КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р. Справа№ 910/18763/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі

судового засідання: Грабовському Д.А.

за участі представників

від сторін:

позивач Юдицький О.В. - арбітражний керуючий - ліквідатор

за Ухвалою ГСЧО від 01.04.2014 №01/5026/839/2011

відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи

повідомлений належним чином;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Приватного підприємства "Артбудінвест"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2014

у справі № 910/18763/14 ( суддя Паламар П.І.)

за позовом Дочірнього підприємства "Золотоніський

комбікормовий завод" м. Черкаси в особі ліквідатора

Юдицького О.В.

до відповідача Приватного підприємства "Артбудінвест" м. Києва

про стягнення основного боргу з орендної плати

у сумі 106 746,78 грн., неустойки за прострочення

повернення орендованого майна у розмірі

18 206,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою ГСЧО від 18.03.2011 №01/5026/839/2011 порушено провадження у справі про банкрутство, введено процедуру розпорядження майном боржника - ДП "Золотоніський комбікормовий завод".

Постановою ГСЧО від 24.07.2012 №01/5026/839/2011 ДП "Золотоніський комбікормовий завод" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. За Ухвалою ГСЧО від 01.04.2014 №01/5026/839/2011 продовжено строк ліквідаційної процедури ДП "Золотоніський комбікормовий завод" та повноважень ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Юдицького О.В..

05.09.2014 арбітражний керуючий-ліквідатор ДП "Золотоніський комбікормовий завод" Юдицький О.В. звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача ПП «Артбудінвест» про стягнення основного боргу у розмірі 106 746,78 грн. та 18 206,76 грн. неустойки за прострочення повернення орендованого майна, відповідно до Договорів оренди майна №№ 01/03-О-НМА та 01/03-О-ОЗ від 01.03.2011.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджував, що всупереч умов укладених двох вищевказаних Договорів оренди майна, відповідач не сплатив орендну плату за користування майном:

- протягом березня 2011-червня 2013 за Договором № 01/03-О-НМА, заборгувавши при цьому - 19 607,28 грн.;

- протягом липня 2011-січня 2012, за Договором № 01/03-О-ОЗ, заборгувавши при цьому - 87 139,50 грн.;

За двома названими Договорами оренди майна сума боргу складала - 106 746,78 грн.

- також заявлено 18 206,76 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном відповідно до Договору № 01/03-О-НМА за прострочення повернення орендованого майна.

Наведені підстави слугували причиною звернення до місцевого господарського суду з позовом, за яким ДП "Золотоніський комбікормовий завод" просив стягнути з відповідача ПП «Артбудінвест» на свою користь 106 746,78 грн. боргу з орендної плати, 18 206,76 грн. неустойки за прострочення повернення орендованого майна.

Відповідач, в свою чергу, проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність позовних вимог, стверджував про недоведеність заявленого розміру орендної плати за користування спірним майном за Договорами оренди майна № 01/03-О-НМА та № 01/03-О-ОЗ від 01.03.2011, про вибуття з власності позивача переданого в оренду майна у зв'язку з прийняттям його на зберігання на підставі Договору №13/4 від 13.04.2011, укладеним між ПП «Артбудінвест» - зберігач та ДП "Золотоніський комбікормовий завод" - поклажодавець, також відповідачем було заявлено про сплив строку позовної давності по заявленому боргу до часу звернення позивача в господарський суд з вказаним позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 №910/18763/14 позовні вимоги ДП "Золотоніський комбікормовий завод" м. Черкаси задоволено частково, стягнуто з відповідача ПП "Артбудінвест" на користь позивача ДП "Золотоніський комбікормовий завод" 44 477,99 грн. боргу, 7 586,30 грн. неустойки, в іншій частині позову у розмірі 72 889,25 грн. відмовлено, як заявленого безпідставно.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, відповідач ПП "Артбудінвест" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив Рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 №910/18763/14 скасувати в частині задоволених позовних вимог у розмірі 44 477,99 грн. боргу, 7 586,30 грн. неустойки, в іншій частині судове рішення залишити без змін, та прийняти нове судове рішення, за яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Позивач у своєму Відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 №910/18763/14 без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Ухвалою КАГС від 05.12.2014 №910/18763/14 порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача та призначено судове засідання (колегія суддів у складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Куксова В.В., Яковлєва М.Л.).

