КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2015 р. Справа№ 910/12268/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Сухового В.Г.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №05/1/3-13619-13 від 13.12.2013 року заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2013 року

у справі №910/122268/13 (суддя - Ващенко Т.М.)

за первісним

позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче

підприємство «Лазер»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Росукренерго»

про розірвання договору

за зустрічним

позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Росукренерго»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче

підприємство «Лазер»

про визнання права власності

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - 1.Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві

2. Київська міська рада

за участю Прокуратури міста Києва

за участю представників учасників провадження:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Гончарук А.М., довіреність б/н від 09.07.2013 року;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): не з'явились;

від третьої особи 1: Косинська О.М., довіреність №40-15-4951 від 17.10.2014 року;

від третьої особи 2: не з'явились;

від Прокуратури міста Києва: Жовтун Н.Б., посвідчення №019901 від 21.08.2013 року

ВСТАНОВИВ:

26.06.2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Лазер» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Росукренерго» про розірвання договору (а.с. 10-12 том 1).

В обґрунтування первісних позовних вимог позивач посилається на істотне порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Росукренерго» умов договору оренди майнового комплексу автозаправної станції №2 від 05.12.2012 року, а саме ненадання відповідачем правовстановлюючих документів на майновий комплекс автозаправної станції, який передавався в оренду за вказаним договором. Наведені обставини, на думку товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Лазер», викликають сумнів щодо дійсного власника об'єкта оренди, що, згідно ст.ст. 651, 653, 761 ЦК України, є підставою для визнання договору оренди майнового комплексу автозаправної станції №2 від 05.12.2012 року розірваним.

До початку розгляду місцевим господарським судом справи по суті від товариства з обмеженою відповідальністю «Росукренерго» надійшла зустрічна позовна заява до товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Лазер» про визнання права власності (а.с. 29-33 том 1).

Вимоги зустрічної позовної заяви ґрунтуються на тому, що ТОВ «Росукренерго» на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.2004 року придбало у ТОВ «ДЛ» автозаправну станцію за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 48-а, яку прийняла на свій баланс разом з відповідною документацією згідно акту прийому-передачі від 10.11.2014 року. В підтвердження права власності на автозаправну станцію за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 48-а ТОВ «Росукренерго» (відповідач у справі, позивач за зустрічним позовом) посилається на здійснення реконструкції автозаправної станції за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 48-а та виготовлення комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» технічного паспорту на вказаний об'єкт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2013 року зустрічну позовну заяву ТОВ «Росукренерго» прийнято до розгляду (а.с. 117).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 року в задоволені первісних позовних вимог відмовлено, зустрічний позов задоволено у повному обсязі. Визнано право власності ТОВ «Росукренерго» на нежитлову будівлю автозаправної станції літ. «А» площею 24 кв. м., нежитлову будівлю склад літ. «Б» площею 79, 3 кв. м., нежитлову будівлю навіс літ. «В» площею 135, 3 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ. вул. Мельникова, 48а. Стягнуто з ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Лазер» на користь ТОВ «Росукренерго» 1 720,50 грн - витрат по сплаті судового збору (а.с. 203-209 том 1).

Не погодившись із прийнятим рішенням, заступник прокурора міста Києва, 13.12.2014 року подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 року у справі № 910/12268/13 скасувати в частині задоволення зустрічних позовних вимог, та постановити в цій частині нове рішення про відмову в задоволені зустрічних позовних вимог (а.с. 220-224 том 1).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2013 року апеляційну скаргу №05/1/3-13619-13 від 13.12.2013 року заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2013 року було прийнято до провадження у складі колегії суддів: Сулім В.В. - головуючий суддя, судді: Рєпіна Л.О., Тарасенко К.В.

29.01.2015 року призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/122268/13 у зв'язку з відпусткою головуючого судді.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2015 року апеляційну скаргу №05/1/3-13619-13 від 13.12.2013 року заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2013 року у справі №910/12268/13 прийнято до провадження у новому складі колегії суддів та призначено розгляд справи на 23.02.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Сухового В. Г. на лікарняному, склад колегії суду змінено та визначено наступну колегію суддів: головуючий суддя - Жук Г. А., судді - Мальченко А. О., Руденко М. А.

У зв'язку з неявкою у судове засідання 23.02.2015 року представників третіх осіб та відповідача, розгляд апеляційної скарги відкладався на 16.03.2015 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 року у зв'язку з виходом судді Сухового В.Г. з лікарняного, для розгляду апеляційної скарги у справі №910/12268/13 визначено колегію суддів: Жук Г.А. - головуючий суддя, судді: Мальченко А.О., Суховий В.Г.

