РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2015Справа № 910/26248/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ттрейд»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТКОМ ІНВЕСТ»

про стягнення 183 130, 80 грн.

Головуючий суддя Ломака В.С.

Судді Любченко М.О.

Цюкало Ю.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Недавня Т.А. за довіреністю б/н від 13.01.2015 р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ттрейд» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 183 130, 80 грн., яка складається з основного боргу в сумі 160 552, 33 грн. та 15 відсотків річних у розмірі 22 578, 47 грн. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідно до укладеного між сторонами Договору № 274/13 від 13.11.2013 р. він перерахував відповідачу передоплату, проте відповідач в порушення умов Договору у визначені строки підрядні роботи не виконав, у зв'язку з чим 17.02.2014 р. сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору, за умовами якої відповідач зобов'язався повернути позивачу передоплату в обумовлені означеною Додатковою угодою строки. Оскільки відповідач у встановлені строки так і не повернув передоплату позивачу в повному обсязі, останній вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів з даним позовом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.11.2014 р. порушено провадження у справі № 910/26248/14, її розгляд призначено на 17.12.2014 р.

В судове засідання 17.12.2014 р. представники позивача та відповідача не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2014 р. в порядку ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТКОМ ІНВЕСТ», на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 13.01.2015 р.

18.11.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли письмові пояснення у справі № 4468 від 11.12.2014 р., до яких додані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судове засідання 13.01.2015 р. представники учасників судового процесу не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.01.2015 р. призначено колегіальний розгляд справи № 910/26248/14.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва від 13.01.2015 р. за зазначеною ухвалою та за заявою судді Ломаки В.С. призначено колегіальний розгляд справи № 910/26248/14 у наступному складі суду: Головуючий суддя: В.С. Ломака, судді М.О. Любченко, Ю.В. Цюкало.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.01.2015 р. колегією суддів у складі: Головуючий суддя: В.С. Ломака, судді М.О. Любченко, Ю.В. Цюкало справу № 910/26248/14 прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду на 24.02.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.01.2015 р., у зв'язку з направленням Головуючого судді Ломаки В.С., суддів Любченко М.О., Цюкало Ю.В. на навчання до Національної школи суддів України у період з 16.02.2015 р. по 27.02.2015 р. на підставі наказу Голови господарського суду міста Києва № 2-а від 22.01.2015 р. «Про направлення суддів господарського суду міста Києва на навчання до Національної школи суддів України», суд змінив дату наступного судового засідання у справі № 910/26248/14 на 03.03.2015 р.

Представник позивача в судовому засіданні 03.03.2015 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судове засідання 03.03.2015 р. представники відповідача та третьої особи не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 03.03.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2013 р. між ТОВ «Гіпромез» (генпідрядник) та відповідачем (субпідрядник) було укладено Договір субпідряду № 274/13, відповідно до п. 1.1. якого, з метою виконання робіт з будівництва комплексу установки по вдуванню пиловугільного палива в доменні печі № 1, 3, 5 ПАТ «ЕМЗ» генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується на власний ризик виконати в порядку та на умовах цього Договору роботи монтажу огороджуючих конструкцій будівлі пилопідготовчого відділення в рамках реалізації інвестиційного проекту «Будівництво установок для вдування пиловугільного палива в доменні печі № 1, 3 та 5 ПАТ «Єнакієвський металургійний завод» в повному обсязі основних і супутніх робіт в їх комплексі - які іменуються в подальшому «роботи».

Згідно з п. 1.3. Договору склад та обсяги робіт, які доручаються для виконання субпідряднику, визначені проектною документацією, перелік якої вказаний в Додатку № 1 і є невід'ємною частиною Договору, і яка передається генпідрядником субпідряднику по акту приймання-передачі. Склад і обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі будівництва у разі внесення змін в проектно-кошторисну документацію в порядку, передбаченому п. 53 Загальних умов укладання і виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 р. № 668 з наступними змінами та доповненнями (далі - Загальні умови). У разі внесення таких змін в проектно-кошторисну документацію, а також при виникненні обставин, які не залежать від субпідрядника і перешкоджають виконанню субпідрядником своїх зобов'язань за цим Договором у встановлений строк та/або по встановленій Договором вартості, то строк виконання робіт та/або вартість виконання робіт підлягають корегуванню. Рішення про зміну строків і вартості передбачених умовами даного Договору, оформлюється сторонами у вигляді додаткових угод до цього Договору.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що строки виконання робіт за цим Договором визначаються графіком виконання робіт (Додаток № 2), який є невід'ємною частиною даного Договору.

