КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2015 р. Справа№ 927/1382/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Шлончаку Д.В.,

за участю представників сторін:

прокурор у справі: Скляр Д.Ю. (посвідчення від 01.10.2014 № 029382);

позивача: не з'явилися;

відповідача: Петренко В.М. (голова правління);

3-ої особи-1: не з'явилися;

3-ої особи-2: Ющенко М.П. (довіреність від 20.02.2015 № 02-16/392),

розглянувши матеріали апеляційної скарги

сільськогосподарського (фермерського) господарства «УРОЖАЙ»

на рішення господарського суду Чернігівської області від 13.11.2014

у справі № 927/1382/13 (суддя Бобров Ю.М.)

за позовом прокурора Корюківського району Чернігівської області в інтересах держави в особі

позивача Головного управління Держземагенства в Чернігівській області

до сільськогосподарського (фермерського) господарства «УРОЖАЙ»,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Державна інспекція сільського господарства в Чернігівській області

2) Корюківська районна державна адміністрація Чернігівської області

про стягнення 50 413,63 грн. шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.11.2014 у справі № 927/1382/13 позов прокурора Корюківського району Чернігівської області задоволено повністю та вирішено стягнути з сільськогосподарського (фермерського) господарства «УРОЖАЙ» (далі по тексту - СФГ «УРОЖАЙ») в дохід державного бюджету 50 413,63 грн шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, а також судового збору в сумі 1 827,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, СФГ «УРОЖАЙ» подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2014 у справі № 927/1382/13 та прийняти нове, яким у задоволенні позову прокурора відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2014 у справі № 927/1382/13 прийнято апеляційну скаргу СФГ «УРОЖАЙ» до провадження та призначено її до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

Прокурор в судових засіданнях надав колегії суддів усні пояснення, якими заперечив проти доводів, викладених в скарзі, та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Представники відповідачів в судових засіданнях надали усні пояснення, якими підтримали доводи, викладені в скарзі, та просили апеляційну скаргу задовольнити. Колегією суддів також було заслухано усні пояснення представника Корюківської райдержадміністрації Чернігівської області по суті спору, згідно з якими третя особа 2 вважає апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Представники позивача і третьої особи Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області в жодне судове засідання не з'явилися. Позивач і третя особа 1 про наявність поважних причин неявки їх представників колегію суддів не повідомили, хоча про дату, час і місце були повідомлені належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач і третя особа 1 повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, а отже наявні підстави щодо можливості розгляду справи за відсутності їх представників.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Як слідує з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, головним спеціалістом - державним інспектором відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області Журавльовим В.М. була проведена позапланова перевірка дотримання вимог земельного законодавства СФГ «УРОЖАЙ», за результатами якої складено Акт перевірки від 26.06.2013 (а.с.16). Згідно із вказаним Актом перевірки, відповідач використовує самовільно, без оформлення правовстановлюючих документів, 68,2551 га в урочищі «Ріг» Олександрівської сільської ради. Під посіви гречки використовується 37 га та під паром знаходиться 31,2551 га.

Вказаним інспектором також було складено Акт обстеження земельної ділянки від 26.06.2013 № 5 (а.с.22) та винесено Припис від 27.06.2013 № 000371 про усунення СФГ «УРОЖАЙ» порушень (а.с.25). 27 червня 2013 року було складено протокол про адміністративне правопорушення № 000304 (а.с.26) та винесено постанову від 27.06.2013 № 000304 про накладення адміністративного стягнення на голову СФГ «УРОЖАЙ» Петренка В.М. у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 27).

Крім того, згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням,зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007, інспектором було здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (за межами населеного пункту, розмір якої складає 50 413,63 грн.) (а.с.13).

При проведенні повторної перевірки було встановлено, що відповідачем порушень вимог земельного законодавства не було усунуто (матеріали повторної перевірки а.с. 29-32).

Наведені вище матеріали справи про адміністративне правопорушення покладені в основу оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яким позов прокурора задоволено та вирішено стягнути з відповідача 50 413,63грн. шкоди, завданої самовільним зайняттям СФГ «УРОЖАЙ» спірної земельної ділянки.

Розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи і повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Суд першої інстанції, посилаючись на приписи ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 124, ст. 125-126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), дійшов висновку про те, що відсутність у відповідача правовстановлюючих документів є ознакою самовільного зайняття ним спірної земельної ділянки та підставою для стягнення шкоди в сумі 50 413,63 грн.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції з рішенням суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

В позовній заяві прокурор, в обґрунтування своїх вимог, з врахуванням результатів перевірки посилався на самовільне використання відповідачем земель сільськогосподарського призначення загальною площею 68,2551га для вирощування сільськогосподарських культур.

Як вказано вище, згідно з Актом перевірки від 26.06.2013р., відповідач використовує самовільно земельну ділянку загальною площею 68,2551 га, з яких: 37 га - під посівами гречки та 31,2551 га знаходиться під паром. Розрахунок розміру шкоди було здійснено виходячи зі загальної площі земельної ділянки.

