РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015Справа №910/23055/13

Господарський суд міста Києва у складі судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Першого заступника прокурора Деснянського району міста Києва
до за участю про 1. Київської міської ради; 2. Підприємства «Вертикаль» Благодійного фонду «Дзвін надії» Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) визнання недійсною угодою до договору оренди, визнання відсутності права користування земельною ділянкою та повернення земельної ділянки

Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача - 1: не з'явились;

від Відповідача - 2: Двоєглазов Д.О. (представник за довіреністю);

Тимофеєв М.С. (представник за довіреністю);

від Третьої особи: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник прокурора Деснянського району міста Києва (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (надалі також - «Відповідач - 1») та Підприємства «Вертикаль» Благодійного фонду «Дзвін надії» (надалі також - «Відповідач - 2») про визнання недійсною угодою до договору оренди, визнання відсутності права користування земельною ділянкою та повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що рішенням Київської міської від 28.03.2002 р. № 380-4/1814 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" був затверджений проект відведення земельної ділянки підприємству "Вертикаль" "Благодійного фонду "Дзвін надії" для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва. Крім того, було прийнято рішення про передання відповідачу 2 в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 63,5 га, для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва за рахунок земель, вилучених відповідно до п. 37 цього рішення. На виконання вищевказаного рішення, 20.12.2002 р. між відповідачами був укладений договір оренди земельної ділянки, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, про що зроблено запис від 11.03.2003 р. за № 62-6-00053 у книзі записів державної реєстрації договорів. Рішенням Київської міської ради від 29.04.2004 р. № 250/1460, підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" було надано доручення замовити внесення змін до договору оренди земельної ділянки (зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів за № 62-6-00053 від 11.03.2003) в частині конфігурації земельної ділянки. 17.08.2004 р. між відповідачами була укладена угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, зареєстрована 04.02.2005 р. за № 62-6-00096 в книзі записів державної реєстрації договорів, згідно з п. 1 якої сторони домовились доповнити пункт 1 договору частиною такого змісту: "Орендар з дня державної реєстрації угоди про внесення змін до договору оренди використовує земельну ділянку в межах, які визначені в натурі (на місцевості) згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 07.05.2004 р. і зазначені на плані земельної ділянки з кадастровим номером 8 000 000 000:62:146:0015". Як зазначає Позивач, рішенням Київської міської ради від 29.04.2004 р. №250/1460 фактично було вилучено земельну ділянку площею 30,0 га, змінивши конфігурацію земельної ділянки, а тому вважає, що земельна ділянка площею 30,0 га, кадастровий номер :62:146:0015, що розташована в селищі Троєщина між вул. Леніна та вул. Толстого в Деснянському районі м. Києва була передана Відповідачу 2 в оренду без прийняття Відповідачем 1 відповідного рішення. У зв'язку з вищевикладеним, зважаючи на порушення інтересів держави, прокурор звернувся до суду, просив визнати недійсною угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, зареєстровану 04.02.2005 за № 62-6-00096 в книзі записів державної реєстрації договорів, визнати відсутність у відповідача 2 права користування земельною ділянкою площею 30 га, кадастровий номер :62:146:0015, вартістю 113 217 000 грн., що розташована в селищі Троєщина, між вул. Леніна та вул. Толстого в Деснянському районі м. Києва, та зобов'язати відповідача 2 повернути вказану земельну ділянку відповідачу 1.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.07.2014 (головуючий суддя Удалова О.Г.,судді - Спичак О.М., Босий В.П.) позов було задоволено повістю, визнано недійсною угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.08.2004 р., укладену між Київською міською радою та підприємством "Вертикаль" "Благодійного фонду "Дзвін надії", зареєстровану Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 04.02.2005 р. за № 62-6-00096 в книзі записів державної реєстрації договорів; визнано відсутність у підприємства "Вертикаль" "Благодійного фонду "Дзвін надії" права користування земельною ділянкою площею 30 га, кадастровий номер 8 000 000 000:62:146:0015, вартістю 113 217 000,00 грн., що розташована в селищі Троєщина, між вул. Леніна та вул. Толстого в Деснянському районі м. Києва; зобов'язано підприємство "Вертикаль" "Благодійного фонду "Дзвін надії" (02217, м. Київ, вул. Електротехнічна, будинок 18, код 30472417) повернути Київській міській раді (01044, м. Київ вул. Хрещатик, будинок 36, код 22883141) земельну ділянку площею 30 га, кадастровий номер 8 000 000 000:62:146:0015, вартістю 113 217 000,00 грн., що розташована в селищі Троєщина, між вул. Леніна та вул. Толстого в Деснянському районі м. Києва.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2014 року (судді: Ільєнок Т.В.- головуючий, Корсакова Г.В., Тарасенко К.В.) апеляційну скаргу підприємства "Вертикаль" Благодійного фонду "Дзвін надії" залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2014 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.12.2014 року рішення господарського суду м. Києва від 08.07.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2014 року у справі №910/23055/13 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва. У вказаній постанові суд касаційної інстанції зазначив, що висновки суду є передчасними, оскільки кадастровий номер земельної ділянки за Договором оренди земельної ділянки від 20.12.2002 року та Угоди про внесення змін до Договору, зареєстрованої Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 04.02.2005 за № 62-6-00096, не змінився. Крім того зазначив, що в порушення принципу повноти судового розгляду, передбаченого ст. 43 ГПК України, стосовно пропуску строку позовної давності судами попередніх інстанцій не враховано.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 11.12.2014 року призначено автоматичний розподіл справи № 910/23055/13.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 910/23055/13 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2014 року справу №910/23055/13 прийнято до провадження суддею Чинчин О.В., судове засідання призначено на 14.01.2015 року.