Датою фактичного виконання робіт є дата підписання генпідрядником актів приймання виконаних робіт, передбачених цим Договором (п. 2.4. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору вартість за цим Договором складає 3 709 888, 62 грн. без урахування ПДВ. Крім того, генпідрядник сплачує ПДВ за ставкою 20%, яка діє на момент укладання Договору, у розмірі 741 977, 72 грн. Всього вартість по Договору з урахуванням ПДВ складає 4 451 866, 34 грн.

В силу п. 3.2. Договору вартість робіт визначається на підставі кошторисів з розрахунком по видам та обсягам робіт на підставі одиничних розцінок (Додаток № 3), які є невід'ємною частиною Договору. Вартість робіт, визначена в п. 3.1. даного Договору, є твердою.

За умовами п. 4.1. Договору генпідрядник здійснює єдиноразову передоплату в розмірі 1 560 000, 00 грн. враховуючи ПДВ 20% в розмірі 260 000, 00 грн., що складає 35% від загальної вартості по Договору, протягом п'яти банківських днів з дня отримання письмового запиту про сплату авансу від субпідрядника.

Положеннями п. 4.2. Договору передбачено, що оплата генпідрядником виконаних робіт здійснюється поетапно (щомісячно) протягом 30 календарних днів від дати підписання сторонами відповідних актів здачі-приймання виконаних робіт, складених за типовою формою (Додаток № 7), в розмірі 65% (за виключенням раніше перерахованої суми авансового платежу, вказаного в п. 4.1.) від вартості виконаних у відповідному місяці будівельно-монтажних робіт на підставі наданих субпідрядником рахунків і податкових накладних. При цьому, генпідрядник здійснюючи розрахунок вправі утримати з платежу суми неустойки та штрафу, передбачених розділом 14 даного Договору.

У свою чергу, субпідрядник зобов'язується якісно виконати роботи за цим Договором у відповідності до затвердженої генпідрядником кошторисної документації, графіком, який є невід'ємною частиною даного договору, а також вимогами проекту, діючого законодавства, технічної документацією, ДБН, ДСТУ, ТУ, СНиП, тощо (п. 10.1.1. Договору).

Пунктом 14.3.3. Договору передбачено, що у разі порушення субпідрядником строків виконання робіт, а також неналежного (неякісного) виконання робіт, за які генпідрядником внесена повна або часткова попередня оплата, субпідрядник за користування грошовими коштами генпідрядника зобов'язаний сплатити генпідряднику 15% річних від суми грошових коштів, сплачених генпідрядником, за період з дня оплати і до дня фактичного строку належного виконання робіт або дня повернення грошових коштів.

Відповідно до п. 19.5. Договору цей Договір діє до 31.12.2014 р. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов'язань, в тому числі гарантійних.

На виконання умов Договору позивач на підставі платіжного доручення № 1875 від 04.12.2013 р. перерахував відповідачу попередню оплату в сумі 1 560 000, 00 грн.

Проте відповідач в порушення взятих на себе договірних зобов'язань в обумовлені договором строки підрядні роботи так і не виконав.

17.02.2014 р. між позивачем (генпідрядник) та відповідачем (субпідрядник) було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до п. 1 якої сторони дійшли згоди про розірвання Договору з дати укладання даної Додаткової угоди в частині виконання субпідрядником робіт по монтажу огороджуючи конструкцій будівлі пилопідготовчого відділення в рамках реалізації інвестиційного проекту «Будівництво установок для вдування пиловугільного палива в доменні печі № 1, 3 та 5 ПАТ «Єнакієвський металургійний завод» та частини обов'язків генпідрядника по Договору, в тому числі в частині оплати таких робіт. Розділ 14 Договору продовжує діяти до дати припинення дії Договору.

Згідно з п. 2 вищевказаної Додаткової угоди субпідрядник зобов'язується повернути генпідряднику отриману попередню оплату в сумі 1 560 000, 00 грн. в повному обсязі на наступних умовах:

2.1. протягом 2-х календарних днів з дати підписання даної Додаткової угоди субпідрядник сплачує генпідряднику 300 000, 00 грн. в якості повернення частини отриманої попередньої оплати;

2.2. протягом 3-х календарних днів з дати підписання даної Додаткової угоди субпідрядник сплачує Генпідряднику 437 140, 40 грн. в якості повернення частини отриманої попередньої оплати;

2.3. протягом 10-ти календарних днів з дати підписання даної Додаткової угоди субпідрядник сплачує генпідряднику 204 690, 64 грн. в якості повернення частини отриманої попередньої оплати. Субпідрядник має право здійснювати поставку матеріалів (фальш-полов), які відповідають Специфікації № 1 (Додатку № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору № 274/13 від 13.11.2013 р.) шляхом укладання окремого договору поставки.

