ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.03.2015 Справа № 920/127/15

Господарський суд Сумської області у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/127/15

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрСумиліфт», м. Суми

до відповідача - Комунального підприємства «Сумижитло» Сумської міської ради, м. Суми,

про стягнення 788390,60 грн.,

за участю представників сторін:

позивача - Колесник О.В. за довіреністю № 5 від 19.01.2015 року,

відповідача - Рибалки М.С. за довіреністю № 2 від 04.03.2015 року.

В судовому засіданні, розпочатому о 11 год. 00 хв. 09.02.2015 року, відповідно до приписів статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувались перерви до 10 год. 00 хв. 23.02.2015 року, до 10 год. 40 хв. 10.03.2015 року та 10 год. 00 хв. 18.03.2015 року.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача 663469,16 грн. основного боргу за технічне обслуговування ліфтів, який виник за період з 01.09.2013 року по 15.10.2013 року та витрати по сплаті судового збору в розмірі 13269,38 грн.

Відповідно до заперечень на позовну заяву представник відповідача просить суд припинити провадження у справі у зв'язку з існуванням рішення суду, що набрало законної сили у справі між тими самими сторонами про той же предмет спору і з тих же підстав, посилаючись на постанову Вищого господарського суду України від 23.07.2014 року у справі № 920/1919/13, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.04.2014 року та постанову Вищого господарського суду України від 22.07.2014 року у справі № 920/1958/13.

09.02.2015 року представником позивача на підтвердження факту виконання ним робіт по технічному обслуговуванню ліфтів на об'єктах у вересні 2013 року - жовтні 2013 року надану суду оригінали актів надання послуг згідно договору підряду № 2 від 01.02.2012 року №№ 1767- 1984 від 30.09.2013, №№ 1985 - 2202 від 31.10.2013 року та звіти ТОВ «Інтертелеком» для абонента ТОВ «УкрСумиліфт» вхідних та вихідних дзвінків за період з 01.09.2013 року по 31.10.2013 року о/р 2801501 по всіх ОДС.

Представник позивача подав до суду додаткові пояснення щодо відсутності підстав припинення провадження у справі, в якому зазначає, що у межах загального трирічного строку позовної давності ТОВ «УкрСумиліфт» на підтвердження належного виконання робіт у жовтні 2013 року по договору підряду № 2 від 01.02.2012 року були повторно складені реєстри актів виконаних робіт за вищевказаний період у 2-х примірниках на 42-х арк., та, безпосередньо, акти виконаних робіт за жовтень 2013 року у 2-х примірниках на 436 арк., згідно реєстрів актів, а також акти виконаних робіт на підтвердження належного виконання робіт у жовтні 2013 року по договору підряду № 300 від 04.06.2013 року у 2-х екземплярах на 2 арк., та особисто віднесені до канцелярії замовника представником підрядника 13.11.2014 року, зареєстровані у журналі вхідної кореспонденції відповідача під вх. 33996/15.01-04 від 13.11.2014 року. На момент звернення до суду з позовом по справі № 920/127/15 у ТОВ «УкрСумиліфт» також виникло право вимоги стягнення заборгованості за виконання робіт (надання послуг) у жовтні 2013 року по договору підряду № 2 від 01.02.2012 рок, підставами якого є належним чином оформлені акти виконаних робіт (надання послуг) за жовтень 2013 року.

23.02.2015 року позивач подав суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 713533,68 грн., пеню - 39329,83 грн., інфляційні втрати - 54629,76 грн., 3 % річних - 4121,74 грн., а всього 811615,01 грн.

23.02.2015 року представник позивача подав суду на підтвердження факту належного виконання позивачем у вересні-жовтні 2013 року договору підряду № 2 від 01.02.2012 року копії наказів ТОВ «УкрСумиліфт» № 15, 17, 18 «Про призначення осіб, відповідальних за органці робіт по технічному обслуговуванню, ремонту та справному стані ліфтів, з переліками ліфтів та підйомників, які закріплені за електромеханіком, відповідальним за їх справний стан по ТОВ «УкрСумиліфт»; копії графіків виконання ремонту ліфтів, які закріплені за електромеханіком з ліфтів на 2013 рік; копії графіків роботи ліфтової служби на вересень-жовтень 2013 року та копії змінних повідомлень про причини аварійних зупинок ліфтів за цей же період; копію витягу з журналу реєстрації викликів, зупинених і введених в експлуатацію ліфтів (ліфтова аварійна служба) за вересень-жовтень 2013 року, копії журналів ремонту і огляду ліфтів.

