Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

від 11 березня 2015 року по справі №927/29/15

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Т.Г.Оленич

розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/29/15

за позовом: публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»,

вул.Кудрявська, 26/28, м.Київ, 04053

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія ЯППІ Лімітед»,

вул.Коцюбинського, 39-А, кв.1, м.Чернігів, 14000

про стягнення 1727554грн.00коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Зубар О.В. - начальника відділу судового супроводження, довір. пост. №2-18д від 19.12.2014

від відповідача: Марінченко М.М. (довір.пост. №4 від 26.01.2014)

В судовому засідання на підставі ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалася перерва з 27.01.2015 по 17.02.2015 та з 17.02.2015 по 11.03.2015. Рішення приймається після проголошеної перерви.

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 1727554грн. боргу по сплаті компенсації за відступлене на підставі договору №_(1/03)/УГВ2301/32-04 від 04.03.2004 право вимоги до ВАТ «Дніпропетровськгаз» заборгованості по простому векселю №7223 від 24.12.1999.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем зобов'язання по договору №_(1/03)/УГВ2301/32-04 від 04.03.2004 про уступку права вимоги в частині виплати компенсації, але отримання відповідачем від емітента простого векселю №7223 від 24.12.1999 оплати за цим векселем шляхом проведення заліку взаємних однорідних вимог на суму 1304100грн.

Відповідач проти відзиву заперечує, зазначаючи у відзиві, що договір уступки права вимоги був виконаний частково в сумі 1304100грн., та стверджуючи, що позивачем без поважних причин пропущений строк звернення до суду за захистом свого права, в зв'язку з чим відповідач просить застосувати позовну давність.

У зв'язку із задоволенням судом клопотань сторін про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, засідання господарського суду по розгляду даної справи проведені без фіксації технічними засобами. Хід судового процесу відображено у протоколах судових засідань.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши в ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представників сторін, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

04 березня 2004 року між дочірньою компанією «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» (кредитор за умовами договору) та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія ЯППІ Лімітед» (новій кредитор за умовами договору) укладено договір №___(1/03)/УГВ 2301/32-04 про уступку права вимоги (далі по тексту - договір про уступку).

Згідно із пунктами 1.1., 1.2. Статуту публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», затвердженого рішенням установчих зборів товариства від 25.12.2012, державна реєстрація якого проведена 27.12.2012 за номером запису 1044263, публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» є правонаступником усіх майнових та немайнових прав і обов'язків Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позивач у справі є стороною договору №___(1/03)/УГВ 2301/32-04 про уступку права вимоги.

Відповідно до умов договору Кредитор (позивач у справі) передає, а Новий кредитор (відповідач у справі) приймає на себе право вимоги до ВАТ «Дніпропетровськгаз» заборгованості по простому векселю №7223 від 24.12.1999 номіналом 1727554грн., який емітований ВАТ «Дніпропетровськгаз».

Згідно з п.1.2. договору про уступку відповідач одержує право вимагати від ВАТ «Дніпропетровськгаз» належного виконання зобов'язань щодо сплати грошових коштів за векселем, вказаним в п.1.1. даного договору, в сумі 1727554грн.

В розділі 2 договору сторони визначили свої обов'язки, зокрема позивач зобов'язався в 2-денний строк з моменту підписання договору повідомити боржника (ВАТ «Дніпропетровськгаз») шляхом відправки йому рекомендованого листа про здійснене відступлення права вимоги, та в цей же строк передати відповідачу, як Новому кредитору, всю інформацію і документацію, що свідчить про право вимоги до Боржника, а також повідомити нового кредитора про наявні на момент укладення договору заперечення боржника, які останній висував проти вимоги кредитора.

В свою чергу, відповідач зобов'язувався здійснити на користь позивача компенсацію в сумі 1727554грн. в порядку і на умовах, визначених розділом 3 даного договору (п.2.2.).

У розділі 3 договору уступки встановлено, що відповідач сплачує позивачу компенсацію за відступлене право вимоги наступним чином: 1304100грн. - протягом трьох днів з моменту підписання договору; решта суми - 423454грн. - протягом трьох місяців з моменту підписання договору (п.3.1.). Після виконання відповідачем в повному обсязі зобов'язань по сплаті компенсації, позивач зобов'язувався передати відповідачу вексель за відповідним актом приймання-передачі (п.3.3.).

