КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2015 р. Справа№ 910/22823/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Дяченко Р.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Дементьєв Я.Т. ( довіреність №244/01 від 05.01.2015 року)

від відповідача: Марковська В.В. (довіреність №91/2014/11/07-3 від 07.11.2014)

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

на рішення господарського суду міста Києва від 25.12.2014р.

у справі № 910/22823/14 (суддя: Бойко Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 1"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про розірвання договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 26.04.2010 р. № 530238, укладеного з Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго", правонаступником якої є відповідач.

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.12.2014 року у справі №910/22823/14 позовні вимоги задоволено в повному обсязі: розірвано договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 26.04.2010 р. № 530328, укладений між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго", правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Київенерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рада 1" з 26.04.2014 р.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги є обґрунтовані, та підлягають задоволенню, оскільки ч.3 ст. 29 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», в редакції зі змінами від 26.04.2014 року, договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач - публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 25.12.2014 року. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що суд першої інстанції задовольнивши позов прийняв до уваги незаконну позицію позивача про те, що з моменту набуття чинності Закону № 1198 позивач вже не є виконавцем послуг, а тому прийняття вищезазначеного закону автоматично призводить до розірвання договору на постачання теплової енергії. Окрім того, зазначив, що виходячи з приписів частини 5 статті 188 ГК України, частини 3 статті 653 ЦК України, суду не надано права на розірвання договору в минулому.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та призначено справу до розгляду.

В подальшому справа неодноразово відкладалась.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.03.2015 року підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити.

Представник позивача вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Рада-1» є експлуатуючою організацією будинку за адресою : м. Київ, вул.. Ковпака17 , відповідно до установчого договору про створення та діяльність ТОВ «Рада1» (а.с.31-35).

26 квітня 2010 р. акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго", правонаступником якої є відповідач у справі та Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 1" уклали договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 530328. (а.с.13)

За умовами зазначеного договору, та відповідно до чинного законодавства України відповідач зобов'язався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб опалення та вентиляції в період опалювального сезону і гарячого водопостачання, а позивач зобов'язався своєчасно здійснювати її оплату.

Відповідно п. 5.1 облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку.

У п. 2.3.4 договору сторони погодили, що у додатках № 8 та № 9 визначаються об'єкти теплоспоживання, підключені до теплових мереж Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 1" (найменування, максимальні теплові навантаження, обсяги тепло споживання, займана площа орендарів тощо).

Згідно з додатком № 8 та № 9 до договору опалення і гаряче водопостачання та вентиляція здійснюються на нерухоме приміщення салону краси площею 411,7 кв.м. та 0,055 кв.м. по вул. Ковпака, 17 у м. Києві, номер особистого рахунку - 530328.

Пунктом 8.1 сторонами визначено термін дії договору до 31.12.2010 р. та, поряд з цим, передбачено його пролонгацію на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії про його припинення не буде заявлено однією зі сторін. Договір припиняє свою дію у випадках закінчення строку, на який його було укладено; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення арбітражним судом; форс-мажору; ліквідації сторін.(п. 8.2. договору). Припинення договору не звільняє абонента (користувача послуг) від обов'язку повної сплати спожитої теплової енергії.

В жовтні 2014 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Рада1» звернувся до суду з вимогами про розірвання договору № 530328 з 26.04.2014 р. , оскільки у зв'язку з прийняттям змін до Закону України «Про житлові-комунальні послуги» 26.04.2014 року товариство не є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та не має права надавати ці послуги.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому договір підлягає розірванню з 26.04.2014 року, оскільки в подальшому неможливе виконання його умов з огляду на зміни в законодавстві.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. (ч. 2 ст. 651 ЦК України)

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно ст. 11 ГПК України підприємство чи організація, які вважають за необхідне змінити чи розірвати договір, надсилають пропозиції про це другій стороні за договором.

Підприємство, організація, які одержали пропозицію про зміну чи розірвання договору, відповідають на неї не пізніше 20 днів після одержання пропозиції. Якщо підприємства і організації не досягли згоди щодо зміни чи розірвання договору, а також у разі неодержання відповіді в установлений строк з урахуванням поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення господарського суду.

Фактичні обставини справи свідчать про наявність істотної зміни обставин, які відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України є достатньою підставою для розірвання договору судом, оскільки на вимогу позивача підтвердити припинення правовідносин шляхом укладення угоди про розірвання договору від 26.04.2010 р. № 530328 відповідач не відреагував у передбачений законодавством спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач прийнявши в утримання та експлуатаційне обслуговування житловий будинок по вул. Ковпака, 17 і його прибудинкову територію, згідно актів приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (а.с.42), уклав договір з відповідачем на постачання теплової енергії у гарячій воді № 530328 від 26.04.2010 (а.с.13), який у судовому порядку просив розірвати.