На підтвердження факту належного виконання позивачем у вересні-жовтні 2013 року по договору підряду № 300 від 04.06.2013 року представник позивача надав суду копії витягів із журналів прийому заявок по ліфтам операторами диспетчерського зв'язку на 8 пультах міста Суми за вересень-жовтень 2013 року; копії витягів із журналів приймання і передачі змін операторами диспетчерського зв'язку на 8 пультах міста Суми за вересень-жовтень 2013 року; копії графіків обліку робочого часу операторів диспетчерського зв'язку на 8 пультах міста Суми за вересень - жовтень 2013 року; копії графіків проведення технічного огляду, регламентних робіт систем ОДС ТОВ «УкрСумиліфт» на 2013 рік; наказ № 17/1-к ТОВ «УкрСумиліфт» від 13.07.2013 року про закріплення телефонних апаратів (інтертелеком та МТС) за ОДС підприємства; копії листів № 316 від 17.05.2013 року, № 330 від 03.06.2013 року, № 993/15.01-05 від 12.06.2013 року, № 338 від 12.06.2013 року, № 357 від 22.07.2013 року, № 362 від 30.07.2013 року; копію Корпоративного договору № К 4203 ТОВ «УкрСумиліфт» з ТОВ «Інтертелеком» про надання послуг фіксованого телефонного зв'язку та інших телекомунікаційних послуг з використанням безпроводового доступу із застосуванням технології СОМА від 28.11.2012 року з додатковою угодою.

10.03.2015 року представник позивача подав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 702127,99 грн., пеню в сумі 38677,37 грн., інфляційні втрати в сумі 42531,93 грн. та 3 % річних в сумі 4053,31 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 15767,81 грн.

У додаткових запереченнях від 16.03.2015 року представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю, оскільки підрядником (позивачем) порушено умови договорів № 2 від 01.02.2012 року та № 300 від 04.06.2013 року щодо своєчасності надання актів і достовірності викладених в них даних та своєчасності усунення несправностей, що в свою чергу унеможливлює здійснення перевірки КП «Сумижитло» СМР якості та обсягу виконаних робіт та відповідно прийняти ці роботи.

Позивач у додаткових поясненнях від 18.03.2015 року заперечує проти позиції відповідача, викладеної у вищезазначеному додатковому запереченні, та зазначає, що акти виконаних робіт направлялися позивачем на адресу відповідача неодноразово, проте були прийняті ним лише 13.11.2014 року та зареєстровані у журналі вхідної кореспонденції КП «Сумижитло» СМР під вх. № 3396/15.01-04 від 13.11.2014 року. Жодних заперечень, зауважень до вищевказаних актів виконаних робіт з приводу неналежного надання послуг у вересні - жовтні 2013 року на адресу позивача від відповідача не надходило, обґрунтована відмова від підписання актів виконаних робіт та безпосередньо самі не підписані акти позивачу відповідачем не направлялися, а тому акти виконаних робіт вважаються такими, що підписані, а роботи - такими, що прийняті (частина перша статті 853 Цивільного кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2012 року між сторонами у справі укладено договір підряду № 2 (далі - договір № 2), відповідно до пункту 1.1 якого, підрядник (позивач) приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів на об'єктах замовника (відповідача), визначених додатком № 1 до даного договору, який є невід'ємною частиною договору № 2.

В подальшому перелік ліфтів, які обслуговує позивач збільшувався і змінювався, про що між сторонами укладалися відповідні додаткові договора.

У відповідності до умов договору № 2 позивач у вересні - жовтні 2013 року виконував роботи по технічному обслуговуванні та ремонту ліфтів на об'єктах відповідача, визначених додатковими договорами № 8 від 25.06.2013 року та № 9 від 03.09.2013 року до договору № 2.

Відповідно до пункту 7.1 договору № 2, договір вступає в силу з 01.02.2012 року і діє до 01.11.2013 року, надалі був пролонгований на рік та припинив свою дію 01.11.2014 року.

Згідно пункту 5.2 додаткового договору № 2 від 01.03.2012 року до договору № 2, яким внесено зміни у розділ 5 даного договору, визначено, що відповідач підписує акти виконаних робіт, подані позивачем, до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Пунктами 5.3, 5.4 додаткового договору № 2 від 01.03.2012 року до договору № 2, яким внесено зміни у розділ 5 даного договору, передбачено, що відповідач здійснює повний розрахунок за виконані роботи до 30 числа поточного місяця в межах коштів, сплачених споживачами, з урахуванням коштів по пільгам та субсидіям, що користуються послугами відповідача на об'єктах, які обслуговував позивач відповідно до умов цього договору. У разі несвоєчасного надання належним чином оформлених актів виконаних робіт, замовник (відповідач) має право на додаткове відтермінування платежу за виконані роботи в 15 банківських днів.

04.06.2013 року між сторонами у справі укладено договір підряду № 300 (далі - договір № 300) на виконання робіт з диспетчерського обслуговування ліфтів, відповідно до пункту 1.1 якого підрядник (позивач) зобов'язався на власний ризик за дорученням замовника (відповідача) та у відповідності до умов цього договору виконати роботи з диспетчерського обслуговування ліфтів, згідно встановленим додатком № 1 до договору переліком об'єктів, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи у розмірах, встановлених додатком № 2 до даного договору.

Пунктом 5.1 договору № 300 визначено, що відповідач протягом 20 календарних днів після підписання актів виконаних робіт, оплачує виконані позивачем підрядні роботи, шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Зобов'язання замовника (відповідача) прийняти та оплатити виконану позивачем роботу за актом приймання-передачі виконаних робіт передбачено пунктом 2.2.4 вищевказаного договору.

Згідно пункту 9.1 договору № 300, строк дії даного договору закінчився 04.06.2014 року.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що акти виконаних робіт за вересень - жовтень 2013 року по договору № 2 у 2-х екземплярах на 872-х арк.. згідно реєстрів актів, а також акти виконаних робіт за вересень - жовтень 2013 року по договору № 300 у 2-х екземплярах на 4-х арк. були повторно вручені відповідачеві 13.11.2014 року та зареєстровані в журналі вхідної кореспонденції останнього за вх. № 3396/15.01-04 від 13.11.2014 року.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що акти виконаних робіт за вересень - жовтень 2013 року отримано ним через рік після того, як ці роботи виконувалися позивачем, що унеможливлює провести перевірку їх якості та обсягу, а тому відповідач вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів фактичного виконання підрядних робіт за вказаними договорами, а відтак у відповідача відсутній обов'язок прийняти та оплатити такі роботи.

Також представник відповідача зазначає, що позивачем не були погоджені акти виконаних робіт з головами будинкових комітетів ЖБК та ОСББ, як це передбачено пунктом 5.1 договору № 2, а саме: підрядник повинен надати замовнику акти виконаних робіт побудинково з зазначенням їх вартості, відкоригованої на дні простою ліфтів з урахуванням фактичного здійснення технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації, не пізніше п'ятого числа, наступного за звітним. При цьому, акти виконаних робіт на об'єктах (будинках), де створені будинкові комітети, ЖБК та ОСББ, подаються підрядником (позивачем) виключно за наявності їх погодження з головами (уповноваженими представниками) будинкових комітетів, ЖБК та ОСББ.