14.01.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-2 надійшли письмові пояснення, в яких просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

14.01.2015 року в судове засідання з'явився представник прокуратури (позивач), представники відповідача-2 та представник третьої особи.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник прокуратури надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви. Представники відповідача-2 надали усні пояснення по суті спору, якими заперечили проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи надав усні пояснення по суті спору та подав письмові пояснення з урахуванням Постанови Вищого Господарського суду України на виконання вимог ухвали суду від 15.12.2014 року.

Суд, ознайомившись з матеріалами та обставинами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача:

- надати інформацію з посиланням на належні докази щодо того, чи здійснювався запит заступником прокурора Деснянського району м. Києва №29-К від 23.03.2007 року на адресу Підприємства "Вертикаль" Благодійного фонду "Дзвін надії" і з якого питання.

- надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо того, чому кадастровий номер земельної ділянки за Договором оренди земельної ділянки від 20.12.2002 року та Угоди про внесення змін до Договору, зареєстрованої Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 04.02.2005 року за №62-6-00096 один і той самий.

2) Відповідача, на підтвердження своїх доводів, надати належним чином завірену копію запиту заступника прокурора Деснянського району м. Києва №29-К від 23.03.2007 року.

3) Третю особу надати письмові пояснення з посилання на належні докази щодо належності кадастрового номеру земельній ділянці в селищі Троєщина, між вул. Леніна та вул. Толстого в деснянському районі міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2015 року відкладено розгляд справи на 11.02.2015 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача-1 в судове засідання, невиконанням Позивачем вимог ухвали суду від 15.12.2014 року, витребуванням додаткових доказів по справі.

09.02.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшов лист.

11.02.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшли додаткові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2015 року.

11.02.2015 року в судове засідання з'явився представник прокуратури (позивач), представники відповідача-2 та представник третьої особи.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник прокуратури, представник відповідача вимоги ухвали суду від 14.01.2015 року не виконали.

Суд попереджає представників сторін про передбачену законодавством відповідальність за невиконання вимог ухвали суду.

