номер провадження справи 32/85/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015 Справа № 908/5634/14

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (69000, АДРЕСА_1)

до відповідача Фермерського господарства "Наталі", (70650, Запорізька область, Пологівський район, с. Кінські Роздори, вул. Ватутіна, буд. 1)

про стягнення 187542,34 грн.

Суддя Колодій Н.А.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3, на підставі довіреності № 1145 від 04.11.2014р.;

Від відповідача: не з'явився

09.12.2014 р. на адресу господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Наталі" про стягнення 200716,43грн., які складаються з 124 740,00 грн. основного боргу, 4101,04 грн. - 3% річних, 36174,60 грн. інфляційних витрат, 18711,00 грн. штрафу та 16989,79 грн. пені за неналежне виконання умов договору.

Згідно Протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 09.12.2014 р. справу № 908/5634/14 призначено до розгляду судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.12.2014 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/5634/14, присвоєно справі номер провадження 32/85/14, з призначенням судового засідання на 14.01.2015 р.

Ухвалою суду від 14.01.2015 р., у зв'язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 05.02.2015 р.

Ухвалою суду від 05.02.2015 р., за клопотанням позивача строк розгляду спору було продовжено відповідно до ст. 69 ГПК України, розгляд справи відкладено до 25.02.2015 р.

14.01.2015 р. від Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 надійшло заява про уточнення позовних вимог, якою просить суд, стягнути з відповідача 187542,34 грн., які складаються з 124740 грн. основного боргу, 4511,14 грн. - 3% річних, 32432,60 грн. інфляційних витрат, 7147,60 грн. пені та 18711,00 грн. штрафу,

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши зазначену заяву позивача, суд розцінює її як заяву, якою позивач фактично зменшив розмір позовних вимог, в частині заявленої до стягнення суми основного боргу, а тому суд приймає її до розгляду, як таку, що подана в порядкуст. 22 ГПК України.

Суд розглядає позовні вимоги про стягнення 187542,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи ст. ст. 526, 530, 625, 626, 629, 837 Цивільного кодексу України, ст. ст. 179, 180, 193, 199, 216, 217, 218, 220, 222, 230 Господарського кодексу України та на умови укладеного між сторонами договору № 1 від 01.08.2013 р.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, надав суду відзив на позовну заяву, в якому не визнав заявлені позовні вимоги та просить суд відмовити в їх задоволенні. Відповідач вважає, що наданий позивачем акт здачі - приймання робіт не відповідає вимогам до первинних документів та не може слугувати підтвердженням факту здійснення господарської діяльності. Також просить суд застосувати строк позовної давності до вимог в частині стягнення пені та штрафу.

В засіданні суду 25.02.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2013 р. між ФОП ОСОБА_1 ( далі - позивач - виконавець за договором) та ФГ "Наталі" (далі - відповідач - замовник) було укладено договір №1 про надання послуг по збиранню сільськогосподарських культур.

Відповідно до п.1.1. договору, позивач (виконавець) зобов'язується надати відповідачу (замовнику) послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур із застосуванням високовиробничих імпортних комбайнів "МР-38", "МР-40", а замовник зобов'язується оплатити виконавцю дані послуги в порядку й на умовах даного договору.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до п. 1.3. договору, договірна вартість збирання врожаю, а саме с/г культури - соняшника, складає - 220,00 грн. за гектар.

15.10.2013 р. між відповідачем, як замовником та позивачем, як виконавцем було підписано акт виконаних робіт за договором №1 від 01.08.2013 р.

Згідно підписаного акту виконаних робіт 15.10.2013 р., сума, яка підлягає оплаті за надані відповідачу послуги, згідно договору №1 від 01.08.2013 р. склала 124740 грн. 00 коп.

Відповідно до зазначеного акту виконаних робіт 15.10.2013 р., будь-яких претензій щодо надання послуг за договором №1 від 01.08.2013 р. до позивача, як виконавця, від відповідача не було.

Згідно п.4.1. договору, розрахунки з договором проводяться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, як виконавця протягом 10 банківських днів після підписання акту прийому виконаних робіт.

Згідно п.4.4. договору, взаємні розрахунки між відповідачем та позивачем вважаються виконаними після перерахунку грошових коштів в повному обсязі на рахунок виконавця.

Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач свої обов'язки по оплаті згідно умов договору не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 124740 грн., яка до теперішнього часу не погашена

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивачем, на адресу відповідача, було надіслано вимогу від 03.11.2014 р. щодо погашення, заборгованості за договором № 1 від 01.08.2013 р., але будь-якої відповіді від відповідача не надходило.

В матеріалах справи міститься акт звірки розрахунків за договором станом на 07.10.2014 р. підписаний та завірений печатками сторін, відповідно до якого заборгованість Фермерського господарства "Наталі" за договором становить 124740 грн.

Приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи в суді відповідач має заборгованість в сумі 124740 грн., доказів її погашення не надав, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення 124740 грн. основного боргу належить задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 7147 грн. 60 коп. та 18711,00 грн. штрафу за період з 30.10.2013 р. по 30.04.2014 р.

Згідно ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 2 ст. 216 ГК України, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно ч. 1 ст. 218 ГК України - підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже початком нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано за умовами договору.

При реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання за правилами частини першої статті 223 ГК України застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України, щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Частиною п'ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Порядок обчислення позовної давності, з урахуванням вимог частини другої статті 260 ЦК України, не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно зі ст. 267 ЦК України, особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач в відзиві на позовну заяву зазначив, щодо спливу строку позовної давності і просить відмовити в стягненні пені та штрафу.

Судом перевірено заявлений позивачем розмір пені та штрафу і встановлено, і взято до уваги та задоволено клопотання відповідача, викладене в відзиві відповідача щодо застосування строків позовної давності щодо нарахування суми пені та штрафу, поскільки, оплата за договором повинна була відбутись ще 30 жовтня 2013 р., а позов до відповідача було направлено позивачем 09 грудня 2014 р.

Пунктом 5.4. договору, при несвоєчасному розрахунку за всі види робіт, виконаних позивачем сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення заборгованості.

Згідно проведеного перерахунку суми пені в судовому засіданні судом встановлено, що сума пені, за період з 09.12.2014 р. по 30.04.2014 р. підлягає стягненню в сумі 1 455,89 грн. В решті вимог щодо стягнення пені слід відмовити, як пред'явлених з пропуском строку позовної давності.

Згідно п. 5.3. договору, при несвоєчасному розрахунку за всі види робіт, виконаних позивачем, як виконавцем, відповідач, як замовник, повинен сплатити штраф у розмірі 15% від вартості наданих послуг позивачем.

Таким чином, згідно зі ст. 258 ЦК України, позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення штрафу.

Враховуючи викладене, в задоволенні вимог щодо стягнення штрафу в сумі слід відмовити, як пред'явлених з пропуском строку позовної давності.

Позивачем також заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 4511 грн. 14 коп. та суму індексу інфляції в сумі 32432 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані суду розрахунки, судом встановлено, що сума трьох відсотків річних, за пред'явлений період, складає більшу суму ніж заявлено позивачем. Таким чином, 4511,14 грн. - 3% річних, що пред'явлена позивачем до стягнення є такою, що підлягає задоволенню.

При перевірці розрахунку суми індексу інфляції судом встановлено, що сума індексу інфляції, за період з листопада 2013 р. по грудень 2014 р., складає 32114,20 грн. В решті щодо стягнення інфляційних витрат слід відмовити.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Решта заперечень відповідача, викладені в відзиві на позовну заяву, спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України, судовий збір, в частині задоволених вимог, слід покласти на відповідача, так як спір з його вини доведено до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Наталі" про стягнення 187542,34 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Наталі" (70650, Запорізька область, Пологівський район, с. Кінські Роздори, вул. Ватутіна, буд. 1 ) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 (69000, АДРЕСА_2 ін. номер НОМЕР_1) 124740 (сто двадцять чотири тисячі сімсот сорок) грн. 00 коп. основного боргу, 4511 (чотири тисячі п'ятсот одинадцять) грн. 14 коп. - 3% річних, 32114 (тридцять дві тисячі сто чотиринадцять) грн. 20 коп. втрат від інфляції, 1455 (одна тисяча чотириста п'ятдесят п'ять) грн. 86 коп. пені, 3256 (три тисячі двісті п'ятдесят шість) грн. 42 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В решті позову відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "10" березня 2015 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.