номер провадження справи 17/4/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2015 Справа № 908/8/15-г

за позовною заявою: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Володарський сортонасінницький завод", 87000, Донецька область, смт Володарське, вул. Пушкіна, 140

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2, АДРЕСА_2

про стягнення суми основного боргу та пені

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: фізична особа-підприємець ОСОБА_1

ОСОБА_3, договір від 18.12.14

від відповідача: Івахніна А.В., довіреність від 19.01.15 б/н

від третьої особи: ОСОБА_2, паспорт серія НОМЕР_1 від 09.07.03

СУТЬ СПОРУ:

05.01.15 до господарського суду Запорізької області звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1) з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Володарський сортонасінницький завод" (надалі ТОВ "Володарський сортонасінницький завод") 66 300 грн. основного боргу та 6 778,04 грн. пені. За договором поставки № 2/06/11 від 29.06.11.

05.01.15 автоматизованою системою документообігу суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 05.01.15 судом порушено провадження у справі № 908/8/15-г, якій присвоєно № провадження 17/4/15. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 18.02.15.

За заявою представників сторін від 18.02.15 розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Ухвалою від 18.02.15 судом відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ТОВ "Володарський сортонасінницький завод" про визнання договору недійсним.

Ухвалою від 18.02.15 строк вирішення спору за клопотанням представника позивача продовжено на 15 днів - до 20.03.15, розгляд справи відкладено на 16.03.15.

За клопотанням представника позивача розпочинаючи із 19.03.15 розгляд цієї господарської справи здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу.

З метою прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі по суті спору судом, з власної ініціативи, своєю ухвалою від 16.03.15 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 (АДРЕСА_2). У зв'язку з чим, розгляд справи відкладено до 19.03.15 о 12:00 год.

В судовому засіданні 19.03.15 судом розглянуто 2 заяви відповідача від 16.03.15 та від 19.03.15, якими останній просить суд зупинити провадження у справі № 908/8/15-г до закінчення по суті розгляду справи № 335/1683/15-ц в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя за позовом ТОВ "Володарський сортонасінницький завод" до ФОП ОСОБА_1 по визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 24.12.14 № 24/12/2014.

Представник позивача, позивач та третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у справі № 908/8/15-г проти зупинення провадження у цій справі заперечили повністю як усно, так і з підстав викладених позивачем у запереченні проти зупинення провадження у справі № 908/8/15-г. Вказану правову позицію обґрунтовували тим, що наявність у Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя спору щодо договору про відступлення права вимоги № 24/12/14 від 24.12.14 (…) не відміняє обов'язок ТОВ "Володарський сортонасінницький завод" погашення суми боргу (…) за договором поставки № 2/06/11 від 29.06.11. Крім того, не позбавляє можливості господарський суд в ході розгляду справи № 908/8/15-г встановити та підтвердити чи відхилити обставини, викладені у позовній заяві ФОП ОСОБА_1

Розглядаючи вказані заяви відповідача від 16.03.15 та від 19.03.15 про зупинення провадження у справі № 908/8/15-г судом враховано наступне.

До заяви відповідача від 16.03.15 про зупинення провадження у справі № 908/8/15-г представником відповідача Івахніною А.В. було надано копію позовної заяви до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовними вимогами ТОВ "Володарський сортонасінницький завод" до відповідачів: 1 - ОСОБА_5 та 2 - ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 24.12.14 № 24/12/2014 укладеного між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 Ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про відкриття провадження у справі за вказаним позовом господарському суду надано не було.

До заяви відповідача від 19.03.15 про зупинення провадження у справі № 908/8/15-г представником відповідача Івахніною А.В. було надано ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.15 про відкриття провадження у цивільній справі № 335/1683/15-ц (2/335/833/2015) за позовом ТОВ "Володарський сортонасінницький завод" до ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору.

Розглянувши заяви відповідача від 16.03.15 та від 19.03.15 про зупинення провадження у справі № 908/8/15-г суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов'язаний з'ясувати: 1) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Відповідно до вищенаведеної процесуальної норми, пов'язаність справ полягає в тому, що рішення ін. суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема факти, що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предмету позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості позовних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи, що господарський суд Запорізької області в ході розгляду справи № 908/8/15-г не є обмеженим у своїй юрисдикції щодо розгляду і вирішення цієї справи по суті спору, а також приймаючи до уваги доводи позивача, його представника та третьої особи щодо відмови у задоволенні 2 заяв відповідача про зупинення провадження у справі № 908/8/15-г до закінчення розгляду по суті Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя справи № 335/1683/15-ц, господарським судом відмовлено у задоволенні заяв відповідача від 16.03.15 та від 19.03.15 про зупинення провадження у справі № 908/8/15-г.