За розпорядженням секретаря судової палати КАГС від 18.02.2015, враховуючи перебування судді Куксова В.В. у черговій відпустці, склад колегії суддів було змінено, для розгляду даної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Авдеєва П.В., Яковлєва М.Л..

Ухвалою КАГС від 18.02.2015 №910/18763/14 прийнято апеляційну скаргу відповідача до провадження колегії суддів у складі: головуючої судді Ільєнок Т.В., суддів: Авдеєва П.В., Яковлєва М.Л..

В останнє судове засідання від 11.03.2014 представник відповідача-скаржника не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про належне повідомлення скаржника свідчить Протокол судового засідання від 25.02.2015 №910/18763/14 та розписка сторін про перерву на 11.03.2015, яка містить підпис представника відповідача-скаржника Цікало М.М..

Враховуючи, що присутній представник позивача не заперечував проти продовження розгляду апеляційної скарги у відсутності представника скаржника, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду справи по суті за наявними матеріалами.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку апеляційну скаргу відповідача ПП "Артбудінвест" залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 1 березня 2011 року між позивачем ДП "Золотоніський комбікормовий завод" м. Черкаси (орендодавець) та відповідачем ПП "Артбудінвест" (орендар) було укладено два Договори оренди майна № 01/03-О-НМА та №01/03-О-ОЗ, за умовами яких позивач (орендодавець) зобов'язався передати відповідачу (орендарю) в тимчасове платне користування майно, стан (якість) якого на момент передання в оренду зазначається в додатках, які є невід'ємними частинами цих договорів, а відповідач - прийняти та сплачувати за користування цим майном орендну плату.

Відповідно до п.1.6 названих Договорів балансова вартість переданого в оренду майна складає 35 013,65 грн. за Договором оренди майна від 01.03.2011 №01/03-О-НМА та 622 424,97 грн. за Договором оренди майна від 01.03.2011 №01/03-О-ОЗ.

За Актом прийому-передачі до Договору оренди майна від 01.03.2011 №01/03-О-НМА орендодавець передав, а орендар прийняв у платне строкове користування на умовах Договору перелічене в Акті майно на суму - 35 013,65 грн. (т.1 а/с 44-46)

За Актом прийому-передачі до Договору оренди майна від 01.03.2011 №01/03-О-ОЗ орендодавець передав, а орендар прийняв у платне строкове користування на умовах Договору перелічене в Акті майно на суму 622 424,97 грн. (т.1 а/с 50-52)

Названі Акти прийому-передачі до Договорів оренди майна є двосторонньо підписаними та скріплені мокрими печатками обох сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що за вказаними Актами прийому-передачі до Договорів оренди майна № 01/03-О-НМА, №01/03-О-ОЗ від 1 березня 2011 року підтверджується факт передачі позивачем відповідачу погодженого договорами оренди майна та використання цього майна відповідачем до червня 2013 року. Доказів повернення відповідачем орендованого майна позивачу господарському суду не надано.

Термін оренди відповідно до умов п.п. 2.1 Договорів становить 2 роки 11 місяців.

Строк дії названих Договорів оренди майна відповідно до умов сьомого розділу Договорів встановлений з моменту їх підписання сторонами і передачі майна у користування за Актом прийому-передачі, і діє до 28 лютого 2013 року.

За ствердженнями позивача ДП "Золотоніський комбікормовий завод", ним в повному обсязі виконано умови Договорів оренди майна № 01/03-О-НМА, №01/03-О-ОЗ від 1 березня 2011 року та передано в користування відповідачу ПП "Артбудінвест" майно, що підтверджується за Актами прийому-передачі до Договору оренди майна від 01.03.2011 (т. 1 а/с 44-46; 50-52) В свою чергу, відповідач ПП "Артбудінвест" свої зобов'язання щодо сплати орендної плати за Договорами не виконав, в зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість протягом березня 2011-червня 2013 за Договором № 01/03-О-НМА у розмірі - 19 607,28 грн.; протягом липня 2011-січня 2012 за Договором № 01/03-О-ОЗ у розмірі - 87 139,50 грн. За двома названими Договорами оренди майна сума боргу складає - 106 746,78 грн..

