РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015Справа №910/12114/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ендейвер"

до Компанії ЮСЕІС СА (USEIS SA)

про стягнення грошових коштів

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: Піддубний Д.І. (директор),

від відповідача: не з'явився,

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ендейвер" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Компанії ЮСЕІС СА (USEIS SA), яка діє в Україні через "представництво "ЮСЕІС СА" про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2014 порушено провадження у справі №910/12114/14 та призначено її до розгляду на 07.08.2014 року.

04.08.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду м.Києва від позивача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

07.08.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із чим у судове засідання 07.08.2014 представник відповідача не з'явився.

У судовому засіданні 07.08.2014 суд, у задоволення клопотання представника позивача, продовжив строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відклав розгляд справи на 19.08.2014, про що виніс відповідну ухвалу суду.

У зв'язку із перебуванням судді Полякової К.В. на лікарняному, з метою дотримання процесуальних строків, розпорядженням в.о. Голови Господарського суду міста Києва від 19.08.2014 справу №910/12114/14 передано для вчинення процесуальних дій судді Літвіновій М.Є.

Відповідною ухвалою суду від 19.08.2014 вищезазначена справа прийнята та призначена суддею Літвіновою М.Є. до розгляду на 25.09.2014 року.

Розпорядженням в.о. Голови Господарського суду міста Києва від 26.08.2014, у зв'язку із виходом судді Полякової К.В. з лікарняного, справу №910/12114/14 передано їй для розгляду.

Ухвалою суду від 26.08.2014 справа №910/12114/14 прийнята суддею Поляковою К.В. до свого провадження та призначена до розгляду на 25.09.2014 року.

За наслідками судового засідання 25.09.2014 суд, враховуючи клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, виніс відповідну ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 07.10.2014 року.

06.10.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду м. Києва від позивач надійшли письмові пояснення.

До початку судового засідання 07.10.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду м. Києва від відповідача надійшло клопотання про припинення провадження у справі.

За наслідками судового засідання 07.10.2014 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 16.10.2014 у зв'язку із нез'явленням сторін до судового засідання.

16.10.2014 від відповідача через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи довіреності від 15.08.2014 року.

У судове засідання 16.10.2014 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті спору.

Під час судового засідання, судом досліджено подану відповідачем копію довіреності від 09.08.2014, з якої вбачається що представництво Компанії ЮСЕІС СА (USEIS SA) на території України позбавлено права представляти постійне представництво у судових інстанціях всіх органів.

Таким чином, відповідачем у справі №910/12114/14 на теперішній час є безпосередньо Компанія ЮСЕІС СА (USEIS SA), м. Женева, Швейцарія.

Судом встановлено, що відповідачу для належного повідомлення про розгляд справи, необхідно вручати судові документи та матеріали по справі в нотаріально засвідченому перекладі на німецьку мову через уповноважені органи.

Таким чином, приймаючи до уваги місцезнаходження відповідача, з метою належного повідомлення Компанії ЮСЕІС СА (USEIS SA), м.Женева, Швейцарія (1201, Switzerland, Geneva, str. Mont Blanc, 3) про час та місце судового розгляду справи у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України, Конвенції "Про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах", суд дійшов висновку про необхідність направлення до Центрального органу Швейцарії, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, судового доручення про вручення Компанії ЮСЕІС СА (USEIS SA), м.Женева, Швейцарія (1201, Switzerland, Geneva, str. Mont Blanc, 3) відповідного процесуального документу та позовної заяви по справі.

У зв'язку із наявністю підстав для звернення до Центрального органу Швейцарії з судовим дорученням про вручення Компанії ЮСЕІС СА (USEIS SA), м.Женева, Швейцарія (1201, Switzerland, Geneva, str. Mont Blanc, 3) ухвали від 16.10.2014, судом на підставі положень ст.79 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі зупинено. про що вказано в ухвалі від 16.10.2014 року.

14.01.2015 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва надійшов лист від Ministere public Route de Chancy 6b(Case postale 3565; 1211 Geneve 3).

У подальшому, а саме 05.03.2015 судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі та призначено судове засідання на 05.03.2015 року.

До судового засідання 05.03.2015 з'явився керівник позивача та просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини та факти, викладені у позові та додаткових письмових поясненнях.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов висновку, що письмові пояснення, подані до суду 06.10.2014 за своєю суттю є заявою про зменшення позовних вимог. Такого висновку суд дійшов спираючись на нижченаведене.

Так, за приписами пункту 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» статтею 22 цього Господарського процесуального кодексу України, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Так, суд ознайомившись із поданою заявою від 09.12.2014, прийняв її до розгляду та роз'яснив, що подальший розгляд буде здійснено із врахуванням поданої заяви, а саме про стягнення основного боргу у розмірі 62 970,11 грн.

Відповідач повторно не з'явився на виклик суду, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомив.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність у матеріалах справи доказів, необхідних для такого всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Судом, враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13 05.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю «Ендейвер» (виконавець) та Компанією ЮСЕІС СА (USEIS SA) що зареєстрована згідно законодавства Швейцарської Конфедерації за адресою 1201, м. Женева, вул. Мон-Блан, 3, яка діє в Україні через «Представництво «ЮСЕІС СА» (замовник) Договір №302 USA на надання послуг по проведенню інспекції (дефектоскопії) бурового інструменту та бурового обладнання (далі - Договір №302 USA).,

Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору «Виконавець (Позивач) зобов'язується за узгодженням із Замовником (Відповідач), надавати, а Замовник приймати й оплачувати, послуги з проведення інспекції (дефектоскопії) бурового інструменту (бурильних, насосно- компресорних, обсадних труб, перехідників та іншого свердловинного інструменту) (надалі - Послуги)». Відповідно до п.2.2. та п. 2.7. Договору «Передача-приймання Послуг здійснюється згідно Актів передачі-приймання наданих Послуг. Розрахунок за надані Послуги проводиться протягом 5 (п'яти) днів від дня підписання Акту передачі-приймання наданих Послуг в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця, або іншими способами за письмовим узгодженням Сторін».