В судовому засіданні 19.03.15 судом оголошено перерву до 20.03.15 об 11:00 год.

В судовому засіданні 20.03.15 судом розглянуто заяву позивача про збільшення позовних вимог від 19.03.15, якою останній просить суд стягнути з відповідача 66 300 грн. основного боргу, 10 042,17 грн. пені, 14 151,55 грн. індексу інфляції та 5 961,51 грн. 3% річних.

Відповідач проти прийняття заяви позивача про збільшення позовних вимог від 19.03.15 заперечив. Третя особа розгляд вказаної заяви надала на розсуд суду.

Розглядаючи вказану заяву суд виходив з наступного.

Частиною 4 ст. 22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Пунктом 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України» від 26.12.11 № 18 визначено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із ст. 54 ГПК України з доданням до неї документів, зазначених у ст. 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною 1 ст. 63 ГПК України.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

З урахування викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття до розгляду у цій справі позовних вимог позивача, викладених у заяві про збільшення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача 66 300 грн. основного боргу та 10 042,17 грн. пені.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 14 151,55 грн. індексу інфляції та 5 961,51 грн. 3 % річних, якими позивач фактично заявляє додаткові вимоги у цій справі вже після початку розгляду господарським судом справи по суті, то ці вимоги залишаються судом без розгляду та приєднуються до матеріалів справи.

В судовому засіданні 20.03.15 судом було роз'яснено позивачу та його представнику вимоги чинного законодавства, у т.ч. положення ст. 22 та розділу VIII ГПК України згідно з якими позивач має право звернутись до господарського суду Запорізької області у загальному порядку з позовними вимогами до ТОВ "Володарський сортонасінницький завод" про стягнення 14 151,55 грн. індексу інфляції та 5 961,51 грн. 3 % річних за договором поставки, тобто поза межами справи № 908/8/15-г оскільки таке право ним не було реалізоване станом на час початку розгляду справи № 908/8/15-г по суті спору, яке було розпочато судом у засіданні 18.02.15 в якому були присутні як позивач і його представник, так і представник відповідача.

У засіданні суду 20.03.15, на підставі ст. ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Судом повідомлено представників сторін та третю особу про дату складення повного рішення.

Позивач підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 19.03.15, пояснював наступне. 29.06.11 між ТОВ "Володарський сортонасінницький завод" та ФОП ОСОБА_2 укладено договір постачання товару № 2/06/11, на виконання умов якого ФОП ОСОБА_2 поставив відповідачу товар, що підтверджується актом прийомки-передачі виконаних робіт. Однак, зобов'язання щодо оплати поставленого товару в строк, визначений у договорі, відповідач виконав частково, внаслідок чого, сума основного боргу відповідача складає 66 300 грн. 24.12.14 між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за договором поставки № 2/06/11, за умовами якого ОСОБА_2 відступив позивачу право вимоги за договором поставки № 2/06/11. Однак, як вказує позивач, свої зобов'язання відповідач з оплати прийнятого товару так і не виконав. У зв'язку з чим, станом на час розгляду справи в суді, сума основної заборгованості відповідача перед позивачем складає 66 300 грн. У зв'язку з простроченням виконання основного зобов'язання відповідачу нараховано 10 042,17 грн. пені. На підставі викладеного позивач, керуючись ст. ст. 11, 203, 204, 208, 509, 512-514, 516, 526, 530, 610, 625, 629, 655, 691, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 20, 174, 193, 216, 265 ГК України, просить суд позов задовольнити.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву та в уточненнях та доповненнях до заперечення на позовну заяву заперечив повністю, зазначав, що ОСОБА_2 ввів в оману відповідача, представившись дилером Херсонського машинобудівного заводу. При цьому, сторони у спірному договорі поставки передбачили, що будь-які матеріали, інформація та відомості, що стосуються цього договору є конфіденційними і не можуть передаватись третім особам без попередньої письмової згоди другої сторони договору. В той же час, ОСОБА_2 не попередив, не спитав згоди відповідача на укладення договору про відступлення права вимоги та в порушення п. 12.5. договору уклав договір від 24.12.14 № 24/12/14 про відступлення права вимоги з ФОП ОСОБА_1 З огляду на викладене, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