В судовому засіданні представник прокуратури подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника прокуратури виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2015 року відкладено розгляд справи на 25.02.2015 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача-1 в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду від 14.01.2015 року, клопотанням представника прокуратури про продовження строків розгляду спору.

25.02.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-2 надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

25.02.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Прокуратури надійшли додаткові письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду.

25.02.2015 року судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.03.2015 р. розгляд справи №910/23055/13 призначено на 11.03.2015 р.

06.03.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача 2 надійшло Клопотання про залучення до матеріалів справи письмових документів, яке Судом розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні 11.03.2015 року представники Відповідача - 2 заперечили проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. В судове засідання представники Позивача, Відповідача - 1 та Третьої особи не з»явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.03.2015 року у справі № 910/23055/13.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр», місцезнаходженням Київської міської ради є 01044, м.Київ, вул. Хрещатик, 36, місцезнаходженням Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є 01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 32-А. Крім того, місцезнаходженням прокуратури Деснянського району м. Києва є 02225, м. Київ, вул. Каштанова, 9.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/23055/13 направлялись на вищезазначені адреси прокуратури Деснянського району м. Києва, Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивач, Відповідач - 1 та Третя особа про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що Позивач, Відповідач - 1 та Третя особа були належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Позивача, Відповідача - 1 та Третьої особи не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 11 березня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року № 380-4/1814 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" був затверджений проект відведення земельної ділянки підприємству «Вертикаль» «Благодійного фонду «Дзвін надії» для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва; передано підприємству «Вертикаль» «Благодійного фонду «Дзвін надії», за умови виконання п.1 цього рішення, в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 63,5 га, для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва за рахунок земель, вилучених відповідно до п. 37 цього рішення.

На виконання рішення Київської міської ради від 28.03.2002 року № 380-4/1814, 20.12.2002 року між Київською міською радою (Орендодавець) та Підприємством «Вертикаль» Благодійного фонду «Дзвін надії» (Орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, про що зроблено запис від 11.03.2003 р. за № 62-6-00053 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Згідно з п. 1 Договору оренди, Орендодавець, на підставі рішення Київради від 28.03.2002 р. за № 380-4/1814, передав, а Орендар прийняв в оренду на 5 (п'ять) років земельну ділянку, місце розташування якої вул. Леніна та вул. Толстого у Деснянському районі м. Києва, розміром 61,7433 (шістдесят одна ціла і сім тисяч чотириста тридцять три десятитисячних) га для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина у межах, які перенесені в натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід'ємною частино цього договору.

14.02.2003 року між Київською міською радою та Підприємством «Вертикаль» Благодійного фонду «Дзвін надії» була укладена Угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, згідно з умовами якої сторони домовились пункт перший після слів "для будівництва" доповнити словами та відповідним розділовим знаком ", експлуатації та обслуговування".

Пунктом 3 Рішення Київської міської ради від 12.02.2004 р. "Про внесення змін до рішень Київської міської ради" було затверджено внесення змін до проекту відведення земельної ділянки підприємству «Вертикаль» «Благодійний фонд «Дзвін надії» для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина, між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 380-4/1814 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею", в частині конфігурації земельної ділянки. Підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" надано доручення замовити внесення змін до договору оренди земельної ділянки (зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів за № 62-6-00053 від 11.03.2003) в частині конфігурації земельної ділянки. Прийнято рішення зарахувати земельну ділянку площею 30,0 га між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва до земель запасу житлової та громадської забудови. Головному фінансовому управлінню виконавчого органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) надано доручення компенсувати підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" витрати, пов'язані зі зміною конфігурації земельної ділянки, за рахунок бюджету міста.

Рішенням Київської міської ради від 29.04.2004 р. № 250/1460 "Про внесення змін до проекту відведення земельної ділянки підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина, між вулицями Леніна та Толстого, у Деснянському районі м. Києва" затверджено внесення змін до проекту відведення земельної ділянки підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина, між вулицями Леніна та Толстого, у Деснянському районі м. Києва.