З матеріалів справи слідує, оскільки, відповідач з часу укладення названих Договорів оренди майна, тобто з 01.03.2011 жодного разу не провів оплату за оренду майна, арбітражним керуючим Юдицьким О.В. на адресу ПП "Артбудінвест" було направлено Повідомлення №7255/01-839-2011 від 26.06.2013 про відмову від Договорів оренди майна (а/с 36-37). За названим Повідомленням відповідача було інформовано про відмову позивачем від Договорів оренди майна № 01/03-О-НМА, №01/03-О-ОЗ від 1 березня 2011 року з вимогою повернути майно, яке було передане позивачем ДП "Золотоніський комбікормовий завод" відповідачу ПП "Артбудінвест" за Актами прийому-передачі від 01.03.2011 до Договорів оренди майна. Дане Повідомлення було надіслано на адреси відповідача та отримано останнім 02.07.2013 та 03.07.2013, що підтверджується копіями Рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (т.1 а/с 39)

Позивач стверджував, що незважаючи на відмову орендодавця від вищевказаних Договорів оренди майна, та, на його думку, припинення дії Договорів оренди майна саме з 03.07.2013 (дата отримання Повідомлення про відмову від Договорів оренди майна) в порядку ст. 782, ч. 3 ст. 651 ЦК України, вимога про повернення майна ПП "Артбудінвест" не виконана. Орендоване майно станом і на час перегляду справи в апеляційній інстанції не повернуте та знаходиться в користуванні у відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання пунктів 2.2. Договорів оренди майна № 01/03-О-НМА, №01/03-О-ОЗ від 1 березня 2011 року позивач виготовив та направив Акти здачі-прийняття наданих послуг та Рахунки на оплату орендної плати за Договорами, які підписані арбітражним керуючим Юдицьким О.В., однак, відповідачем вищеназвані Акти здачі-прийняття не підписані, розрахунки по оплаті суми орендної плати не проведені. (т. 1 а/с 62-190)

Місцевим господарським судом не було прийнято до уваги доводи відповідача про вибуття з оренди частини одержаного за спірними Договорами оренди майна, у т.ч. у зв'язку з прийняттям його на зберігання на підставі Договору № 13/4 від 13 квітня 2011 року, оскільки доказів виконання сторонами такого Договору суду не було надано.

Також судом першої інстанції відхилено доводи відповідача щодо неналежності спірного майна за Договорами оренди позивачу. Даний факт заперечуються зібраними у справі доказами, зокрема, Рішенням Господарського суду Черкаської області від 31.07.2014 № 925/1084/14 (т. 2 а/с 10-18), яке набрало законної сили, за позовом ДП "Золотоніський комбікормовий завод" до ПП "Артбудінвест" про зобов'язання повернути майно, отримане за Договорами оренди № 01/03-О-НМА, №01/03-О-ОЗ від 1 березня 2011 року. 21.08.2014 Господарським судом Черкаської області було видано Накази про примусове виконання Рішення від 31.07.2014 № 925/1084/14 (т.2 а/с 49-52), винесено Постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП №44873942, № ВП №44872920 за якими зобов'язано ПП "Артбудінвест" повернути ДП "Золотоніський комбікормовий завод" майно, отримане за названими Договорами оренди майна (т.2 а/с 53-56).

Судом першої інстанції зазначено, що за умовами спірних Договорів оренди майна розмір орендної плати за користування майном встановлений не був.

Але, за умовами п.п. 2.2 цих Договорів передбачено, що вартість орендної плати визначається сторонами щомісячно та зазначається в щомісячних актах наданих послуг оренди, котрі є невід'ємною частиною даних договорів, які підписуються сторонами не пізніше 5-го числа місяця наступного за звітним.

За умовами п.п. 2.3 Договорів орендна плата сплачується на підставі рахунку орендаря, який виставляється не пізніше 5-го числа місяця наступного за звітним, шляхом перерахування коштів на поточних рахунок орендаря, та/або готівковими коштами в касу орендаря до 8 числа місяця наступного за звітним.

Судом першої інстанції встановлено, що з наявних у матеріалах справи копій Актів здачі-прийняття наданих послуг в період за березень 2011-червень 2013 років, вбачається, що передбачені умовами Договорів оренди майна Акти наданих послуг оренди сторонами погоджені не були.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

За висновком суду першої інстанції, виходячи з вказаних вимог чинного законодавства, позивач вправі вимагати від відповідача плату з урахуванням споживчої якості переданих у користування речей та інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, господарський суд вважав безпідставним визначення розміру орендної плати за названими Договорами, виходячи з розміру щомісячних амортизаційних відрахувань (20% від вартості орендованого майна/рік), на що посилався позивач під час визначення заявленої до стягнення суми боргу у розмірі 124 953,54 грн, оскільки таке не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що передані у користування речі є рухомим майном, на час передачі перебували у нормальному технічному стані, який дозволяв відповідачу у повній мірі використовувати їх споживчі властивості.