Оцінюючи вказані докази відповідно до вимог ст.43 ГПК України, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покрову (родючого шару грунту) без спеціального дозволу», затвердженого Постановою КМ України № 963 від 25.07.2007року, розрахунок розміру шкоди здійснюється за відповідною формулою : Шс = Пс х Нп х Кф х Кі. Де Пс це площа самовільно зайнятої земельної ділянки, Нп - середньорічний дохід який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, а Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель. Аналіз положень вказаної методики свідчить про те, що для даного розрахунку розміру шкоди, обов'язковим є середньорічний дохід, який можна отримати від використання самовільно зайнятої земельної ділянки за цільовим призначенням. Тобто дохід, який можна було б отримати в разі, якби конкретна земельна ділянка не була зайнята самовільно.

В той же час, як вбачається з акту перевірки вимог земельного законодавства щодо відповідача від 26.06.2013р., останнім було самовільно зайнято 68,2551га земель, з яких 31,2551га знаходились під паром.

Визначення поняття «пар» містить Академічний тлумачний словник української мови (1970-1980р), згідно якого пар - рілля, залишена на одне літо без посіву з метою поліпшення якості землі для наступного посіву.

Таким чином, ділянка землі площею 31,2551га на момент проведення перевірки ніким (в т.ч. відповідачем) не використовувалась і була вільною, що свідчить про наявність у Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області реальної можливості надання вказаної ділянки в користування з метою отримання доходу, що не залежало від волі відповідача і на що останній вплинути не міг. Зазначене свідчить про те, що відповідачем не було вчинено дій, які б призвели до спричинення шкоди у вигляді неотримання доходу, який можна було б отримати від використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Вищевказане підтверджується також письмовими поясненнями голови Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області (а.с.92), в яких останній зазначає, що включення спірної земельної ділянки до інвестиційно-привабливої території та розроблення проекту землеустрою потребує бюджетних коштів на даний вид робіт, які були відсутні, що перешкодило оформленню користування земельною ділянкою з дотриманням визначеної законодавством процедури на конкурентних засадах (земельних торгах).

Згідно з поясненнями, наданими в судових засіданнях представниками відповідача і третьої особи 2, вказана земельна ділянка була вільною і не оброблялася з 2000 по 2012 роки.

Дані обставини також підтверджуються і письмовими поясненнями голови ФСК «Урожай» на ім'я начальника Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області (а.с.24), згідно яких керівник відповідача намагався узаконити використання земельної ділянки і звертався в земельний відділ з приводу проведення аукціону, однак останній не було проведено через відсутність коштів у бюджеті.

Факт вжиття відповідачем заходів до оформлення права на земельну ділянку підтверджується і наявним в матеріалах справи розпорядженням від 3 квітня 2009р. № 170 Корюківської РДА Чернігівської області, яким за результатом розгляду клопотання відповідача було надано останньому дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації для оформлення права користування земельними ділянками площею біля 68га на умовах оренди (а.с. 48).

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази в сукупності доводять наявність у відповідача права на отримання земельної ділянки в користування, вжиття останнім заходів до оформлення такого права у встановленому законом порядку і неодержання відповідачем правовстановлюючих документів виключно через обставини, що не залежали від його волі, що не може вважатись самовільним зайняттям земельної ділянки.

Зазначене не було враховано судом першої інстанції при винесені рішення по справі, який при оцінці наявних у справі доказів в порушення вимог ст.43 ГПК України не дотримався принципів всебічності, повноти і об'єктивності щодо розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

В письмових поясненням наданих суду прокурор посилався на те, що в судовому засіданні голова СФГ «Урожай» підтвердив, що землю під пар підготувало його господарство. Однак при цьому прокурор не врахував, що в такому випадку відповідач сам поніс витрати, спрямовані навпаки на поліпшення родючості та інших якісних показників землі і при цьому не вчинив дій, які б могли спричинити шкоду земельній ділянці чи свідчили б про її самовільне зайняття, а сама ділянка продовжувала залишатись вільною.

Вищевказане в сукупності свідчить про те, що наявними в матеріалах справи доказами не доведено факту самовільного зайняття земельної ділянки площею 31,2551га яка перебувала під паром і безпідставно була врахована як самовільно зайнята при розрахунку розміру шкоди.

З врахуванням викладеного, позовні вимоги прокурора щодо стягнення з відповідача шкоди, з урахуванням площі земельної ділянки, яка була вільною (під паром) є необґрунтованими, чого не було враховано судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що прокурором не доведено розміру шкоди, заявленої у позовних вимогах.

Крім наведеного, колегія зазначає наступне.

Місцевий суд, при вирішенні даного спору вірно послався на роз'яснення Пленуму Вищого господарського суду України, викладені в п. 3.1 постанови від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», однак дійшов до невірних висновків. У вказаному пункті постанови Пленуму господарського суду касаційної інстанції визначено, що відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Отже, виходячи з наведених роз'яснень Вищого господарського суду України, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку лише може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки, а не є безумовним фактом.

