УХВАЛА

26.02.2015Справа № 5011-3/15141-2012

За скаргою Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал»

на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління

юстиції у м. Києві

У справі за позовом Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал»

До Корпорації «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал»

Про стягнення 151 382,63 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Щиголь Є.В. - по дов. № 04-9/3 від 10.01.2015

від відповідача Донець В.В. - голова правління

від ВДВС Олефір О.О. - по дов. № б/н від 12.02.2015

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» про стягнення з Корпорації «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал» 151 382,63 грн. заборгованості, яка складається з 124 260,80 грн. основного боргу та 27 121,83 грн. пені за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору про забезпечення послугами та засобами протипожежної охорони № И/07-37-08 від 11.02.2008.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 5011- від 18.12.2012 частково задоволені позовні вимоги та стягнуто з Корпорації «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал» на користь Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» 34 948,35 грн. основного боргу, 698,96 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського від 05.03.2013 рішення Господарського суду міста Києва 5011- від 18.12.2012 залишено без змін.

13.03.2013, в зв'язку з набранням рішенням законної сили Господарським судом міста Києві було видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.06.2013 постанову Київського апеляційного господарського № 5011-3/15141-2012 від 05.03.2013 залишено без змін.

03.04.2014 позивачем до відділу діловодства суду подано заяву про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами 18.02.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 5011-3/15141-2012 від 08.04.2014 затверджено мирову угоду від 18.02.2014, укладену між Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» та Корпорацією «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал», зміст якої викладений в ухвалі.

15.01.2015 Казенне підприємство спеціального приладобудування «Арсенал» звернулось до суду зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, відповідно до якої просить суд:

- визнати неправомірною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 30.10.2014 за ВП № 45245234;

- зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві здійснити примусове виконання за ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2014 у справі № 5011-3/15141-2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 5011-3/15141-2012 від 23.01.2015 скаргу призначено до розгляду на 12.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 5011-3/15141-2012 від 12.02.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника ВДВС та невиконанням ВДВС вимог ухвали від 23.01.2015, розгляд скарги було відкладено на 26.02.2015.

Позивачем 24.02.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про відновлення строку на оскарження дій Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, посилаючись на те, що у відповідності до ч. 8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» позивачем було оскаржено постанову № 45245234 від 30.10.2013 про відмову у відкритті виконавчого провадження до начальника Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, у зв'язку з чим був пропущений строк на оскарження до суду.

Відповідач у поданих в судовому засіданні 26.02.2015 поясненнях просить в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі. Відповідач погоджується з доводами викладеними в оскаржуваній постанові, та зазначає, що ухвала про затвердження мирової угоди не відповідає ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в ній не міститься резолютивної частини рішення, строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, крім того в ухвалі не зазначено способу та порядку примусового виконання судового рішення. Тому відмову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві у відкритті виконавчого провадження вважає повністю законною та обгрунтованою, оскільки виконавчий документ, пред'явлений до виконання не відповідає вимогам встановленим до нього чинним законодавством України.

ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві у поданих в судовому 26.02.2015 поясненнях просить в задоволенні скарги відмовити в повному обсязі. Зазначає, що при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не наділений повноваженнями встановлювати факт виконання або не виконання (повного або часткового) договору укладеного між сторонами та затвердженого судом, оскільки це є прерогативою суду. Пред'явлена до виконання ухвала містить лише взаємовигідні умови сторін судового спору та не визначає будь-якого способу та порядку примусового виконання, не вказує які дії повинен вчинити державний виконавець. Крім цього, зазначає, що скаржником пропущено строк для оскарження дій державного виконавця та не наведено поважних причин його пропуску.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та ВДВС, Господарський суд міста Києва, встановив:

Частиною 1 п. 1 статті 19 Закону визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 3 Закону примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема судових наказів.

Матеріали справи свідчать, що Казенне підприємство спеціального приладобудування «Арсенал» звернулось з відповідною заявою про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва № 5011-3/15141-2012 від 13.03.2013 до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві 17.12.2013.