Суд першої інстанції зазначив, що заперечення відповідача з цього приводу належними доказами не підтверджено та суперечить зібраним у справі доказам, а тому є необґрунтованими.

За оцінкою господарського суду, при визначенні розміру орендної плати слід виходити зі звичайного розміру, тобто такого, за якого інші власники погодилися б передати подібне майно в орендне користування.

Доказів, які б свідчили про звичайний розмір орендної плати за подібне майно у сфері господарювання суб'єктів недержавної форми власності, господарському суду сторонами не надано.

Законом України "Про оренду державного та комунального майна" врегульовані відносини, пов'язані з передачею в оренду державного та комунального майна, ч. 5 ст. 1 якого передбачає МОЖЛИВІСТЬ РЕГУЛЮВАННЯ ПОЛОЖЕННЯМИ ЦЬОГО ЗАКОНУ ОРЕНДИ МАЙНА ІНШИХ ФОРМ ВЛАСНОСТІ, якщо інше не передбачено законодавством та Договором оренди.

Враховуючи, що між сторонами не погоджено інше, господарський суд вважав за можливе при визначенні розміру плати за спірними Договорами оренди майна виходити з розміру плати, яку належало б сплатити за оренду аналогічного державного або комунального майна.

Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 4 жовтня 1995, розмір річної орендної плати у разі оренди іншого, крім нерухомого, окремого індивідуально визначеного майна, встановлюється за згодою сторін, але не менш як 10 відсотків вартості орендованого майна за результатами незалежної оцінки.

Методикою розрахунку і порядком використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженою Розпорядженням Київського міського голови № 484-МГ від 04.08.2000, передбачено, що розмір орендної плати у разі оренди окремого індивідуально визначеного майна (крім нерухомого) встановлюється за згодою сторін, але не менше як 5 відсотків вартості орендованого майна, визначеної експертним шляхом.

Виходячи з наведеного, господарський суд дійшов висновку, що розмір орендної плати за спірними Договорами оренди повинен становити 10 відсотків вартості орендованого майна.

Балансова вартість майна за Договором № 01/03-О-НМА погоджена сторонами в Акті прийому-передачі від 1 березня 2011 року у розмірі 35 013,65 грн.

Актом приймання-передачі майна за Договором № 01/03-О-ОЗ від 1 березня 2011 року сторонами була погоджена балансова вартість майна, що складає 622 424,97 грн.

За оцінкою суду першої інстанції, оскільки доказів невідповідності балансової вартості орендованого майна його дійсній вартості суду не надано, то при визначенні розміру орендної плати слід виходити з указаної вартості майна, погодженої сторонами.

Доказів сплати відповідачем позивачу належної за спірними Договорами оренди плати суду першої інстанції не було надано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 622 ЦК України підлягає до стягнення:

- за Договором оренди майна від 01.03.2011 № 01/03-О-НМА - 8 169,86 грн. боргу за період користування майном з березня 2011 до червня 2013 років. (за розрахунком: 10% / 12 міс. х 28 міс.);

- за Договором оренди майна від 01.03.2011 № 01/03-О-ОЗ - 36308,13 грн. за період користування з липня 2011 до січня 2012 років (за розрахунком: 10% / 12 міс. х 7 міс.). Загальна сума заборгованості складає - 44 477,99 грн. (8 169,86+36 308,13).

Вимоги про стягнення заявленого розміру неустойки у сумі 18 206,76 грн., передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України у вигляді подвійної плати за користування майном за час прострочення повернення майна позивачу, відповідно до Договору оренди майна № 01/03-О-НМА підлягають частковому задоволенню на суму 7 586,30 грн. з урахуванням дійсного розміру орендної плати за названим Договором.

Зауваження відповідача про сплив строку позовної давності до часу звернення позивача в господарський суд з даним позовом місцевий господарський суд визнав безпідставним, оскільки за пунктами 2.3 Договорів оренди майна передбачена сплата орендної плати на підставі виставлених позивачем рахунків, які згідно наявних матеріалів справи були виставлені відповідачу після 31 травня 2013 року, відповідно строк позовної давності з цього часу не сплив.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 44 477,99 грн. основного боргу та 7 586,30 грн. неустойки.