Також, в постанові Вищого господарського суду України від 29.01.2013 у справі № 5023/1861/12 з аналогічним спором наведена правова позиція, що саме по собі встановлення наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. При вирішенні таких спорів судам необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Водночас колегія суддів зазначає, що за наслідками звернень відповідача до Корюківської райдержадміністрації 23 грудня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Чернігівській області та СФГ «УРОЖАЙ» укладено договір оренди землі (спірної земельної ділянки). Право оренди земельної ділянки зареєстровано 29 грудня 2014 року, що підтверджується відповідним витягом (а.с. 196).

Також, в матеріалах справи (а.с. 49-57) містяться платіжні доручення С(Ф)Г «УРОЖАЙ», призначенням яких є оплата фіксованого сільгоспподатку, що, у свою чергу, було підтверджено представником Корюківської райдержадміністрації в судових засіданнях, а також головою вказаної адміністрації у письмових поясненнях (а.с. 92-94).

Оцінивши наведені докази, колегія суддів апеляційної інстанцій дійшла висновку про те, що прокурором не доведено належними доказами факту самовільного зайняття СФГ «УРОЖАЙ» земельної ділянки в розмірах, зазначених в Акті перевірки від 26.06.2013, та заявленого до стягнення прокурором розміру шкоди. При цьому відповідачем було доведено факт наявності у нього права на отримання спірної земельної ділянки в користування та здійснення всіх залежних від нього дій для оформлення такого права, за наслідками чого, як встановлено вище, укладено договір оренди землі від 23.12.2014, тоді як неодержання правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку за обставин, що не залежали від нього, не може вважатися самовільним зайняттям земельної ділянки.

При цьому, суд першої інстанції під час розгляду даної справи вищевказані обставини залишив без належної оцінки та не з'ясував, що у період вирішення справи за попередніми зверненнями відповідача здійснювалася процедура оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача шкоди, завданої державі зайняттям земельної ділянки в розмірі 50 413,63 грн., а доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, вважає обґрунтованими.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на те, відповідачем 23 лютого 2015 року подано до канцелярії суду апеляційної інстанції клопотання про долучення до матеріалів справи документів, які не подавалися до суду першої інстанції.

Відповідачем не обґрунтовано неможливості надання вказаних додаткових доказів в суді першої інстанції, в той же час подані докази спростовують позовні вимоги прокурора і підтверджують доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтверджуючи обставини, встановлені Київським апеляційним господарським судом, а саме : довідка Корюківської райдержадміністрації від 18.02.2015 № 141 згідно якої спірна земельна ділянка не оброблялася протягом часу з 2000 по 2012 роки включно; заяви відповідача від 10.03.2009, від 11.06.2010, від 25.12.2013 та від 29.08.2014 щодо надання земельної ділянки в оренду; розпорядження голови Корюківської райдержадміністрації від 20.07.2010 № 251 про надання СФГ «УРОЖАЙ» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельною ділянки орієнтовною площею 60 га на умовах оренди для ведення селянського фермерського господарства.

Також колегія суддів зазначає, що в матеріалах даної господарської справи містяться постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.12.2013р. і Київського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2014р. у справі № 825/4381/13-а за адміністративним позовом СФГ «Урожай» про визнання протиправними дій та розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, однак вказані судові рішення не є підставами для звільнення від доказування в розумінні ст. 35 ГПК України, оскільки надання преюдиціального значення оціночним судженням, зробленим судом при вирішенні іншої справи, ототожнення юридичної оцінки зробленої судом із встановленням фактів, буде помилковим і не передбачено господарським процесуальним законодавством. Крім того, у вказаних справах інший предмет спору та беруть участь інші сторони.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення господарського суду міста Києва від 13.11.2014 у даній справі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції розподіляє судові витрати.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу сільськогосподарського (фермерського) господарства «УРОЖАЙ» на рішення господарського суду Чернігівської області від 13.11.2014 у справі № 927/1382/13 задовольнити.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 13.11.2014 у справі № 927/1382/13 скасувати.

3. Прийняти нове рішення у справі № 927/1382/13, яким в задоволенні позову прокурора Корюківського району Чернігівської області про стягнення з сільськогосподарського (фермерського) господарства «УРОЖАЙ» шкоди, завданої державі самовільним зайняттям земельної ділянки в розмірі 50 413,63 грн, -відмовити.

4. Стягнути з головного управління Держземагенства в Чернігівській області на користь сільськогосподарського (фермерського) господарства «УРОЖАЙ» судовий збір в сумі 913,50 (дев'ятсот тринадцять) грн 50 коп. за подання апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду Чернігівської області видати наказ.

6. Матеріали справи № 927/1382/13 повернути до господарського суду Чернігівської області.

7. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич

Повний текст постанови складено 09 березня 2015 року.