Згідно ч. 1 п. 2 ст. 25 Закону державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

18.12.2013 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову ВП № 41266332 про відкриття виконавчого провадження, згідно якої відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва № 5011-3/15141-2012 від 13.03.2013 про стягнення з Корпорації «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал» на користь Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» 35 647,31 грн.

Згідно з п. 7.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» судом може бути затверджено мирову угоду на підставі статті 121 ГПК лише за умови наявності відкритого виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення згідно з Законом України «Про виконавче провадження».

Як зазначалось вище, 03.04.2014 позивач звернувся до господарського суду із заявою про затвердження мирової угоди у справі № 5011-3/15141-2012, укладеної між сторонами 18.02.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 5011-3/15141-2012 від 08.04.2014 затверджено мирову угоду від 18.02.2014, укладену між Казенним підприємством спеціального приладобудування «Арсенал» та Корпорацією «Науково-виробниче об'єднання «Арсенал», зміст якої викладений в ухвалі.

Матеріали справи свідчать, що Казенне підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» звернулось до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві із заявою про примусове виконання ухвали Господарського суду міста Києва № 5011-3/15141-2012 від 08.04.2014.

30.10.2014 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону винесено постанову ВП № 45245234 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), згідно якої відмовлено в прийнятті до провадження ухвали Господарського суду міста Києва № 5011-3/15141-2012 від 08.04.2014.

Пункт 8 ч. 1 ст. 26 закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

В обґрунтування винесення спірної постанови державний виконавець зазначив, що у відповідності до ст. 11 Закону державний виконавець здійснює заходи по виконанню рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом. При вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не наділений правом встановлювати факт виконання або невиконання договору укладеного між сторонами та затвердженого судом, оскільки це є прерогативою суду. Виконавчий документ пред'явлений до примусового виконання (ухвала) містить лише взаємовигідні умови сторін судового спору, та не визначає будь-якого способу та порядку примусового виконання, що унеможливлює здійснення виконавчого провадження.

Згідно з п. 1 ст. 82 Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ВП № 45245234 від 30.10.2014 позивач (стягував) звернувся 28.11.2014 зі скаргою до начальника Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві.

У відповідь на скаргу начальник Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві листом від 31.12.2014, що отриманий позивачем 08.01.2015 також повідомив про неможливість здійснення виконавчого провадження за ухвалою суду, оскільки вона містить лише взаємовигідні умови сторін судового спору та нею не встановлено спосіб та порядок її виконання.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вбачається з матеріалів справи скарга Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» подана до суду 15.01.2015.

При цьому скаржником подано заяву про відновлення пропущеного строку для звернення до суду зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві з посиланням на те, що спочатку неправомірні дії державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови було оскаржено до начальника вказаного відділу.

З огляду на викладене та наявність відповідної заяви, суд вважає за можливе відновити заявнику пропущений строк для звернення з даною скаргою до суду.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом.

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у ньому, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законів України, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень судів України відбувається на основі виконавчих документів, які є підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження і проведення виконавчих дій. Такими документами зокрема є ухвали судів (ст. 17 Закону).

Згідно з п. 7.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відповідно до частини четвертої статті 121 ГПК мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством (статтею 86 ГПК та статтею 18 названого Закону) ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов'язань сторін тощо. За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Вимоги до виконавчого документа викладені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема у виконавчому документі повинні бути зазначені:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Як вбачається зі змісту ухвали Господарського суду міста Києва № 5011- від 08.04.2014, якою затверджено укладену між сторонами мирову угоду від 18.02.2014, вона відповідає вимогам, що встановлені для виконавчого документа.

Відповідно до п. 7.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» у випадках невиконання зобов'язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця на підставі статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю угоду.

З урахуванням викладеного доводи скаржника щодо неправомірності дій при винесенні постанови від 30.10.2014 ВП № 45245234 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) відповідають дійсності.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (зі змінами та доповненнями), за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Казенного підприємства спеціального приладобудування «Арсенал» на дії Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 30.10.2014 за ВП № 45245234;

3. Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві здійснити примусове виконання за ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2014 у справі № 5011-3/15141-2012.

СуддяВ.В.Сівакова