За умовами п. 8.2. Договору, він «припиняє свою дію у випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди Сторін про його припинення; прийняття рішення арбітражним судом, передбачений п. 6.4.1.; ліквідації Сторін.

Також у п. 8.1 договору зазначено, що він набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2010 та, згідно п. 8.4 договору, вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією з Сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з поштового повідомлення про вручення (а.с.49), 04.08.2014 року позивачем було направлено відповідачу пропозицію про розірвання Договору з вимогою підписати і направити на його адресу долучену ним до Пропозиції Угоду про розірвання Договору.(а.с.45-48).

Колегія суддів зазначає, що прийняття змін до Закону України « Про житлово-комунальні послуги» від 26.04.2014 року не передбачає автоматичного розірвання договорів у сферах теплопостачання та надання житлово- комунальних послуг, які діяли до прийняття цього закону. Закон № 1198 лише визначає, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Окрім того, зазначені зміни до закону не встановлюють строків, порядку оформлення відносин суб'єктів, які здійснюють діяльність у сфері комунальних послу.

Також, відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити прийняття нових та приведення у відповідність існуючих нормативно-правових актів, пов'язаних з реалізацією даного Закону.

Колегія суддів звертає увагу, що об'єктом теплопостачання (для потреб централізованого опалення (ЦО) та постачання гарячої води) за спірним Договором є нежиле приміщення (салон краси) по вул. Ковпака, 17 у м. Києві площею 411,70 м2, згідно Додатку № 8 до Договору. Власником вказаного нежилого приміщення є Мхитарян Астхик Нверівна, згідно Свідоцтва про право власності на нежиле приміщення від 23.05.2003 (копію долучено до матеріалів справи).(а.с.97)

Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2014 між ПАТ «Київенерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Парадіз», яке є орендарем вказаного вище нежилого приміщення, укладено Договір № 530323 на постачання теплової енергії у гарячій воді, об'єктом теплопостачання за яким є нежиле приміщення (салон краси) по вул. Ковпака, 17 у м. Києві (а.с.92).

Таким чином, нарахування за поставку теплової енергії для потреб гарячого водопостачання, а також ІДО (у зв'язку із початком опалювального сезону) наразі відбуваються за Договором № 530323, укладеним 21.11.2014 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Парадіз» (перше нарахування - за листопад 2014 p.).

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали справи свідчать про те, що договірні відносини між сторонами у справі фактично відбувались (послуги надавались) до листопада 2014 року, що унеможливлює розірвання договору на постачання теплової енергії №5300328 від 26.04.2010 року з 26.04.2014 року

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду. Аналогічні положення містяться в частині 3 статті 653 ЦК України.

Колегія суддів вважає хибним висновок суд першої інстанції , що договір підлягає розірванню з 26.04.2014 року, оскільки, виходячи з приписів частини 5 статті 188 ГК України, частини 3 статті 653 ЦК України, суду не надано право на розірвання договору за минулий період.

Таким чином, при винесенні рішення суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи та виніс помилкове рішення яке підлягає зміні, а саме договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 26.04.2010 року № 530328 підлягає розірванню з 21.11.2014 року.

Враховуючи порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, є достатні підстави вважати, що оскаржуване рішення господарського суду м. Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тобто без належного з'ясування та доведення усіх обставин, що мають значення для розгляду справи, що згідно із ст. 104 ГПК України є підставою для його скасування.

Як передбачено ч. 2 п. 10 ст. 105 ГПК України, у постанові мають бути зазначені новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається у спорах , що виникають при укладанні , зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

Таким чином, оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення зміні, тому судові витрати покладаються пропорційно на обидві сторони.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник частково довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, отже рішення господарського суду м. Києва від 25.12.2014 року по справі № 910/22823/14 підлягає зміні в частині дати з якої договір підлягає розірванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення господарського суду міста Києва від 25.12.2014 року у справі № 910/22823/14 задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 25.12.2014 року у справі № 910/22823/14 змінити, резолютивну частину викласти в наступній редакції :

«Позов задовольнити частково.

Розірвати договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 26.04.2010 р. № 530328, укладений між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго", правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Київенерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рада 1" з 21.11.2014 р.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 1" (02068, м. Київ, вул. Г. Ахматової, 3, ідентифікаційний код 32070503) 609,00 грн. судового збору за подачу позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 1" (02068, м. Київ, вул. Г. Ахматової, 3, ідентифікаційний код 32070503) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) 304,50 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.»

Видачу наказу доручити господарського суду міста Києва

Матеріали справи № 910/22823/14 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко