РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015Справа №910/970/15-г
За позовом Комунального підприємства "Теплоенергетик"

До Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання недійсним договору

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Данилевський О.М. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У судовому засіданні 03.03.2015 р. оголошувалась перерва на підставі ст. 77 ГПК України.

Пред'явлені вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу природного газу № 13/3425-БО-18 від 28.12.2012 р., укладеного між НАК "Нафтогаз України" та КП "Теплоенергетик".

Позовні вимоги мотивовані тим, що п. 5.2, 6.1 та 7.3 договору, а також відсутність у договорі відповідальності продавця, є вкрай невигідними для позивача, відтак, позивач просив задовольнити позовні вимоги та визнати договір купівлі-продажу природного газу № 13/3425-БО-18 від 28.12.2012 р. недійсним.

Відповідач позов не визнає, у відзиві на позовну заяву вказує, що позивач вчинив ряд дій, що свідчать про схвалення та прийняття договору до виконання, крім того, ціна, яка визначена у договорі, відповідає встановленому граничному рівню цін на природній газ.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 р. між позивачем (продавець за договором) та відповідачем (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/3425-БО-18, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ , на умовах цього Договору.

Згідно з п. 5.2 договору, ціна за 1000 куб. м газу становить 3 509,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%.

До сплати за 1000 куб. м природного газу - 3 884 грн., крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ - 4661,74 грн.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 7.3 договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, продавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір.

Договір відповідно до п. 11.1. набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що умови спірного договору щодо формування ціни, порядку проведення розрахунків та відповідальності є вкрай невигідними для покупця.

Дослідивши наявні в матеріалах справи та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як на тяжкі обставин, які змусили позивача підписати договір на вкрай невигідних умовах, позивач посилається на тяжке фінансове становище підприємства та неможливість відмовитися від укладення спірного договору.

Згідно зі статтею 233 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 Цивільного кодексу України. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв'язку з вчиненням цього правочину.

При цьому суд відзначає, що відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" ознаками правочину, що підпадає під дію статті 233 Цивільного кодексу України, є вчинення особою правочину на вкрай невигідних для себе умовах, під впливом тяжкої для неї обставини і добровільно, тобто за відсутності насильства, обману чи помилки, можливо, навіть з ініціативи самого позивача. Доведення того, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено або було б вчинено на інших умовах, покладається на позивача.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які в силу вимог ст. 233 Цивільного кодексу України, є підставами для визнання недійсним спірного договору, а саме не надано суду належних та допустимих доказів, що даний договір був укладений проти волі позивача та здійснювався під тиском тяжких обставин, які змусили позивача вчинити правочин, а саме підписати договір на вкрай невигідних умовах, а тому посилання позивача на ці обставини є необґрунтованими. Тяжке фінансове становище позивача не вливає на дійсність правочину. Крім того, позивач не довів, що за інших обставин правочин не було б вчинено або було б вчинено на інших умовах, оскільки відповідно до постанови КМУ від 25.07.2012 р. № 705 гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн.куб метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", а типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом був затверджений постановою НКРЕ № 1580 від 22.09.2011 р.

Щодо твердження відповідача про те, що ціна договору та порядок проведення розрахунків є вкрай невигідними для останнього, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.1 договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ.

Постановою НКРЕ від 28.12.2011 р. № 130 «Про встановлення граничного рівня ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання», чинною на момент укладення спірного договору, установлено граничний рівень ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання без урахування податку на додану вартість, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом на рівні 3509,00 грн за 1000 м3.

Враховуючи наведене, ціна, погоджена сторонами у договорі, відповідає граничному рівню ціни на природний газ.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк.

Сторонами у договорі визначено порядок розрахунків за природний газ. Договір, укладений між сторонами, є двостороннім, а тому строк виконання зобов'язань та порядок розрахунків не може залежати від відсутності коштів у покупця або від невиконання іншими суб'єктами обов'язків перед покупцем.

Крім того, необґрунтованим є твердження позивач, що у спірному договорі відсутня відповідальність продавця, оскільки відповідно до п. 7.1 договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України та договором.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що немає підстав для визнання договору купівлі-продажу природного газу № 13/3425-БО-18 від 28.12.2012 р., укладеного між позивачем та відповідачем недійсним, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 49, 82-84 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя О.М.Ярмак