Третя особа в судовому засіданні надала суду відповідні усні пояснення щодо предмету спору у цій справі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

29.06.11 між товариством з обмеженою відповідальністю "Володарський сортонасінницький завод" (Покупець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Постачальник) укладено договір поставик № 2/06/11, за умовами якого (п. 1.1. договору) Постачальник зобов'язався поставити Покупцю в обумовлені договором строки жатку ПЗС-12 переобладнану до зернозбирального комбайну «Джон Дір» W650 (2011 року випуску) в комплекті з візком для перевезення жатки в кількості - 1 одиниця, а Покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити Постачальнику за нього визначену договором грошову суму.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що товар постачається (відвантажується) протягом 60 календарних днів з дня здійснення Покупцем попередньої оплати вартості товару згідно п. 5.2. договору.

Згідно з п. 2.5. договору, датою поставки (відвантаження) вважається дата отримання уповноваженим представником Покупця товару, підтверджена підписом цього представника у видатковій накладній Постачальника.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. договору, ціна 1 одиниці жатки ПЗС-12 адаптованої до зернозбирального комбайну «Джон Дір» W650 в комплекті з візком складає - 221 000 грн. Загальна вартість товару складає 221 000 грн.

За змістом п. 5.1. договору, оплата загальної вартості товару здійснюється Покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Покупець здійснює залогову оплату в розмірі 15% від вартості товару, що складає 33 150 грн. Така оплата здійснюється протягом 3-х операційних (банківських) днів після підписання сторонами договору та надання Постачальником рахунка на оплату (п. 5.2. договору).

Додатковою угодою від 01.09.11 до договору поставки № 2/06/11 сторони дійшли згоди п. 5.2.1. договору викласти у наступній редакції: Залишок суми оплати товару Покупець здійснює наступним чином:

25% - 55 250 грн. до 01.08.11

30% - 66 300 грн. до 01.09.11

30% - 66 300 грн. до 05.01.12.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.11 (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов'язань, які залишились невиконаними (п. 12.1. договору).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи № 908/8/15-г, на виконання умов спірного договору поставки, ФОП ОСОБА_2 поставив відповідачу товар - жатку ПЗС-12 переобладнану до зернозбирального комбайну «Джон Дір» W650 (2011 року випуску) в комплекті з візком для перевезення жатки загальною вартістю 221 000 грн.

Факт здійснення поставки товару підтверджується належним чином засвідченими копіями: рахунку-фактури від 04.07.11 № СФ-0000012, видаткової накладної від 08.09.11 № РН-0000012, актом приймання-передачі виконаних робіт, довіреністю від 13.09.11 № 78, виданою ТОВ "Володарський сортонасінницький завод" уповноваженому представнику на отримання від ОСОБА_2 товарно-матеріальних цінностей за рахунком-фактурою від 04.07.11 № СФ-0000012.

Також, факт отримання товару загальною вартістю 221 000 грн. за договором поставки від 29.06.11 № 2/06/11 не заперечувався представником відповідача в ході розгляду цієї справи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1).

У відповідності до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності за вих. від 11.12.12 № 12/16/158 за підписом державного реєстратора Астахової С.П., (копія якого долучена до матеріалів справи) ОСОБА_2 було повідомлено про внесення 11.12.12 до Єдиного державного реєстру запису за № 5035794 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на підставі рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів цієї господарської справи, 24.12.14 між фізичною особою ОСОБА_2 (Первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги № 24/12/2014, за умовами якого (п. 1.1. договору) Первісний кредитор зобов'язався передати належне йому право вимоги згідно договору від 29.06.11 № 2/06/11 до Боржника ТОВ "Володарський сортонасінницький завод", а Новий кредитор прийняти право вимоги, що належне Первісному кредитору за основним договором.

Згідно п.п. 2.1., 2.2. договору від 24.12.14, за передане право вимоги до Боржника за основним договором Новий кредитор сплачує Первісному кредитору суму у розмірі 85 000 грн. Новий кредитор зобов'язується перерахувати платіжним дорученням на поточний рахунок Первісного кредитора грошову суму, визначену у п. 2.1. цього договору, у строк до 15.07.15.

Відповідно до п.п. 3.1.3., 3.1.4. договору від 24.12.14, Первісний кредитор зобов'язався передати «Первісному кредитору» (мовою оригіналу) усі необхідні документи, які засвідчують права, що передаються в термін до 26.12.14 та інформацію, яка важлива для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед Новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором від 29.06.11 № 2/06/11 (п. 5.1. договору).