Пунктом 2 Рішення Київської міської ради від 29.04.2004 р. № 250/1460 підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" було надано доручення замовити внесення змін до договору оренди земельної ділянки (зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів за № 62-6-00053 від 11.03.2003) в частині конфігурації земельної ділянки.

Пунктом 5 Рішення Київської міської ради від 29.04.2004 р. № 250/1460 було внесено зміни до пункту 3 рішення Київської міської ради від 12.02.2004 № 47-1/1257 "Про внесення змін до рішень Київської міської ради": слово "Затвердити" замінити словами "Головному управлінню земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) подати на затвердження".

17.08.2004 року між Київською міською радою та Підприємством «Вертикаль» Благодійного фонду «Дзвін надії» була укладена Угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, зареєстрована 04.02.2005 р. за № 62-6-00096 в книзі записів державної реєстрації договорів.

Вказаною Угодою сторони домовились доповнити пункт 1 Договору частинами такого змісту: «Орендар з дня державної реєстрації угоди про внесення змін до договору оренди використовує земельну ділянку в межах, які визначені в натурі (на місцевості) згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 07.05.2004 р. і зазначені на плані земельної ділянки з кадастровим номером :62:146:0015. Даний Акт визначення меж Земельної ділянки в натурі (на місцевості) план Земельної ділянки та кадастровий план Земельної ділянки є невід»ємною частиною Договору».

Відповідно до плану земельної ділянки, який є невід'ємною частиною договору оренди, Відповідачу 2 передано в оренду земельну ділянку кадастровий номер 8000000 000:62:146:0015 загальною площею 61,7433 га.

Листом за вих. №25 від 27.04.2004 р. Відповідач 2 звернувся до Київського міського голови з проханням винести в натуру межі земельної ділянки площею 63,5 га в новій конфігурації та внести відповідні зміни до договору оренди земельної ділянки №62-600053 від 11.03.2003 р.

Висновком про внесення змін до проекту відведення земельної ділянки підприємству «Вертикаль» «Благодійний фонд «Дзвін надії», складеним Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації за вих. №03-21/570 від 28.04.2004 р., погоджено внесення змін до проекту відведення земельної ділянки підприємству «Вертикаль» «Благодійний фонд «Дзвін надії» для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина, між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва та зобов»язано підприємство внести зміни до договору оренди земельної ділянки.

Комунальним підприємством «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» за замовленням підприємства «Вертикаль» «Благодійний фонд «Дзвін надії» була розроблена технічна документація про внесення змін до проекту відведення земельної ділянки підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина, між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва, якою передбачається внести зміни в частині конфігурації земельної ділянки, а саме: з південної сторони зменшити земельну ділянку на 30,0 га; з північної сторони приєднати земельну ділянку площею 30,0 га.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.07.2008 р. по справі № 32/303 було поновлено договір оренди земельної ділянки від 11.03.2003 р. №62-6-0053.