У доводах апеляційного оскарження відповідач наголошував на таке. Посилаючись на Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженою Постановою КМУ №786 від 04.10.1995 року та Методику розрахунку і порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженою Розпорядженням Київського міського голови №484-МГ від 04.08.2000 року, скаржник зазначав, що:

"...суд в своєму рішенні встановив, що розмір орендної плати за спірними договорами повинен становити 10 відсотків вартості орендованого майна.

Проте, судом вказані Методики було застосовано не повністю, оскільки чіткі законодавчі вимоги про те що, розмір орендної плати встановлюється у відсотковому відношенні саме від вартості орендованого майна за результатами незалежної оцінки, або від вартості визначеної експертним шляхом судом виконані не були, оскільки жодних заходів по проведенню експертиз, оцінок чи досліджень актуальної вартості орендованого майна судом вжито не було, що є грубим порушенням застосування вказаних норм матеріального права...".

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначив, що всі об'єкти, які були передані відповідачу в оренду ДПом "Золотоніський комбікормовий завод" були визнані активами відповідно до вимог Положення (стандарт) бухгалтерського обліку (П(С)Б07) "Основні засоби"', а їх вартість підлягає нарахуванню амортизації (зносу) виходячи з строку їх корисного використання.

Калькуляція собівартості послуг по оренді майна, яке не є державною власністю, визначається відповідно до норм вимог П(С)БО 16 "Витрати" з урахуванням всіх опера ційних затрат, понесених в зв'язку з передачею об'єкта в оренду, а також з урахуванням рентабельності, непрямих податків та інших витрат.

Розрахунок мінімальної суми щомісячного орендного платежу по Договорам оренди майна №01/03-0-НМА та №01/03-0-03 від 01.03.2011 був проведений з урахуванням тільки такої складової, як амортизація переданого в оренду майна, навіть без урахуванням проценту рентабельності даної операції.

Згідно з пп. 145.1.4 п. 145.1 ст. 145 Податкового кодексу України, строк корисного використання (експлуатації) об'єкта основних засобів переглядається у разі зміни очікуваних економічних вигід від його використання, але він не може бути меншим, ніж визначено в пункті 145.1 цієї статті.

Таким чином, згідно з пп. 145.1.5 п. 145.1 ст. 145 Податкового кодексу України, річна сума амортизації визначається діленням вартості, яка амортизується, на строк корисного використання об'єкта основних засобів.

Якщо вважати вартість об'єктів, які були передані в оренду, на момент укладення до говору за 100%, то 100% необхідно поділити на 5 років корисного використання, в резуль таті чого отримуємо 20% нарахувань вартості орендної плати щорічно.

Керуючись вищевикладеними вказівками, ДП "Золотоніський комбікормовий завод" в надісланих на адресу відповідача Актах здачі-прийняття наданих послуг та Рахунках, запропонував відповідачу погодити мінімальний розмір орендної плати на рівні суми амортизаційних відрахувань на предмет оренди за Договорами оренди майна №01/03-0-НМА та №01/03-0-03 від 01.03.2011, яка становила в рік 20% вартості об'єктів оренди.

В свою чергу, за ствердженням позивача, відповідач ПП "Артбудінвест" жодним чином не відреагував на надіслані позивачем Акти здачі-прийняття наданих послуг та Рахунки, не запропонував свої варіанти вирішення такого питання та встанов лення розміру орендної плати за вказаними Договорами оренди.

За оцінкою позивача, такою позицією відповідач у черговий раз порушив умови п.2.2 Договорів оренди майна від 01.03.2011, якими встановлено, що вартість орендної плати визначається сторонами щомісячно та зазначається в щомісячних Актах наданих послуг оренди.

За ствердженням позивача ДП "Золотоніський комбікормовий завод" неодноразово пропонував відповідачу надати власний розрахунок розміру орендної плати за користування майном на підставі Договорів оренди майна №01/03-0-НМА та №01/03-0-03 від 01.03.2011 року, що може бути підставою для погодження такого розрахунку та укладення в межах справи мирової угоди.

Оскільки розмір орендної плати в Договорах оренди №01/03-0-НМА від 01.03.2011 та №01 ОЗ-О-ОЗ оренди майна від 01.03.2011 не було визначено, то ДП "Золотоніський комбікормовий завод" на вимогу господарського суду при розгляді даної справи у суді першої інстанції, надав один із варіантів розрахунку розміру орендної плати з урахуванням положень Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженою за Постановою КМУ від 04.10.1995 року №786 та Методики для розрахунку орендної плати за користування комунальним майном №484, що зроблений із мінімального розрахунку - 10 відсотків балансової вартості об'єкта оренди на рік та враховує лише індекс інфляції.

Позивач у своєму Відзиві на апеляційну скаргу наголошував, що він погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що розмір орендної плати за спірними Договорами повинен становити 10 відсотків вартості орендованого майна та звертав увагу, що за оскарженим Рішенням суд першої інстанції лише частково задовольнив позовні вимоги позивача, вважаючи "...безпідставним визначення розміру орендної плати, виходячи з розміру щомісячних амортизаційних відрахувань - 20% від вартості орендованого майна/рік...".

Так, відповідно до п.2 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна №786, розмір орендної плати встановлюється за договором оренди між орендодавцем та орендарем.

Відповідно до п.7 Методики №786 та п.7 Методики №484 розмір річної орендної плати у разі оренди іншого, крім нерухомого, окремо індивідуально визначеного майна, встановлюється за згодою сторін, але не менш як 10 відсотків вартості орендованого майна за результатами незалежної оцінки.

У даному випадку експертна оцінка майна не проводилася, оскільки орендодавцем є не комунальна громада, а суб'єкт підприємницької діяльності, а за основу була взята залишкова балансова вартість спірного майна за Договорами оренди, яка була погоджена обома сторонами.

Відповідно до п. 13 Методики №786 та п.15 Методики №484, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Таке коригування розміру орендної плати не вважається зміною розміру орендної плати й не потребує внесення відповідних змін до договору оренди.

За п. 7 Методики №786 та п. 7 Методики №484 містяться лише посилання на те, що у разі оренди іншого, крім нерухомого, окремо індивідуально визначеного майна, розмір орендної плати встановлюється за згодою сторін, але не менш як 10 відсотків вартості орендованого майна.

Таким чином, за висновком позивача, відповідно до даних Методик, орендна плата не може бути меншою за 10 відсотків балансової вартості майна, переданого в оренду за Договорами №01/03-0- НМА від 01.03.2011, №01/03-0-03 від 01.03.2011 року та повинна щомісячно коригуватися на індекс інфляції за попередній місяць, враховуючи, при цьому, амортизаційні відраху вання.

Серед іншого, у доводах апеляційного оскарження, ПП "Артбудінвест" стверджував про сплив строків позовної давності по стягненню заявленого позивачем боргу за Договорами оренди майна №01/03-0-НМА та №01/03-0-03 від 01.03.2011 року, наголошуючи на таке:

«…Договори оренди майна укладені 01 березня 2011 року, а позивач звернувся з позовною заявою до суду у другій половині серпня 2014 року».

За оцінкою колегії суддів, дані ствердження відповідача про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в застосуванні строку позовної давності, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

При цьому слід зазначити, що відповідно до п.2.1 Договорів оренди майна №01/03-0-НМА та №01/03-0-03 від 01.03.2011 року, термін оренди становить два роки і одинадцять місяців.

Таким чином, відповідач повинен був сплачувати позивачу ДП «Золотоніський комбікормо вий завод» орендну плату за користування майном орендодавця на умовах Договорів оренди майна №01/03-0-ПМА та №01/03-0-03 від 01.03.2011 до 01 лютого 2014 року.

За пунктами 2.2 Договорів оренди майна від 01.03.2011 року розмір орендної плати сторонами не визначено, але встановлено, що вартість орендної плати визначається сторонами щомісячно та зазначається в щомісячних Актах наданих послуг оренди.

Відповідно до пунктів 2.3 Договорів оренди майна від 01.03.2011 встановлено, що орендна плата сплачується на підставі рахунку орендаря, який виставляється не пізніше 5 числа місяця наступного за звітним шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендаря та/або готівковими коштами в касу орендаря, до 08 числа місяця наступного за звітним.