У судовому засіданні 16.03.2015 року прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, та з урахуванням поданої заяви №05/2/3-р-15 від 29.01.2015 року (вх. №09-12/59/15 від 29.01.2015 року а.с. 65 том 2) просив рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 року у справі № 910/12268/13 скасувати в частині задоволення зустрічних позовних вимог та припинити провадження у справі у зв'язку із припиненням юридичної особи - ТОВ «Росукренерго».

Представник позивача та третьої особи 1 в судовому засіданні 16.03.2015 року підтримали доводи заступника прокурора міста Києва та просили задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, присутніх представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів від 22.08.1995 № 888 Приватному підприємству «Мрія-І» надано у тимчасове короткострокове користування на умовах оренди земельні ділянки для експлуатації блоків АЗС, установлених згідно розпорядження від 22.09.1994 № 785 Представника Президента України у Шевченківському районі міста Києва, з наданням подальшого права користування землею за умови розробки і затвердження відповідних проектів розміщення АЗС по вул. Мельникова, 48а і по Глибочицькому проїзду (а.с. 34-35 том 1). На земельній ділянці по вул. Мельникова, 48а в місті Києві було побудовано АЗС контейнерного типу.

Відповідно до п. 3 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 року, АЗС поділяються на стаціонарні, пересувні та контейнерні. Контейнерні АЗС - установка для зберігання та відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і паливороздавальної колонки, зблокованих в єдиному контейнері. Контейнерні автозаправочні станції у випадках, не передбачених пунктом 3 цих Правил, використовуються до 01.07.1999 року.

У зв'язку з необхідністю приведення АЗС до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 року «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», ТОВ «Мрія-АЗС» отримало відповідні погодження та розпочало реконструкцію АЗС.

Так, згідно з витягом з протоколу № 4 від 24.03.1997 року засідання комісії Шевченківської районної державної адміністрації по розгляду питань на тимчасове розміщення торгівельних закладів, АЗС та рекламоносіїв, товариству «Мрія-І» надано дозвіл на розробку проектної документації на діючі АЗС, зокрема, по вул. Мельникова, 48а (а.с. 36 том 1).

На розробку проектної документації було отримано й інші необхідні погодження, зокрема: міської державної санітарно-епідеміологічної служби (лист від 03.04.1997 року № 984 а.с. 37 том 1), Київського міського управління земельних ресурсів (лист від 10.04.1997 року №10/4-01 а.с. 38 том 1), комісії по розгляду пропозицій щодо розміщення автозаправочних станцій у м. Києві (лист від 07.08.1998 року № 2202 а.с. 39 том 1), державної пожежної охорони (висновок від 31.03.1997 року №54/1/860 а.с. 40-41 том 1), державного комунального об'єднання по експлуатації автомобільних шляхів та споруд на них «Київміськгідрошляхміст» (лист від 22.04.1997 року № 24-07-30/12 а.с. 42 том 1), Управління державтоінспекції від 09.04.1997 року № 9/2018 а.с. 43 том 1.

Листом від 29.05.1999 року за №12682 (лист-дозвіл на проектні роботи) київська міська державна адміністрація (а.с. 52 том 1) надала товариству з обмеженою відповідальністю «Мрія-АЗС» дозвіл розробку проектної документації на реконструкцію автозаправної станції по вул. Мельникова 48а в Шевченківському районі м. Києва. На ім'я ТОВ «Мрія-АЗС» були видані містобудівний паспорт реєстраційний №806 та архітектурно-планувальне завдання № 806 (а.с. 59а-63,т.1).

В подальшому, відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомості від 19.07.1997 року ТОВ «Мрія-АЗС» продало, а ТОВ «ТТ-Торгтранс» придбало дві автозаправні станції по проїзду Глибочицькому та вул. Мельникова, 48а (а.с. 53 том 1).

Згідно додаткової угоди до договору купівлі-продажу нерухомості від 19.07.1997 року, ТОВ «ТТ-Торгтранс», як покупець є правонаступником всіх прав та обов'язків ТОВ «Мрія-АЗС» по його відносинах з Київською міською державною адміністрацією, Київської міською радою, іншими органами в питаннях проектування, реконструкції придбаних АЗС, а також щодо використання земельних ділянок (а.с. 54 том 1).

12.01.1999 року між ТОВ «ТТ-Торгтранс» (продавець за договором) та ТОВ «ДЛ» (покупець за договором) та АКБ «Мрія» (заставодержатель за договором) був укладений договір купівлі-продажу двох автозаправних станцій, які знаходяться по проїзду Глибочицькому, 4 та вул. Мельникова 48а, які ТОВ «ТТ-Торгтранс» придбало за договором купівлі-продажу нерухомості від 19.07.1997 року у ТОВ «Мрія-АЗС» (а.с. 55 том 1).