На підставі рішення Господарського суду міста Києва від 09.07.2008 р. № 32/303 Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації зареєстровано угоду до договору оренди земельної ділянки віл 11.03.2003 р. № 62-6-0053, яка зареєстрована 31.10.2008 р. за № 62-6-00504, якою відповідачу 2 поновлено на 5 років з 12.03.2008 р. Договір оренди.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що рішенням Київської міської ради від 29.04.2004 р. №250/1460 фактично було вилучено земельну ділянку площею 30,0 га, змінивши конфігурацію земельної ділянки, а тому вважає, що земельна ділянка площею 30,0 га, кадастровий номер :62:146:0015, що розташована в селищі Троєщина між вул. Леніна та вул. Толстого в Деснянському районі м. Києва була передана Відповідачу 2 в оренду без прийняття Відповідачем 1 відповідного рішення. У зв'язку з вищевикладеним, зважаючи на порушення інтересів держави, прокурор звернувся до суду, просив визнати недійсною угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, зареєстровану 04.02.2005 за № 62-6-00096 в книзі записів державної реєстрації договорів, визнати відсутність у відповідача 2 права користування земельною ділянкою площею 30 га, кадастровий номер :62:146:0015, вартістю 113 217 000 грн., що розташована в селищі Троєщина, між вул. Леніна та вул. Толстого в Деснянському районі м. Києва, та зобов'язати відповідача 2 повернути вказану земельну ділянку відповідачу 1.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Першого заступника прокурора Деснянського району міста Києва не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За змістом п.2.9 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписів ст.215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Такої саме позиції дотримується Вищий господарський суд України і у п.18 Інформаційного листа №01-8/211 від 07.04.2008р. «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України», за змістом вимога про визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Цивільний кодекс України не дає визначення поняття «заінтересована особа». Тому коло заінтересованих осіб має з'ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, Позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року № 380-4/1814 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" був затверджений проект відведення земельної ділянки підприємству «Вертикаль» «Благодійного фонду «Дзвін надії» для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва; передано підприємству «Вертикаль» «Благодійного фонду «Дзвін надії», за умови виконання п.1 цього рішення, в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 63,5 га, для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва за рахунок земель, вилучених відповідно до п. 37 цього рішення.

На виконання рішення Київської міської ради від 28.03.2002 року № 380-4/1814, 20.12.2002 року між Київською міською радою (Орендодавець) та Підприємством «Вертикаль» Благодійного фонду «Дзвін надії» (Орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, про що зроблено запис від 11.03.2003 р. за № 62-6-00053 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Згідно з п. 1 Договору оренди, Орендодавець, на підставі рішення Київради від 28.03.2002 р. за № 380-4/1814, передав, а Орендар прийняв в оренду на 5 (п'ять) років земельну ділянку, місце розташування якої вул. Леніна та вул. Толстого у Деснянському районі м. Києва, розміром 61,7433 (шістдесят одна ціла і сім тисяч чотириста тридцять три десятитисячних) га для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина у межах, які перенесені в натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід'ємною частино цього договору.

14.02.2003 року між Київською міською радою та Підприємством «Вертикаль» Благодійного фонду «Дзвін надії» була укладена Угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, згідно з умовами якої сторони домовились пункт перший після слів "для будівництва" доповнити словами та відповідним розділовим знаком ", експлуатації та обслуговування".

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. Подібні положення містяться у ст. 180 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 цієї статті).

Згідно з ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення оспорюваної угоди), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення оспорюваної угоди), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Статтею 123 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення оспорюваної угоди) регламентовано порядок передачі земельних ділянок у постійне користування.

Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 14 вказаного Закону передбачено, що істотними умовами договору оренди земельної ділянки є: 1) об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) термін договору оренди; 3) орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду); 4) цільове призначення, умови використання і збереження якості землі; 5) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 6) існуючі обмеження і обтяження щодо використання земельної ділянки; 7) сторона (орендодавець чи орендар), яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; 8) відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, порушення вимог статей 4, 5, 6, 7, 9, 13, 15 цього Закону є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди згідно зі статтею 18 цього Закону, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про оренду землі» договір оренди земельної ділянки, що перебуває у власності громадян або юридичних осіб, укладається між власником і особою, яка бажає одержати земельну ділянку в оренду, в порядку, визначеному цим Законом. Особа, яка бажає одержати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування заяву (клопотання). Розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2002 році Державним підприємством «Київський міський центр державного земельного кадастру та приватизації земель» за замовленням підприємства «Вертикаль» «Благодійний фонд «Дзвін надії» був розроблений проект відведення земельної ділянки підприємству «Вертикаль» «Благодійний фонд «Дзвін надії» для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина, між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва.