За змістом акту прийому-передачі від 24.12.14, що є наявним в матеріалах цієї господарської справи, Первісний кредитор (ОСОБА_2) передав, а Новий кредитор (ФОП ОСОБА_1) прийняв наступні документи (в оригіналі): договір поставки від 29.06.11 № 2/06/11; додаткову угоду від 01.09.11 до договору поставки від 29.06.11 № 2/06/11; рахунок-фактуру від 04.07.11 № СФ-0000012; видаткову накладну від 08.09.11 № РН-0000012; акт прийому-передачі виконаних робіт; довіреність від 13.09.11 № 78; претензію від 01.06.12 № 02/06.

Отже, у зв'язку із заміною кредитора у зобов'язанні, позивачем заявлені вимоги про стягнення з ТОВ "Володарський сортонасінницький завод" основного боргу в розмірі 66 300 грн., який виник за поставлений товар (жатку ПЗС-12 переобладнану до зернозбирального комбайну «Джон Дір» W650 (2011 року випуску) в комплекті з візком для перевезення жатки) на підставі договору поставки від 29.06.11 № 2/06/11, та пені.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, ін. актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має вчинятись у формі, встановленій законом (ч. 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу (ч. 1).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Розглянувши наявні в матеріалах цієї справи докази, судом враховано норми ст. 516 ЦК України, якими регламентується порядок заміни кредитора у зобов'язанні та згідно з якими заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом в ході розгляду цієї справи, умовами п. 12.5. договору поставки від 29.06.11 сторони узгодили, що текст договору, будь-які матеріали, інформація та відомості, що відносяться до цього договору, є конфіденційними та не можуть бути переданими третім особам без попередньої письмової згоди іншої сторони договору. Зазначена попередня згода не потребується, якщо така передача пов'язана з отриманням офіційний дозволів, документів для виконання договору або уплати податків та інших обов'язкових платежів.

В матеріалах цієї справи відсутні докази на підтвердження надання письмової згоди ТОВ "Володарський сортонасінницький завод" на укладення Постачальником (ФОП ОСОБА_2) з ФОП ОСОБА_1 договору про відступлення права вимоги від 24.12.14 № 24/12/2014.

Отже, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 при укладенні з ФОП ОСОБА_1 договору про відступлення права вимоги від 24.12.14 № 24/12/2014 порушив вимоги ст. 516 ЦК України та умови п. п. 12.5. договору поставки від 29.06.11, а саме: уклав договір відступлення права вимоги від 24.12.14 № 24/12/2014 без отримання письмової згоди ТОВ "Володарський сортонасінницький завод" на його укладення.

За приписами п. 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.13 № 11, якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац 2 частини 5 ст. 216 ЦК України).

Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони (на відміну від припису п. 2 ч. 1 тієї ж статті ГПК).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України закріплено право суду, приймаючи рішення, визнати недійним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

На підставі викладеного, оскільки судом встановлено, що договір про відступлення права вимоги від 24.12.14 № 24/12/2014, який пов'язаний з предметом спору у справі № 908/8/15-г, суперечить вимогам ст. 516 ЦК України, суд з власної ініціативи, дійшов висновку визнати цей договір недійсним повністю.

Пунктом 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.13 № 11 визначено, що правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших.

Таким чином, враховуючи встановлену господарським судом недійсність укладеного між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 договору про відступлення права вимоги від 24.12.14 № 24/12/2014, підстави для стягнення з ТОВ "Володарський сортонасінницький завод" на користь ФОП ОСОБА_1 66 300 грн. основного боргу за поставлений товар (жатку ПЗС-12 переобладнану до зернозбирального комбайну «Джон Дір» W650 (2011 року випуску) в комплекті з візком для перевезення жатки) на підставі договору поставки від 29.06.11 № 2/06/11 відсутні. У зв'язку з чим, у задоволені позову в цій частині судом відмовляється.

Також, враховуючи, що судом не встановлено, наявності у відповідача перед позивачем основного боргу в розмірі 66 300 грн., то нарахування позивачем на суму 66 300 грн. пені в розмірі 10 042,17 грн. судом визнається безпідставним та необґрунтованим. А тому, у задоволені позову в частині стягнення 10 042,17 грн. пені судом відмовляється.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 42, 43, 45, 22, 27, 32, 33, 34, 49, 69, 79, 82, 821, 83, 84, 85, 89 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 23.03.15.

Суддя В.Л. Корсун