Аналіз змісту вказаного договору свідчить, що на його підставі відбулася заміна кредитора у зобов'язанні внаслідок передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином, можливість якої передбачена приписами ст.512 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2014 по справі №904/3904/14 за позовом ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» до ПАТ «Укргазвидобування» за участю третіх осіб: ТОВ «Компанія ЯППІ «Лімітед», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу та Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, яке набрало законної сили з 08.09.2014 року, та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.09.2014 року по справі №904/3904/14 встановлено наступні обставини про:

випуск ВАТ «Дніпропетровськгаз», правонаступником якого є ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» простого векселю №7223 від 24.12.1999 року на суму 1727554грн.;

передачу зазначеного векселю ПАТ «Укргазвидобування» на підставі бланкового індосаменту.

Частиною 3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України передбачається, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

А відтак, вищевказані обставини не потребують доведення знов в межах даної справи.

В силу ст.14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» векселем є цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до ст.ст.16,77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, який набрав чинності на території України з 06.01.2000р, особа, в якої знаходиться вексель, вважається його законним держателем, якщо її право базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній із них є бланковим.

Сторонами не заперечується, що на момент укладення договору про уступку позивач був законним векселедержателем векселю №7223 від 24.12.1999 року на суму 1727554грн.

Таким чином, наявність станом на 04.03.2004 у позивача права вимоги заборгованості по простому векселю №7223 від 24.12.1999 року в сумі 1727554грн. від ВАТ «Дніпропетровськгаз» підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.5.1. договору про уступку цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до виконання сторонами своїх зобов'язань.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи примірника договору №___(1/03)/УГВ 2301/32-04 від 04.03.2004, останній підписаний сторонами та скріплений печатками, що за умовами цього договору свідчить про укладення договору та набрання ним чинності саме з 04.03.2004 року.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що на момент винесення рішення договір про уступку є чинним та в силу ст.629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредитору є належним виконанням.

Договір про уступку права вимоги від 04.03.2004 не містить умов щодо заміни кредитора лише за згодою боржника. Разом з тим, згідно з п.2.1. договору про уступку повідомлення боржника про здійснене відступлення права вимоги є обов'язком позивача. Вказане повідомлення має бути здійснено в 2-денний строк з моменту підписання договору.

На виконання цієї умови договору позивач в листі №32-11-1624 від 05.03.2004 року (а.с.38) повідомив голові правлення ВАТ «Дніпропетровськгаз», що на підставі договору про уступку права вимоги №___(1/03)/УГВ 2301/32-04 від 04.03.2004 товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія ЯППІ Лімітед» уступлено право вимоги боргу в сумі 1304100грн за простим векселем №7223 від 24.12.1999, емітованим ВАТ «Дніпропетровськгаз». В зв'язку з цим, як зазначив позивач в листі, боржник за векселем повинен виконувати зобов'язання в частині оплати заборгованості в сумі 1304100грн. перед ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед». В листі також вказані реквізити нового кредитора.

Таким чином, позивач підтвердив перехід до відповідача права вимоги заборгованості за векселем на підставі укладеного між сторонами договору про уступку.

07 грудня 2004 року відповідачем та ВАТ «Дніпропетровськгаз» складено протокол заліку зустрічної однорідної вимоги, в якому сторони протоколу прийшли до згоди про залік взаємних однорідних вимог на суму 1304100грн. Як вбачається із змісту вказаного протоколу, ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» (відповідач у справі) є кредитором ВАТ «Днепропетровськгаз» саме на підставі договору про уступку права вимоги №___(1/03)/УГВ 2301/32-04 від 04.03.2004.

Отже, матеріали справи свідчать, що відповідач скористався своїм правом вимоги до ВАТ «Дніпропетровськгаз» на суму 1304100грн., яке виникло у нього на підставі договору про уступку.

Як встановлено судом вище, за умовами договору про уступку відповідач зобов'язувався сплатити позивачу компенсацію в сумі 1727554грн. в наступному порядку: 1304100грн. протягом трьох днів з моменту підписання договору, решта суми - 423454грн. - протягом трьох місяців з моменту підписання договору. Договір підписаний сторонами 04 березня 2004 року, а тому, враховуючи правила обчислення строків, встановлені ст.ст.253-254 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що останнім днем сплати першої суми компенсації є 10 березня 2004 року, а друга частина суми компенсації підлягала сплаті до 04 червня 2004 року включно.

Відповідно до ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач доказів сплати компенсації в повному обсязі або в іншому розмірі суду в ході розгляду даної справи не надав. Твердження відповідача про припинення зобов'язання перед позивачем в сумі 1304100грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог судом до уваги не приймається через відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність у відповідача однорідних вимог до позивача на вказану суму, та доказів проведення заліку таких вимог.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт несплати відповідачем позивачу у встановлені договором строки компенсації в сумі 1727554грн., в зв'язку з чим вказана сума є заборгованістю відповідача.