Після чого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 року № 380-4/1814 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" був затверджений проект відведення земельної ділянки підприємству «Вертикаль» «Благодійного фонду «Дзвін надії» для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що Відповідачем - 2 був дотриманий порядок отримання права користування земельною ділянкою із земель комунальної або державної власності.

Пунктом 3 Рішення Київської міської ради від 12.02.2004 р. "Про внесення змін до рішень Київської міської ради" було затверджено внесення змін до проекту відведення земельної ділянки підприємству «Вертикаль» «Благодійний фонд «Дзвін надії» для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина, між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 № 380-4/1814 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею", в частині конфігурації земельної ділянки. Підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" надано доручення замовити внесення змін до договору оренди земельної ділянки (зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів за № 62-6-00053 від 11.03.2003) в частині конфігурації земельної ділянки. Прийнято рішення зарахувати земельну ділянку площею 30,0 га між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва до земель запасу житлової та громадської забудови. Головному фінансовому управлінню виконавчого органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) надано доручення компенсувати підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" витрати, пов'язані зі зміною конфігурації земельної ділянки, за рахунок бюджету міста.

Рішенням Київської міської ради від 29.04.2004 р. № 250/1460 "Про внесення змін до проекту відведення земельної ділянки підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина, між вулицями Леніна та Толстого, у Деснянському районі м. Києва" затверджено внесення змін до проекту відведення земельної ділянки підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина, між вулицями Леніна та Толстого, у Деснянському районі м. Києва.

Пунктом 2 Рішення Київської міської ради від 29.04.2004 р. № 250/1460 підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" було надано доручення замовити внесення змін до договору оренди земельної ділянки (зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів за № 62-6-00053 від 11.03.2003) в частині конфігурації земельної ділянки.

Пунктом 5 Рішення Київської міської ради від 29.04.2004 р. № 250/1460 було внесено зміни до пункту 3 рішення Київської міської ради від 12.02.2004 № 47-1/1257 "Про внесення змін до рішень Київської міської ради": слово "Затвердити" замінити словами "Головному управлінню земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) подати на затвердження".

17.08.2004 року між Київською міською радою та Підприємством «Вертикаль» Благодійного фонду «Дзвін надії» була укладена Угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, зареєстрована 04.02.2005 р. за № 62-6-00096 в книзі записів державної реєстрації договорів.

Вказаною Угодою сторони домовились доповнити пункт 1 Договору частинами такого змісту: «Орендар з дня державної реєстрації угоди про внесення змін до договору оренди використовує земельну ділянку в межах, які визначені в натурі (на місцевості) згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 07.05.2004 р. і зазначені на плані земельної ділянки з кадастровим номером :62:146:0015. Даний Акт визначення меж Земельної ділянки в натурі (на місцевості) план Земельної ділянки та кадастровий план Земельної ділянки є невід»ємною частиною Договору».

Відповідно до плану земельної ділянки, який є невід'ємною частиною договору оренди, Відповідачу 2 передано в оренду земельну ділянку кадастровий номер 8000000 000:62:146:0015 загальною площею 61,7433 га.

Комунальним підприємством «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» за замовленням підприємства «Вертикаль» «Благодійний фонд «Дзвін надії» була розроблена технічна документація про внесення змін до проекту відведення земельної ділянки підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина, між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва, якою передбачається внести зміни в частині конфігурації земельної ділянки, а саме: з південної сторони зменшити земельну ділянку на 30,0 га; з північної сторони приєднати земельну ділянку площею 30,0 га.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначав, що рішенням Київської міської ради від 29.04.2004 р. №250/1460 фактично було вилучено земельну ділянку площею 30,0 га, змінивши конфігурацію земельної ділянки, а тому вважає, що земельна ділянка площею 30,0 га, кадастровий номер :62:146:0015, що розташована в селищі Троєщина між вул. Леніна та вул. Толстого в Деснянському районі м. Києва була передана Відповідачу 2 в оренду без прийняття Відповідачем 1 відповідного рішення. Проте Суд не приймає до уваги вказані доводи Позивача з огляду на наступне.