З метою подальшої реконструкції автозаправної станції по вул. Мельникова, 48а в м. Києві ТОВ «ДЛ» уклало договори від 06.06.2001 року № 421 та № 422 з Київським Головним управлінням архітектури та містобудування на розробку архітектурно-планувальних завдань та містобудівного паспорту, на виконання яких ТОВ «ДЛ» була проведена оплата. Проте, як вбачається з вищезазначеного, документація на реконструкцію автозаправної станції по вул. Мельникова, 48а в м. Києві була видана на ТОВ «Мрія-АЗС», як на замовника.

Враховуючі наведені розбіжності, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11.04.2003 року у справі № 2-3625/03 встановлено факт, за яким ТОВ «ДЛ», як замовнику, належить проектна документація, а саме: Містобудівний паспорт реєстраційний номер № 806, Архітектурно-планувальне завдання № 806 затверджене 27.06.01. ГУ архітектури та містобудування Київської міської державної адміністрації для проведення робіт з реконструкції автозаправної станції по вул. Мельникова 48-а в місті Києві (а.с. 58-59, том 1).

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2004 року між ТОВ «ДЛ» та ТОВ «Росукренерго» укладено договір купівлі-продажу № б/н (а.с.81-82, том 1), предметом якого є купівля-продаж АЗС за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 48а, майно якої складається з: блок-пункту, кіоску-господарського приміщення, диспетчерської, приєднувальної арматури, пультів управління, конструкцій бетонних по влаштуванню кіоску і АБП, укриттів для блок-пунктів, світлового табло, інвентаря в комплекті. Балансова вартість майна АЗС становить 79 500,00 грн. (п. 3.1 договору).

Згідно укладеного договору сторони підписали акт прийому-передачі автозаправочної станції від 10.11.2004 року, за яким ТОВ «ДЛ» передало, а ТОВ «Росукренерго» прийняло автозаправочну станцію по вул. Мельникова, 48а в м.Києві та відповідну документацію права власності на майно (АЗС а.с. 83 том1).

Додатковою угодою до Договору № б/н від 02.07.2004 року сторони визначили, що ТОВ «Росукренерго», як покупець, є правонаступником всіх прав та обов'язків ТОВ «ДЛ» по його відносинах з Київською міською державною адміністрацією, Київської міською радою, іншими органами в питаннях проектування, реконструкції придбаних АЗС, а також у використанні земельних ділянок (а.с. 84 том 1).

Як вбачається з листа Головного управління земельних ресурсів від 05.09.12. № 07-387/26667 земельна ділянка код 91:105:016 площею 793,02 кв.м по вул. Мельникова, 48а у Шевченківському районі міста Києва зареєстрована за ТОВ «ДЛ» на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування. Однак, документи, що посвідчують право власності на зазначену земельну ділянку, згідно вимог чинного законодавствам, у Головному управлінні не зареєстровані.

За твердженням ТОВ «Росукренерго» ним, на підставі отриманої від ТОВ «ДЛ» документації, була здійснена реконструкція АЗС, в підтвердження зазначеного до матеріалів справи додані договір підряду №117/11/2-06 від 06.11.2006 року та акт приймання-виконання будівельних робіт за листопад 2006 року (а.с. 122-133, том1) і станом на 10.05.2012 року Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» виготовлений технічний паспорт на нежитловий будинок (приміщення) за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 48а, згідно якого на земельній ділянці по вул. Мельникова, 48а розташовані: нежитлова будівля АЗС літ. «А» площею 24 кв.м, нежитлова будівля склад літ. «Б» площею 79.3 кв.м, нежитлова будівля навіс літ. «В» площею 135.3 кв.м. (а.с.87-92, том 1)

Таким чином, на думку відповідача за первісним позовом, у ТОВ «Росукренерго» виникло на законних підставах та безсумнівно право власності на автозаправочну станцію по вул. Мельникова, 48а, в м. Києві, що була установлена згідно розпорядження від 22.09.1994 року № 785 Представника Президента України у Шевченківському районі міста Києва та реконструйована на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 року «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами».

Проте, заступник прокурора наголошує на тому, що ТОВ «Росукренерго» здійснено реконструкцію АЗС без дозвільних документів, без належного оформлення прав на земельну ділянку і спірне нерухоме майно у визначеному законом порядку до експлуатації не прийнято. Тобто спірну нерухомість реконструйовано самочинно, тому правові підстави для визнання права власності на неї за товариством «Росукренерго» відсутні.

Законом України «Про архітектурну діяльність» визначено органи виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, які формують та реалізують державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи. У місті Києві такий контроль здійснює Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві (далі - Інспекція).