2.4. протягом 5-ти календарних днів з дати підписання даної Додаткової угоди субпідрядник сплачує генпідряднику 330 616, 63 грн. в якості повернення частини отриманої попередньої оплати.

2.5. у строк до 15.03.2014 р. субпідрядник сплачує генпідряднику 287 552, 33 грн. в якості повернення частини отриманої попередньої оплати. Субпідрядник має право здійснювати поставку матеріалів (воріт і дверей), які відповідають кількості та технічним вимогам, відображеним в проектній документації, зазначеній в Додатку № 1 до Договору № 274/13 від 13.11.2013 р. шляхом укладання окремого договору поставки.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 1, у разі своєчасного виконання зобов'язань, передбачених п. 2 цієї Додаткової угоди, субпідрядник звільняється від сплати 15% річних від суми невиконаних зобов'язань за цим Договором, передбачених п. 14.3.3. Договору, а також не має інших претензій у вигляді санкцій і штрафів, передбачених Договором. В протилежному випадку, на підставі п. 14.3.3. Договору субпідрядник сплачує генпідряднику 15% від залишку неповернутої або несвоєчасно повернутої попередньої оплати.

Пунктом 4 Додаткової угоди № 1 до Договору сторони виклали п. 19.5. Договору в новій редакції: «Цей Договір діє до 30.04.2014 р. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє субпідрядника від виконання прийнятих на себе зобов'язань (в тому числі гарантійних) за цим Договором».

За приписами п. 5 Додаткової угоди № 1, сторони домовились замінити по тексту Договору № 274/13 від 13.11.2013 р. слово «ГІПРОМЕЗ» словами «МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРИНГ».

Проте, взяті на себе за Додатковою угодою № 1 до Договору зобов'язання щодо повернення позивачу попередньої оплати в сумі 1 560 000, 00 грн. відповідач виконав лише частково в сумі 757 616, 63 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками по особовому рахунку позивача.

В подальшому, 03.04.2014 р. між позивачем (первісний кредитор), відповідачем (боржник) та третьою особою (новий кредитор) було укладено Договір уступки права вимоги, відповідно до п. 1.1. якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, яке належить первісному кредитору, і стає кредитором по Договору від 13.11.2013 р. № 274/13 (далі - основний договір), укладеному між первісним кредитором та боржником в частині зобов'язань, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2 Договору про уступку права вимоги, новий кредитор отримує право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання зобов'язань боржника по основному договору з оплати грошових коштів у розмірі 641 831, 04 грн. з урахуванням ПДВ.

Моментом заміни кредитора по основному договору в повному обсязі, визначеному даним договором, є момент підписання даного Договору (п. 4 Договору про уступку права вимоги).

За приписами п. 5 Договору про уступку права вимоги, за уступку права вимоги у відповідності з цим Договором новий кредитор сплачує первісному кредитору суму вартості уступленого права вимоги в розмірі 641 831, 04 грн. з урахуванням ПДВ шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок первісного кредитора протягом 90 календарних днів після підписання даного Договору.

Таким чином, з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати в розмірі 757 616, 63 грн., та враховуючи передачу третій особі права вимоги за Договором № 274/13 від 13.11.2013 р. на суму 641 831, 04 грн., залишок неповернутої згідно з умовами Додаткової угоди № 1 до Договору попередньої оплати позивачу складає 160 552, 33 грн., що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 2 ст. 849 Цивільного кодексу України передбачено, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

В силу ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначалось судом вище, Додатковою угодою № 1 від 17.02.2014 р. до Договору сторони врегулювали наявні між ними правовідносини щодо повернення відповідачем попередньої оплати.

Так, п. 2 означеної Додаткової угоди сторони встановили обов'язок відповідача повернути позивачу отриману попередню оплату в сумі 1 560 000, 00 грн. в повному обсязі на наступних умовах:

- протягом 2-х календарних днів з дати підписання даної Додаткової угоди субпідрядник сплачує генпідряднику 300 000, 00 грн. в якості повернення частини отриманої попередньої оплати;

- протягом 3-х календарних днів з дати підписання даної Додаткової угоди субпідрядник сплачує Генпідряднику 437 140, 40 грн. в якості повернення частини отриманої попередньої оплати;

- протягом 10-ти календарних днів з дати підписання даної Додаткової угоди субпідрядник сплачує генпідряднику 204 690, 64 грн. в якості повернення частини отриманої попередньої оплати. Субпідрядник має право здійснювати поставку матеріалів (фальш-полов), які відповідають Специфікації № 1 (Додатку № 1 до Додаткової угоди № 1 до Договору № 274/13 від 13.11.2013 р.) шляхом укладання окремого договору поставки.