Як встановлено Судом, рішенням Київської міської ради від 29.04.2004 р. № 250/1460 "Про внесення змін до проекту відведення земельної ділянки підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина, між вулицями Леніна та Толстого, у Деснянському районі м. Києва" Відповідачу - 2 було надано доручення замовити внесення змін до договору оренди земельної ділянки (зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів за № 62-6-00053 від 11.03.2003) в частині конфігурації земельної ділянки.

При цьому, Суд зазначає, що вказаним рішенням Київська міська рада не приймала рішення про вилучення земельної ділянки у підприємства «Вертикаль» «Благодійний фонд «Дзвін надії». Порядок вилучення земельних ділянок відбувається на підставі та в порядку, передбаченому законодавством України. Так, статтею 149 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час укладення оспорюваної угоди) передбачено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Оскільки вказана земельна ділянка була передана Відповідачу - 2 на підставі договору оренди, тобто на підставі строкового платного володіння і користування земельною ділянкою, вилучення такої земельної ділянки не передбачено нормами чинного земельного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Таким чином, згідно з нормами частини 1 ст.50 Закону України «Про землеустрій», проект відведення земельних ділянок розробляється при формуванні нових земельних ділянок.

Однак, при зміні конфігурації земельної ділянки формування нової земельної ділянки не відбувалось, при цьому не відбулась й зміна площі земельної ділянки, а тому Суд приходить до висновку, що відповідно до статті 55 Закону України «Про землеустрій» в даному випадку необхідно було розробляти технічну документацію, а не новий проект землеустрою. Так, Комунальним підприємством «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» за замовленням підприємства «Вертикаль» «Благодійний фонд «Дзвін надії» була розроблена технічна документація про внесення змін до проекту відведення земельної ділянки підприємству "Вертикаль" "Благодійний фонд "Дзвін надії" для будівництва індивідуальних будинків котеджного типу в селищі Троєщина, між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва, тобто Відповідачем - 2 були дотримані вимоги чинного законодавства України на час укладення оспорюваної угоди.

Таким чином, Господарський суд міста Києва приходить до висновку, що Позивачем всупереч нормам ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України не надано Суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту вилучення земельної ділянки площею 30,0 га у підприємства «Вертикаль» «Благодійний фонд «Дзвін надії» на підставі рішення Київської міської ради від 29.04.2004 р. №250/1460.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.12.2014 року рішення господарського суду м. Києва від 08.07.2014 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2014 року у справі №910/23055/13 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва. У вказаній постанові суд касаційної інстанції зазначив, що висновки суду є передчасними, оскільки кадастровий номер земельної ділянки за Договором оренди земельної ділянки від 20.12.2002 року та Угоди про внесення змін до Договору, зареєстрованої Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 04.02.2005 за № 62-6-00096, не змінився.

Відповідно до статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

На виконання вказівок, викладених в постанові Вищого господарського суду України від 04.12.2014 року, представник Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) в письмових поясненнях від 11.02.2015 року зазначив, що необхідність присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці у зв»язку із зміною її конфігурації Порядком присвоєння кадастрових номерів земельними ділянками для ведення Державного реєстру земель, затвердженим вказівкою Державного комітету України по земельних ресурсах від 20.03.2002 р. №12, не встановлювалась.

Відповідно до статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок. У разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з планом земельної ділянки, що є невід»ємною частиною договору оренди №62-6-00053 від 11.03.2003 р. земельна ділянка, місце розташування якої вул. Леніна та вул. Толстого у Деснянському районі м. Києва, має кадастровий номер :62:146:0015. Крім того, згідно з планом земельної ділянки, що є невід»ємною частиною Угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.08.2004 року, місце розташування якої: селище Троєщина, між вул. Леніна та вул. Толстого у Деснянському районі м. Києва, має такий же кадастровий номер :62:146:0015.

