ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 р. Справа № 909/149/15
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Цюх Г. З., при секретарі судового засідання Ломей Л. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг", юридична адреса: вул. Миру, буд. 29 кв. 28, с. Синельникове, Дніпропетровська область, 52500; поштова адреса: вул. Собінова, 1, м.Дніпропетровськ, 49083

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Кондрат Надії Петрівни, вул. Миру, буд. 24, смт. Войнилів, Калуський район, Івано-Франківська область, 77312

про стягнення заборгованості в сумі 11005,88 грн.

за участю представників сторін:

від відповідача: Кондрат Ю.М. - представник, довіреність ВРХ № 366349 від 22.08.12,

від позивача: Богуцький Й.Д. - представник, довіреність № 19 від 31.12.14,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кондрат Надії Петрівни заборгованості в сумі 11005,88 грн., в тому числі 8209,84 грн. основного боргу, 859,72 грн. пені, 1740,48 грн. інфляційних та 195,84 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 10.02.15 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 24.02.15р. Ухвалою суду від 24.02.15 розгляд справи відкладено на 24.03.15.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач подав заперечення за вх.№4651/15 від 24.03.15, в якому зазначив, що пеня нарахована з порушенням норми п.6 ст.232 ГК України, а нарахування інфляційних та 3% річних договором не передбачено. Основний борг в сумі 8209,84 грн. представник відповідача визнав в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані докази відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, судом з"ясовано наступне.

13.03.13 року між сторонами по справі укладено договір поставки №103-ІВФ, відповідно до умов якого постачальник (відповідач) зобов'язується передавати у власність покупця (позивач), а покупець приймати та оплачувати на умовах і у порядку, визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у накладних, які є невід'ємною частиною цього договору (п.2.1. договору).

Пунктом 4.1. договору встановлено, що ціни на товар вказуються у накладних на товар, які є невідємною частиною цього договору. Оплата здійснюється в національній валюті України виключно у формі безготівкових розрахунків. У разі порушення Покупцем цього правила, у тому числі у випадку передачі готівкових коштів будь-яким особам для оплати постачальнику, постачальник не несе відповідальності за можливі збитки покупця від втрати (розкрадання) таких коштів.

Відповідно до п. 4.2. договору покупець зобов'язаний оплачувати кожну партію переданого постачальником товару не пізніше 21 днів з дати її поставки. Постачальник має право в односторонньому порядку змінити строк оплати, попередньо повідомивши покупця за 7 (сім) календарних днів.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 16645,08 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних №2743 від 07.03.14, №2744 від 07.03.14 та №9194 від 24.03.14 (а.с.16-20).

Однак, взятих на себе зобов'язань за договором відповідач належним чином не виконав, вартість отриманого товару оплатив частково в сумі 8435,24 грн., внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 8209,84 грн., яка визнана відповідачем.

Відповідно до ст.15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, сторони передбачили, що оплата здійснюється не пізніше 21 днів з дати поставки товару.

В силу приписів ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене та визнання позову відповідачем, суд вважає позовну вимогу щодо стягнення 8209,84 грн. заборгованості за поставлений товар обгрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Також обгрунтованими є вимоги позивача про стягнення 859,72 грн. пені, 1740,48 грн. інфляційних та 195,84 грн. 3% річних, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правильність нарахування інфляційних та 3% річних судом перевірено.

Приписами ст.546, ст.549 ЦК України, ст.ст. 230-232 ГК України визначено, що одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у формі пені, штрафу, яка сплачується боржником у разі порушення зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, п.4 ст.231 ГК України, якщо предметом неустойки є грошова сума і її розмір законом не визначений, розмір неустойки встановлюється договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов"язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов"язання мало бути виконано. В даному випадку позивач нарахував пеню по накладній №2744 від 07.03.14 за період прострочки з 29.03.14 по 27.09.14 (183 дні) з врахуванням часткової проплати в сумі 8435,24 грн., накладній №2743 від 07.03.14 за період прострочки з 29.03.14 по 27.09.14 (183 дні) та накладній №9194 від 24.03.14 за період прострочки з 15.04.14 по 14.10.14 (183 дні). Тобто, позивачем дотримано норму ч.6 ст.232 ГК України, а тому заперечення відповідача є безпідставними.

Пунктом 6.6. Договору встановлено, що у випадку порушення покупцем строків, визначених в п. 4.2. договору, покупець оплачує постачальникові неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Сторони домовилися про те, що неустойка за порушення покупцем строків вказаних в п. 4.2. договору нараховується та сплачується за весь період невиконання або неналежного виконання покупцем своїх зобов'язань включаючи день повного розрахунку за поставлений товар.

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році» № 01-8/344 від 11.04.2005р. з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Судом перевірено правильність нарахування пені, інфляційних, 3% річних та встановлено, що вони є арифметично вірними.

Таким чином, до стягнення підлягають 8209,84 грн. основного боргу, 859,72 грн. пені, 1740,48 грн. інфляційних та 195,84 грн. 3% річних.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст.49 ГПК України, слід покласти судові витрати, а саме: 1827 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції України, ст.ст. 179, 193, 218, 230 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 546, 549, 610, 612, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.33, 34, 43, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг" до Фізичної особи-підприємця Кондрат Надії Петрівни про стягнення заборгованості в сумі 11005,88 грн. - задоволити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кондрат Надії Петрівни (вул. Миру, буд.24, смт. Войнилів, Калуський район, Івано-Франківська область, 77312, код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда-Трейдинг" (юридична адреса: вул. Миру, буд. 29 кв. 28, с. Синельникове, Дніпропетровська область, 52500; поштова адреса: вул. Собінова, 1, м.Дніпропетровськ, 49083, код 37029549) - 8209 (вісім тисяч двісті дев"ять) грн. 84 коп. основного боргу, 859 (вісімсот п"ятдесят дев"ять) грн. 72 коп. пені, 1740 (одну тисячу сімсот сорок) грн. 48 коп. інфляційних, 195 (сто дев"яносто п"ять) грн. 84 коп. - 3% річних та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

повне рішення складено 26.03.15

Суддя Г.З. Цюх

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

_____________помічник судді Шунтов О.М. 26.03.15