ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р.Справа № 922/305/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія"
до Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", м. Харків
про стягнення 22290,38 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія", в якій позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 22290,38 грн. Крім того, позивач просить витрати по сплаченому судовому збору покласти на відповідача.

У судовому засіданні 23 лютого 2015 року оголошувалась перерва до 24 лютого 2015 року о 10:00.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив. Надав через канцелярію господарського суду Харківської області 09 лютого 2015 року запереченнях проти позову за вх.№4770, в яких пояснив, що вимоги викладені у позові відповідачем виконані, тому просив у задоволенні позову відмовити. В підтвердження заперечень надав копію виписки про операції ПАТ "Харківська муніципальна страхова компанія" за 19 березня 2014 р. та страхового акту.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивач та відповідач були повідомлені належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи господарський суд встановив наступне.

06.06.2012 р. між Охрімовським С.І. та ТзДВ "Страхова компанія "НАСТА" укладено договір добровільного страхування автотранспорту №212.0096792 (далі по тексту - договір страхування). Згідно договору страхування, було застраховано автомобіль "Тойота", реєстраційний номерний знак ВІ3825ВЕ - (застрахований автомобіль).

08.10.2012 р. в м. Києві, відбулось зіткнення автомобіля "ЗАЗ", реєстраційний номерний знак АХ7916ВВ, під керуванням Ніщети Володимира Юрійовича із застрахованим автомобілем. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль був пошкоджений.

Зіткнення відбулося в результаті порушення Ніщетою Володимиром Юрійовичем, правил дорожнього руху України. Зазначена обставина підтверджується постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 05.11.2012 р.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України "Про страхування", при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. На виконання договору страхування ТзДВ "СК "НАСТА" виплатило страхове відшкодування в розмірі 23 290,38 грн. вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином до ТзДВ "СК" НАСТА" у порядку регресу перейшло право на отримання від Ніщети Володимира Юрійовича, як водія автомобіля "ЗАЗ", реєстраційний номерний знак АХ7916ВВ компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля внаслідок ДТП.

25.03.2014 р. між ТзДВ "СК "НАСТА" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (позивач та новий кредитор) укладено договір №2503 про відступлення права вимоги, відповідно до якої первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування порядку регресу збитків завданих страхувальникам первісного кредитора по договорам страхуванні перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимог відшкодування у порядку регресу збитків завданих страхувальнику по Договору страхування.

Позивач є правонаступником ТзДВ "Страхова компанія "НАСТА" у правовідносинах по стягненню страхового відшкодування у порядку регресу.

Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

16.04.2014 р. позивачем направлено відповідачу, повідомлення про відступлення права вимог страхового відшкодування (яке останнім отримано 20.04.2014 р.).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з виписки про операції за 19 березня 2014 року Публічного акціонерного товариства "Харківська муніципальна страхова компанія" доданої відповідачем до заперечень на позов, відповідач оплатив ТзДВ "Страхова компанія "НАСТА" в порядку регресу за страхове відшкодування згідно договору страхування АВ/5079370 від 18.07.2012 р. по авто Toyota Corolla номерний знак ВІ3825ВЕ грошові кошти у розмірі 22290,38 грн., тобто відповідач відшкодував в порядку регресу страхове відшкодування первісному кредитору - ТзДВ "Страхова компанія "НАСТА", тому у суду відсутні підстави для задоволення позову, відповідно до цього позовні є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 12.03.2015 р.

Суддя Ю.В. Светлічний