За ствердженням ліквідатора, сторонами у встановлений за названими Договорами оренди майна термін не було визначено вартість орендної плати, що спонукало ліквідатора ДП "Золотоніський комбікормовий завод" в особі Юдицького О.В. самостійно скласти та направити на адресу відповідача для погодження щомісячні Акти здачі-прийняття наданих послуг з оренди майна, які було направлено відповідачу, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, обов'язок відповідача щодо сплати позивачу коштів за оренду майна виник саме з моменту виставлення арбітражним керуючим-ліквідатором Юдицьким О.В. Актів здачі-прийняття наданих послуг та Рахун ків на оплату орендної плати за Договором №01/03-0-НМА оренди майна від 01.03.2011 та Договором №01/03-0-03 оренди майна від 01.03.2011.

Перебіг позовної давності (за змістом статті 261 ЦК України) починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Загальна позовна давність установлюється (відповідно до статті 257 ЦК України) тривалістю у три роки.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки за пунктом 2.3 Договорів оренди майна передбачена сплата орендної плати на підставі виставлених ліквідатором рахунків, які згідно наявних матеріалів справи були виставлені відповідачу після 31 травня 2013 року, то відповідно і строк позовної давності у даному випадку не сплинув. Позивач ДП "Золотоніський комбікормовий завод" в особі ліквідатора Юдицького О.В. звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом 05.09.2014, тобто в межах строку позовної давності.

Окремо, відповідач у своїх Доповненнях (поясненнях) до апеляційної скарги від 17.02.2015 б/н (194-201) наголосив, що спірне майно за двома Договорами оренди від 01.03.2011 №01/03-0-03 та від 01.03.2011 №01/03-0-НМА було викуплене ним раніше за Договором купівлі-продажу майна від 20.02.2011 № б/н, який укладений між ДП "Золотоніський комбікормовий завод" - (продавець) та ПП "Артбудінвест" - (покупець), а тому, на думку відповідача, нарахування орендної плати є безпідставним та незаконним. При цьому, відповідач посилався на Акт приймання передачі від 23.02.2011 до Договору купівлі-продажу рухомого майна від 20.02.2011 № б/н. (а/с 202) Доказів здійснення будь-якої оплати за названим Договором купівлі-продажу майна скаржником ПП "Артбудінвест" суду не надано.

Ліквідатор Юдицький О.В. у своїх письмових поясненнях та усних ствердженнях у судовому засіданні під час перегляду справи у апеляційному порядку заперечував проти доводів скаржника щодо купівлі-продажу спірного рухомого майна та наголошував на тому, що названий скаржником Договір купівлі-продажу майна від 20.02.2011 № б/н йому не відомий.

Арбітражний керуючий - ліквідатор Юдицький О.В. звертав увагу колегії суддів, що відповідачем Договір купівлі-продажу рухомого майна від 20.02.2011 № б/н не надавався суду першої інстанції під час розгляду даної справи, а тому вказаний Договір не може відігравати роль доказу у цій судовій справі на стадії апеляційного перегляду.

Позивач в особі ліквідатора стверджував, що йому нічого не відомо про такий Договір купівлі-продажу рухомого майна та при передачі документів банкрута даний Договір керівником боржника йому не передавався. Арбітражний керуючий Юдицький О.В. наголошував, що оплати за Договором купівлі-продажу майна від 20.02.2011 № б/н здійснено не було, докази такої оплати відсутні як у позивача, так і відповідача по даній справі.

Також позивач звертав увагу, що Договори оренди майна від 01.03.2011 №01/03-0-03 та від 01.03.2011 №01/03-0-НМА, у судовому порядку недійсними чи нікчемними не визнавались, а тому даний позов, обгрунтований на Договорах оренди, є правомірним.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки обидва Договори оренди майна від 01.03.2011 №01/03-0-03 та від 01.03.2011 №01/03-0-НМА, у судовому порядку недійсними, нікчемними не визнавались та відповідають нормам чинного законодавства, то пред'явлений на підставі двох вказаних Договорів оренди майна позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Аналіз положень ст. 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини.

Враховуючи викладене, слід зазначити, що даною нормою, зокрема, встановлено презумпцію вини особи, що саме боржник, у даному випадку відповідач ПП "Артбудінвест" звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання. (Наведена правова позиція викладена у Постановах Вищого Господарського суду України, зокрема у Постановах від 22.07.2014 № 910/23772/13, від 08.02.2015 №922/3483/14 та у Постанові Верховного суду України від 14.11.2012 № 6-122цс12).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги відповідача ПП "Артбудінвест" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ПП "Артбудінвест" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2014 № 910/18763/14 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 № 910/18763/14 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 №910/18763/14 бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/18763/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді П.В. Авдеєв

М.Л. Яковлєв