 517 ЦК України).

Таким чином, для виконання умов договору уступки вимоги первісний кредитор має передати новому кредитору: договір, на підставі якого виникли зобов'язання, та документи, що підтверджують виконання цього договору, повідомлення боржнику про заміну особи у зобов'язанні.

За визначенням ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. ст. 908, 909 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Завантаження (вивантаження) вантажу, що здійснюється відправником (одержувачем) вантажу, має провадитися у строки, встановлені договором, якщо такі строки не встановлені транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ст. 918 ЦК України).

У відповідності зі ст. ст. 929, 930 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення (ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність").

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком господарських судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у визнанні заявлених гр. ОСОБА_4 до ПП "ПФ "Макс" грошових вимог, оскільки заявником не надано усіх передбачених чинним законодавством доказів переходу до нього права вимоги до ПП "ПФ "Макс" від ТзОВ "СтройбетонУкраїна" та ТзОВ "Ателан", зокрема, відповідних договорів, укладених ТзОВ "СтройбетонУкраїна" та ТзОВ "Ателан" з ПП "ПФ "Макс" (щодо яких ЦК України містить вказівку про їх письмову форму) та товарно-транспортних документів.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що гр. ОСОБА_4 було надано усі необхідні документи на підтвердження заявлених вимог, у зв'язку з чим місцевим господарським судом (після усунення заявником недоліків первісно поданої Заяви) було підтверджено факт усунення недоліків, що полягали у ненаданні доказів на підтвердження заявлених вимог, колегія суддів касаційної інстанції вважає за необхідне відзначити наступне.

Згідно зі ст. 41 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст. 43 ГПК України).

У відповідності зі ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, гр. ОСОБА_4 звертаючись із Заявою з грошовими вимогами до ПП "ПФ "Макс" на власний розсуд визначив, які докази мають бути долучені до цієї Заяви на підтвердження його вимог до ПП "ПФ "Макс" і господарські суди першої та апеляційної інстанцій розглянули ці вимоги за тими фактичними обставинами, які були встановлені (з'ясовані) шляхом дослідження та оцінки наданих гр. ОСОБА_4 доказів в їх обґрунтування.

Водночас, колегія суддів касаційної інстанції відзначає, що Постановою Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII-1 Господарського процесуального кодексу України" № 11 від 24.10.2011 року, з метою забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про перегляд судових рішень у касаційному порядку, роз'яснено, що у суду касаційної інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення і передачі справи на новий розгляд, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч. 1 ст. 38 ГПК України), і в зв'язку з цим розгляд справи господарським судом здійснювався виключно за наявними у справі доказами.

З урахуванням встановлених ст. ст. 1115, 1117 ГПК України меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що під час розгляду справи апеляційним та місцевим господарськими судами її фактичні обставини були встановлені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки господарських судів попередніх інстанцій відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка, доводи скаржника не спростовують обґрунтованості висновків господарських судів попередніх інстанцій, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу гр. ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 січня 2015 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25 вересня 2014 року у справі № 925/724/14 залишити без змін.

Головуючий суддяО.С. Удовиченко
судді: П.К. Міщенко
В.Ю. Поліщук