Таке твердження відповідача не приймається судом до уваги, оскільки в даному випадку замовник (відповідач) у відповідності до умов договору № 2 повинен був шляхом листування постійно надавати позивачеві оновлені списки будинкових комітетів, ЖБК та ОСББ, проте порушення відповідачем умов договору № 2 щодо направлення у вересні - жовтні 2013 року на адресу позивача у письмовому вигляді (шляхом листування) оновлених списків будинкових комітетів, ЖБК та ОСББ унеможливило погодження з ними актів виконаних позивачем підрядних робіт. Доказів направлення позивачеві у вересні - жовтні 2013 року списків будинкових комітетів, ЖБК та ОСББ відповідач суду не надав.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобов'язання виникають із підстав встановлених вищевказаною правовою нормою.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського Кодексу України, яка також передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України та частини сьомої статті 193 Господарського Кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог статті 629 цього ж Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина четверта статті 882 Цивільного кодексу України передбачає, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Згідно вимог частини першої статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові (виконавцю) обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Повторне направлення згаданих актів виконаних робіт зумовлене відмовою відповідача від їх підписання, що є порушенням умов вищезазначених договорів підряду та вимог статті 853 Цивільного кодексу України, відповідно до якої замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В судовому засіданні встановлено, що вищезазначені акти приймання виконаних робіт по обслуговуванню ліфтів за вересень - жовтень 2013 року відповідачем не підписані та не повернуті позивачу, про допущені позивачем відступи від умов договору або інші недоліки не заявлено позивачеві, як того вимагає частина перша статті 853 Цивільного кодексу України.

Виключно складений акт породжує правові наслідки. Складений акт - це акт підписаний сторонами, або той, від підписання якого відповідач ухиляється за відсутністю письмових зауважень щодо актів приймання виконаних робіт.

Таким чином, відмова від прийняття виконаних позивачем підрядних робіт по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів, а також підрядних робіт з диспетчерського обслуговування ліфтів на об'єктах відповідача, та відмова останнього від підписання вищезгаданих актів приймання виконаних робіт не звільняє відповідача від їх оплати.

Жодних заперечень та зауважень до вищевказаних актів виконаних робіт з приводу неналежного надання позивачем послуг у вересні - жовтні 2013 року за договорами підряду № 2 та № 300 від відповідача на адресу позивача не надходило, обґрунтована відмова від підписання актів виконаних робіт та непідписані акти приймання виконаних робіт підряднику (позивачеві) не направлялися, а тому акти приймання виконаних робіт вважаються такими, що підписані, а роботи - такими, що прийняті.

Відповідач в порушення умов укладених договорів та вимог статей 526, 629 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, відповідач за виконані позивачем підрядні роботи не розрахувався, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини, зокрема те, що відповідач ухиляється від прийняття підрядних робіт (підписання актів прийняття виконаних робіт) без будь-яких заперечень, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за виконані підрядні роботи у розмірі 702127,99 грн. визнаються судом правомірними, обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню на підставі статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 6.1 договору № 2 та пункту 6.5 договору № 300, за порушення строку оплати за договором відповідач сплачує позивачеві пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення від суми неоплачених послуг.

При визначенні строку оплати за виконані роботи позивачем враховано умови пункту 5.4 договору підряду № 2 від 01.02.2012 року (в редакції додаткового договору № 2 від 01.03.2012 року), яким передбачено, що у разі несвоєчасного надання належним чином оформлених актів виконаних робіт, замовник має право на додаткове відтермінування платежу за виконані роботи на 15 банківських днів.

Згідно статей 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), якщо це встановлено договором або законом, а стаття 547 цього ж Кодексу встановлює, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється в письмовій формі.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума пені за період з 29.11.2014 року по 09.02.2015 року становить 38677,37 грн.

Права позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачені умовами вищевказаних договорів і вона нарахована з урахуванням вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 38677,37 грн. за період з 29.11.2014 року по 09.02.2015 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі вимог статей 549-552 Цивільного Кодексу України.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних від суми заборгованості у розмірі 4053,31 грн. та інфляційні втрати у розмірі 42531,93 грн. за період з 29.11.2014 року по 09.02.2015 року. В обґрунтування зазначених вимог позивачем наведено обґрунтований розрахунок 3-х процентів річних та інфляційних втрат.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 4053,31 грн. та інфляційні втрати у розмірі 42531,93 грн. за період з 29.11.2014 року по 09.02.2015 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі положень статті 625 наведеного вище Кодексу.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Сумижитло» Сумської міської ради (40000, м. Суми, вул. Горького, буд. 21, Ідентифікаційний код 37654796) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрСумиліфт» (40030, м. Суми, вул. Шишкарівська, буд. 9, Ідентифікаційний код 37785145) основний борг у сумі 702127,99 грн., пеню у сумі 38677,37 грн., 3 % річних у сумі 4053,31 грн., інфляційні втрати у сумі 42531,93 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 15767,81 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.03.2015 року.

Суддя П.І. Левченко