- протягом 5-ти календарних днів з дати підписання даної Додаткової угоди субпідрядник сплачує генпідряднику 330 616, 63 грн. в якості повернення частини отриманої попередньої оплати.

- у строк до 15.03.2014 р. субпідрядник сплачує генпідряднику 287 552, 33 грн. в якості повернення частини отриманої попередньої оплати. Субпідрядник має право здійснювати поставку матеріалів (воріт і дверей), які відповідають кількості та технічним вимогам, відображеним в проектній документації, зазначеній в Додатку № 1 до Договору № 274/13 від 13.11.2013 р. шляхом укладання окремого договору поставки.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Оскільки відповідач в обумовлені п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору строки не повернув позивачу передоплату в повному обсязі, відповідний борг, який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з нього в судовому порядку.

Що стосується заявлених позивачем вимог в частині стягнення 15% річних в сумі 22 578, 47 грн. за період з 05.12.2013 р. по 12.11.2014 р., слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. При цьому, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 3 Додаткової угоди № 1 від 17.02.2014 р. сторони визначили, що у разі своєчасного виконання зобов'язань, передбачених пунктом 2 даної Додаткової угоди, субпідрядник звільняється від сплати 15% річних від суми невиконаних зобов'язань за цим Договором, передбаченого п. 14.3.3. Договору, а також не має інших претензій у вигляді санкцій і штрафів, передбачених Договором. В протилежному випадку, на підставі п. 14.3.3. Договору субпідрядник сплачує генпідряднику 15% від залишку неповернутої або несвоєчасно повернутої попередньої оплати.

Відповідно до п. 14.3.3. Договору, у разі порушення субпідрядником строків виконання робіт, а також неналежного (неякісного) виконання робіт, за які генпідрядником внесена повна або часткова попередня оплата, субпідрядник за користування грошовими коштами генпідрядника зобов'язаний сплатити генпідряднику 15% річних від суми грошових коштів, сплачених генпідрядником, за період з дня оплати і до дня фактичного строку належного виконання робіт або дня повернення грошових коштів.

Право передбачити у Договорі обов'язок субпідрядника сплачувати проценти у разі прострочення повернення суми передплати з період з дня оплати і до дня фактичного строку належного виконання робіт або дня повернення грошових коштів надано сторонам ст. 536 Цивільного кодексу України та узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України.

Зі змісту вищевказаних умов Договору та Додаткової угоди № 1 до нього вбачається, що нараховані позивачем 15% річних за своєю правовою природою є процентами за користування чужими грошовими коштами, які передбачені ст. 536 Цивільного кодексу України, тобто платою за користування коштами позивача з метою компенсації кредиторові відсутності в його обороті грошових коштів у визначений договором період.

Відповідно до п. 6.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України).

Оскільки відповідач у передбачені п. 2 Додаткової угоди № 1 від 17.02.2014 р. до Договору строки не повернув позивачу попередню оплату в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно нараховані відсотки за користування чужими грошовими коштами в порядку та на підставах, визначених ст. 536 Цивільного кодексу України, п. 14.3.3. Договору та п. 3 Додаткової угоди № 1 за період з 05.12.2013 р. по 12.11.2014 р.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 15% річних суд встановив, що їх розмір занижено позивачем через допущені методологічні помилки. Водночас, оскільки позивач не заявляв клопотання про вихід за межі позовних вимог, позов в частині стягнення 15% річних задовольняється в розмірі, заявленому позивачем.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов'язки щодо повернення позивачу попередньої оплати, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ттрейд» (03146, місто Київ, вулиця Петра Чаадаєва, будинок 2-Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» (83001, місто Донецьк, вулиця Постишева, будинок 117; ) 160 552 (сто шістдесят тисяч п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 33 коп. основного боргу, 22 578 (двадцять дві тисячі п'ятсот сімдесят вісім) грн. 47 коп. 15% річних та 3 662 (три тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 62 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.03.2015 р.

Головуючий суддя В.С. Ломака

Судді М.О. Любченко

Ю.В. Цюкало