В силу ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодекс України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем не надано суду доказів сплати ним позивачу компенсації у сумі 1727554грн. у встановлені в договорі про уступку строки, або пізніше, тому суд приходить до висновку, що відповідачем не виконані належним чином зобов'язання за договором.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання передбаченої договором про уступку компенсації порушено, в зв'язку з чим є правомірним звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що позивачем заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку позовної давності, а також й відповідачем заявлено про застосування позовної давності при вирішенні даного спору.

Щодо клопотання позивача про відновлення пропущеного строку позовної давності суд вважає за необхідне зазначити, що позовна давність не є інститутом процесуального права, а тому не може бути відновлена (поновлена) у разі її спливу. Вказана правова позиція викладена у п.2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів».

Проте, у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності, позивач вправі отримати судовий захист.

Отже, позивач повинен довести і надати відповідні докази які підтверджують поважність причин пропуску ним строку позовної давності для звернення до суду.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

В силу ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як стверджує позивач у позовній заяві, про погашення ВАТ «Дніпропетровськгаз» заборгованості по простому векселю №7223 від 24.12.1999 року шляхом проведення з відповідачем по даній справі заліку однорідних зустрічних вимог, йому стало відомо лише в липні 2014 року в ході розгляду господарським судом Дніпропетровської області справи №904/3904/14. До цього часу, за твердженням позивача, оскільки ним вексель №7223 від 24.12.1999 року не передавався відповідачу по акту приймання-передачі, що передбачено п.3.3. договору про уступку, тому позивач вважав, що переходу права вимоги до відповідача не відбулося. Саме ці обставини, внаслідок яких пропущений строк позовної давності, позивач вважає поважними.

Разом з тим, таке твердження не заслуговує на увагу суду, виходячи з наступного.

Як встановлено судом вище, позивач 05 березня 2004 року, тобто на наступний день після укладення з відповідачем договору про уступку права вимоги від 04.03.2004, повідомив векселедавця - ВАТ «Дніпропетровськгаз» про перехід до відповідача права вимоги погашення боргу за простим векселем №7223 від 24.12.1999 року, та про необхідність виконання зобов'язання по сплаті 1304100грн. саме відповідачу. Тобто, позивач підтвердив перехід до відповідача права вимоги до ВАТ «Днепропетровськгаз».

Крім того, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2014 по справі №904/3904/14, яке набрало законної сили з 08.09.2014 року, встановлено, що п.3.3. договору про уступку не містить застережень щодо відсутності переходу права вимоги по простому векселю №7223 від 24.12.1999 року на суму 1727554грн. до ТОВ «Компанія ЯППІ Лімітед» в разі неналежного виконання нею зобов'язання з виплати компенсації.

Відтак, твердження позивача про те, що передача права вимоги до відповідача не відбулася не ґрунтується на фактичних обставинах справи, а тому не розцінюється судом як поважна причина пропуску строку позовної давності.

До того ж, суд звертає увагу, що в силу ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Вище судом встановлено, що відповідач повинен був сплатити першу частину компенсації в сумі 1304100грн. не пізніше 10 березня 2004 року, а друга частина компенсації в сумі 423454грн. підлягала сплаті до 04 червня 2004 року включно.

Отже, враховуючи загальний строк позовної давності, суд приходить до висновку, що позовна давність в частині сплати 1304100грн. спливла 10 березня 2007 року, а в частині сплати 432454грн. позовна давність спливла 04 червня 2007 року.

При цьому, позивач не надав відповідних доказів, що йому не було відомо про несплату відповідачем передбаченої договором про уступку суми компенсації.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1727554грн., який розглядається в межах даної справи, 29.12.2014 року, про що свідчить відбиток поштового штемпелю на конверті (а.с.53). Тобто, позов поданий позивачем з пропущенням позовної давності на 7 років 6 місяців.

Про наявність обставин, при яких позовна давність переривається, позивачем суду не зазначено.

Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Приймаючи до уваги, що позивач не довів встановленими засобами доказування наявність поважних причин пропущення ним позовної давності, тому суд не знаходить підстав для захисту порушеного права позивача.

За таких обставин в задоволенні позову має бути відмовлено повністю.

В силу ст.49 Господарського процесуального кодексу України в зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати повністю покладаються на позивача.

Керуючись Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок», Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.251,253,254,256,257,261,267,512,514,516,530,610,612,629 Цивільного кодексу України, ст.ст.32,33,35,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано 16 березня 2015 року.

Суддя Т.Г. Оленич

.