Відповідно до п. 1.4 Порядку про присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам для ведення Державного реєстру земель затвердженого вказівкою Державного комітету України по земельних ресурсах від 20.03.2002 р. №12 (в редакції чинній на момент надання земельної ділянки) кадастровий номер земельної ділянки - це унікальний на території України код, який присвоюється кожній земельній ділянці з метою її ідентифікації і залишається незмінним на протязі всього часу фізичного та юридичного існування земельної ділянки як єдиного цілого.

Пунктом 1.7 Порядку присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам для ведення Державного реєстру земель, передбачено, що сформованим новим земельним ділянкам в результаті виділення або поділу чи об»єднання їх, присвоюються нові кадастрові номери. При цьому попередні кадастрові номери отримують статус архівних і в подальшому не використовуються для ідентифікації земельних ділянок.

Суд зазначає, що на час прийняття рішення Київською міською радою від 29.04.2004 р. №250/1460 чинним законодавством України не було передбачено необхідності присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці у зв»язку із зміною її конфігурації, оскільки не відбулось виділу або поділу чи об»єднання спірної земельної ділянки, а земельна ділянка залишилась незмінною, як єдине ціле.

Крім того, Суд звертає увагу, що Позивач у своїх письмових поясненнях від 25.02.2015 року на виконання вимог ухвали суду, які долучені до матеріалів справи, також зазначає, що необхідність присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці у зв»язку із зміною її конфігурації не передбачено, тобто фактично погоджується з доводами представників Відповідача - 2 та Третьої особи, що нова земельна ділянка не формувалась.

З огляду на вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Відповідачу - 2 нова земельна ділянка не виділялась, виділу, поділу або об»єднання раніше сформованої земельної ділянки не відбулось, а тому необхідності розробки нового проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняття нового рішення органом місцевого самоврядування не було потрібно.

Відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками судових експертів.

Згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується, тому обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Проте Позивачем не доведено суду належними засобами доказування, що оспорювана ним Угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.08.2004 року, зареєстрована Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.02.2005 р. за №62-6-00096 у книзі записів державної реєстрації договорів, суперечить закону, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсним.

За таких підстав, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Першого заступника прокурора Деснянського району міста Києва про визнання недійсною Угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.08.2004 року, зареєстрованої Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.02.2005 р. за №62-6-00096 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги Позивача про визнання відсутності у Підприємства «Вертикаль» Благодійного фонду «Дзвін надії» права користування земельною ділянкою площею 30,0 га, кадастровий номер :62:146:0015, вартістю 113 217 000 грн. 00 коп., що розташована в селищі Троєщина, між вул. Леніна та вул. Толстого у Деснянському районі м. Києва та зобов'язання Підприємства «Вертикаль» Благодійного фонду «Дзвін надії» повернути на користь Київської міської ради земельну ділянку площею 30,0 га, кадастровий номер :62:146:0015, вартістю 113 217 000 грн. 00 коп., що розташована в селищі Троєщина, між вул. Леніна та вул. Толстого у Деснянському районі м. Києва, як похідні від вимоги про визнання недійсною Угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.08.2004 року.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Що стосується Заяви Підприємства «Вертикаль» Благодійного фонду «Дзвін надії» про застосування строків позовної давності до позовних вимог Першого заступника прокурора Деснянського району міста Києва, Суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі статтею 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (пункт 1), за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. (пункт 5).

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (пункт 3), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (пункт 4).

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З урахуванням наведеного, оскільки прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, про захист яких він просить Суд у позові, Відповідачами не порушено, і суд відмовляє Позивачу у позові по суті в зв'язку з недоведеністю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Першого заступника прокурора Деснянського району міста Києва до Київської міської ради та Підприємства «Вертикаль» Благодійного фонду «Дзвін надії», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання недійсною угодою до договору оренди, визнання відсутності права користування земельною ділянкою та повернення земельної ділянки - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 13 березня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин