РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2015Справа №910/1061/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІОЕНЕРГОПОСТАЧ"

До Дочірнього підприємства "Межиріцький вітамінний завод"

Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОПОСТАЧ ГРУП"

Про стягнення 136 727, 03 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивачаЛисенко В.П.- представник
Від відповідача не з?явився
Від відповідача 2не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІОЕНЕРГОПОСТАЧ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Межиріцький вітамінний завод" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОПОСТАЧС ГРУП" про стягнення 136 727, 03 грн.

Ухвалою суду від 22.01.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/1061/15-г та призначено розгляд справи на 11.02.2015.

09.02.2015 відділом діловодства суду отримано від представника позивача отримана заява про залучення додаткових документів до матеріалів справи.

09.02.2015 відділом діловодства суду отримано від представника відповідача 2 отримана заява про залучення додаткових документів до матеріалів справи.

11.02.2015 відділом діловодства суду отримано від представника відповідача 1 клопотання про відкладення розгляду справи.

11.02.2015 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Прокопенко Л.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 16.02.2015 призначено розгляд справи на 04.03.2015

04.03.2015 відділом діловодства суду від представника відповідача 1 подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 04.03.2015 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 04.03.2015 представники відповідачів не з'явилися.

В судовому засіданні 04.03.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення,

розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір № 26/02 ( купівлі-продажу меляси бурякової) , відповідно до умов якого в порядку та на умовах договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцю мелясу бурякову, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти товар. ( п. 1.1Договору)

Пунктом 2.1 визначено , що ціна договору розраховується виходячи з фактичної кількості відвантаженого товару за цим договором та ціни товару за одну тону 1315 грн.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцю повну вартість кожної партії товару, згідно із поданою ним заявкою, не пізніше ніж через 10 днів після отримання від продавця відповідної партії товару ( п. 3.2 Договору)

Позивач зазначає, що ним обов'язок за договором виконано належним чином, тоді як відповідач 2 не сплатив за товар в повному обсязі, в зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 106 658,36 грн., що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.04.2014 -17.07.2014. ( копія наявна в матеріалах справи).

Частина 1 ст. 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачеві товар .

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст. 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Під час судового розгляду справи судом було встановлено, що зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 106658,36 грн. відповідач 2 у встановлений Договором строк не виконав.

17.10.2014 між позивачем, як кредитором та ТОВ "Екопостач груп " ( відповідач 1), як поручителем було укладено договір поруки № 17-10, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку боржником ДП "Межиріцький вітамінний завод" за основним договором . Поручитель відповідає перед кредитором за невиконання боржником свого основного зобов'язання в обсязі який дорівнює повній або частковій сплаті неустойки. Розмір та вид неустойки, які підлягають сплаті поручителем, визначається самостійно кредитором при пред'явленні відповідної вимоги. ( 1.1-1.2)

Відповідно до приписів ст.. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Позивач зазначає. що на день слухання справи заборгованість відповідачем 2 не сплачена та становить 106658,36 грн.

Суд вважає вимоги щодо стягнення основної заборгованості із відповідача 2 обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню в розмірі 106 658,36 грн.

Крім стягнення основної заборгованості позивач просить стягнути пеню із відповідача 1 в розмірі 160323 грн., та пеню із відповідача 2 в розмірі 10 000 грн., збитків від інфляції в розмірі 16 471,80 грн., та 3 % річних в розмірі 1993,64 грн.

Відповідно до п. 5.3 Договору купівлі продажу № 26/02, у випадку порушення строку оплати товару, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від несплаченої суми за кожен день прострочки.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно статті 624 ЦКУ, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов'язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою.

Позивачем надано розрахунок пені до позову відповідно до якого просить стягнути з відповідача 1 ( відповідно до договору поруки) - 1603, 23 грн. та із відповідача 2 пеню в розмірі 10 000 грн.

Представник відповідача 1 подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі.

. Контррозрахунку суми пені відповідачем 2 суду не надано. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договорів.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 1603,23 грн. із відповідача 1 та 10 000 грн. із відповідача 2 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача збитків від інфляції та 3% річних з простроченої суми, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 16471,80 грн. -збитків від інфляції та 1993,64 грн. - 3% річних, підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню із сторін пропорційно задовленим вимогам..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 78, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити .

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОПОСТАЧ ГРУП" ( 02660, м. Київ, вул.. Колекторна, буд. 3-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоенергопостач" ( 02095, м. Київ, вул.. Княжий Затон, буд. 9, літ. А, офіс 369, ) пеню в розмірі 1603 ( одна тисяча шістсот три) грн.., судовий збір у розмірі 27 ( двадцять сім) грн. 35 коп.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Межиріцький вітамінний завод" Публічного акціонерного товариства "Укрмедпром ( 26510, Кіровоградська обл.., Голванівський район, село Межирічка, вул.. Заводська, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоенергопостач" ( 02095, м. Київ, вул.. Княжий Затон, буд. 9, літ. А, офіс 369, ) основну заборгованість у розмірі 106 658 ( сто шість тисяч шістсот п'ятдесят вісім) грн.. 36 коп., пеню в розмірі 10 000 ( десять тисяч) грн.., збитки від інфляції в розмірі 16 471 ( шістнадцять тисяч чотириста сімдесят одну) грн.. 80 коп., 3 % річних в розмірі 1993 ( одна тисяча дев'ятсот дев'яносто три) грн.. 64 коп., судовий збір у розмірі 2707 ( дві тисячі сімсот сім) грн.. 21 коп.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання

повного рішення: 10.03.2015

Суддя Л.В. Прокопенко