Позивачем відповідно до умов договору належним чином надано послуги, що підтверджується актами про надання послуг, що підписані обома сторонами, а саме: Акт про надання послуг №03-13 від 21.06.2013 на суму 41 359,20 (сорок одна тисяча триста п'ятдесят дев'ять грн. 20 коп.) гривень; Акт про надання послуг №13-18/13 від 23.07.2013 на суму 60 959,16 (шістдесят тисяч дев'ятсот п'ятдесят дев'ять грн. 16 коп.) гривень; Акт про надання послуг №28-29/13 від 31.10.2013 на суму 2 403,60 (дві тисячі чотириста три грн. 60 коп.) гривень; Акт про надання послуг №01 від 26.02.2014 на суму 67 766,17 (шістдесят сім тисяч сімсот шістдесят шість грн. 17 коп.) гривень.

02.04.2013 між сторонами також укладено Договір №305USA з технічного обслуговування, ремонту обладнання та виготовлення складових частин від (далі - Договір №305USA).

Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору «Замовник (Відповідач) доручає, а Підрядник (Позивач) зобов'язується на власний ризик, за плату виконати роботу по технічному обслуговуванню та ремонту, в тому числі виготовлення необхідних складових частин для технічного обслуговування та ремонту, а також виготовлення бурового обладнання та інструменту...». Відповідно до п. 3.3. «Замовник оплачує Виконавцю належним чином виконані Роботи з технічного обслуговування Обладнання протягом 5 (п'яти) банківських днів, на підставі виставленого(них) Виконавцем рахунку(ів), який(і) повинен(нні) бути наданий Замовнику після складання (підписання) Акту приймання-передачі виконаних

Позивачем відповідно до умов договору належним чином надано послуги, що підтверджується актами про надання послуг, що підписані обома сторонами Акт про надання послуг №01-13 від 12 серпня 2013 року, відповідно до якого заборгованість за надані послуги становить 107 000,00 (сто сім тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Уклавши вищевказані договори, відповідач зобов'язувався оплатити надані послуги на умовах та порядку, передбачених зазначеними договорами, однак у порушення умов договорів не сплатив суму, за зазначеними вище актам.

Факт надання послуг зафіксовано у Актах про надання послуг та Актах приймання-передачі виконаних робіт, які підписані та скріплені печатками обох сторін.

З метою досудового врегулювання спору, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про погашення суми заборгованості №08/14-223 від 14.08.2013, №09/11-256 від 11.09.2013, №09/17-264 від 17.09.2013,№01/02-02 від 02.01.2013№02/26-48 від 26.02.2014, проте відповідач, не оспорюючи факту заборгованості, не здійснив погашення боргу.

З огляду на вищенаведене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ендейвер» звернулось із даним позовом до суду у межах якого просить стягнути з відповідача на свою користь 62 970,11 грн. суми основної заборгованості (із врахуванням зменшення позовних вимог).

У своїх письмових запереченнях відповідач, не погоджуючись із розрахунком суми заборгованості, заявленої до стягнення позивачем, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визначається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Судом встановлено, що укладені між сторонами Договори є договорами про надання послуг, який регулюється Главою 63 Цивільного кодексу України.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У частині 2 статті 902 ЦК України зазначено, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України, яка кореспондується із ст.526 ЦК України, визначає обов'язковість виконання сторонами договору, тобто всі умови договору з моменту його укладення, який встановлено ст.640 ЦК України, стають однаково обов'язковими для виконання сторонами. Будучи пов'язані взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятися від виконання зобов'язання або змінювати його умови, крім випадків, передбачених угодою сторін або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач у повному обсязі виконав прийняті за Договором зобов'язання, та надав, передбачені договорами послуги, про що сторонами складені, підписані та скріплені печатками акти про надання послуг.

Проте відповідач у порушення зобов'язань, прийнятих на себе за Договором, не здійснив повну оплату виконаних робіт у розмірі 62 970,11 грн., у зв'язку із чим у нього виникла сума заборгованості.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

З'ясувавши обставини справи та надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме у розмірі 62 970,11 грн.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Положеннями статті 49 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судом враховану ту обставину, що відповідачем частково сплачено борг лише 27.06.14 та 08.07.2014, тобто після звернення позивача із даним позовом до суду (18.06.2014), тому судом встановлено, що судовий збір у розмірі 7 589,16 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ендейвер».

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ендейвер" до Компанії ЮСЕІС СА (USEIS SA), яка діє в Україні через Представництво «ЮСЕІС СА» про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з Компанії ЮСЕІС СА (USEIS SA), яка діє в Україні через Представництво «ЮСЕІС СА» (04050, місто Київ, вулиця Нижній Вал, 7/9; ідентифікаційний код 26613007) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ендейвер» (36011, місто Полтава, вулиця Пушкіна, будинок 28, офіс 4; ідентифікаційний код 37306380) 62 970 (шістдесят дві тисячі дев'ятсот сімдесят) гривень 11 копійок основного боргу та 7 589 (сім тисяч п'ятсот вісімдесят дев'ять) гривень 16 копійок витрат зі сплати судового збору.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 05.03.2014 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України, після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 10.03.2014 року

Суддя К.В. Полякова