Згідно ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, яка діяла на час реконструкції у 2006 році АЗС) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій». Відтак, заінтересовані особи у порядку, визначеному цим законом, зобов'язані отримати дозвіл на будівництво.

Відповідно до ч.ч 13-14 ст. 24 «Про планування і забудову територій» (в редакції, діючій на час реконструкції у 2006 році АЗС) дозвіл на будівництво об'єкта містобудування не є документом, що засвідчує право власності чи право користування (оренди) земельними ділянками. Дозвіл на будівництво об'єкта містобудування не дає права на початок виконання будівельних робіт без одержання відповідного дозволу місцевої інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Частинами 2-3 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції від 29.08.2006 року ) унормовано, що архітектор - автор проекту або уповноважена ним особа бере участь у прийнятті в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта архітектури та підписує відповідний акт. Без підпису архітектора - автора проекту або уповноваженої ним особи такий акт є недійсним.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 12 вищезазначеного Закону, на кожний завершений будівництвом об'єкт архітектури і до його прийняття в експлуатацію складається архітектурно-технічний паспорт об'єкта архітектури. Архітектурно-технічний паспорт об'єкта архітектури складається генеральним проектувальником об'єкта архітектури за участю підрядника і затверджується органом містобудування та архітектури.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що порядок, встановлений чинним на листопад 2006 року законодавством, для здійснення реконструкції та введення в експлуатацію придбаної АЗС по вул. Мельникова, 48 а, у м. Києві, передбачає отримання дозволу на будівництво; розробку та затвердження архітектурно-технічного паспорту; введення об'єкту в експлуатацію, про що складається відповідний акт.

Згідно зі ст.331 ЦК України якщо договором чи законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Разом із тим, матеріали справи свідчать про те, що ТОВ «Росукренерго» не зверталося з приводу надання дозвільних документів на виконання будівельних робіт із реконструкції АЗС та прийняття до експлуатації закінченого будівництвом об'єкту за вказаною адресою.

За приписами ч.1 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка по вул. Мельникова, 48 а у м. Києві у власності чи користуванні ТОВ «Росукренерго» не перебуває, а без правовстановлюючих документів на землю товариство не є особою, за якою можливо визнати право власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості.

З положень ч.3 ст.376 Цивільного кодексу України вбачається, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішення суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, слід встановити, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Разом з цим, відповідачем під час розгляду справи у місцевому господарському суді не надано жодних правовстановлюючих документів за ТОВ «Росукренерго» на земельну ділянку за адресою м. Київ, вул. Мельникова, 48а, на якій знаходиться реконструйована АЗС.

Одночасно, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що визнання права власності на незавершений об'єкт самочинного будівництва (який не введений у встановленому порядку в експлуатацію) не допускається, оскільки це суперечить змісту як частини третьої статті 376, так і статті 331 ЦК.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що право на земельну ділянку, за адресою вул. Мельникова, 48а у м.Києві за ТОВ «Росукренерго» належним чином не оформлене, спірне майно на час розгляду справи в суді у встановленому законом порядку до експлуатації не прийнято, державної реєстрації права власності на нього не проведено.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для визнання права власності на АЗС, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 48а, за ТОВ «Росукренерго», а відтак про необхідність скасування рішення Господарського суду міста Києва в частині задоволення зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Росукренерго» до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Лазер» про визнання права власності.

Разом з тим, в процесі розгляду справи судом апеляційної інстанції від ліквідатора ТОВ «Росукренерго» та заступника прокурора міста Києва надійшли клопотання про припинення провадження у справі (а.с. 50, 61-62, 65).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, який міститься в матеріалах справи (а.с. 51-53), 14.10.2014 року до Єдиного державного реєстру внесено запис щодо припинення юридичної особи - ТОВ «Росукренерго» за судовим рішенням, у зв'язку з визнанням його банкрутом.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про припинення провадження у справі за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Росукренерго» до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Лазер» про визнання права власності.

Одночасно, звертаючись з первісними позовними вимогами про розірвання договору оренди майнового комплексу автозаправної станції №2 від 05.12.12 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Лазер» посилається на те, що відповідачем за первісним позовом не було пред'явлено товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Лазер» правовстановлюючого документу на майновий комплекс автозаправної станції, переданого в оренду, що, на думку позивача за первісним позовом, ставить під сумнів належність відповідачу об'єкта оренди за спірним договором, є істотним порушенням умов договору, у зв'язку з чим укладений договір оренди №2 від 03.12.2012 року підлягає розірванню.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.12.2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Росукренерго» (орендодавець за договором, відповідач за первісним позовом) та товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Лазер» (орендар за договором, позивач за первісним позовом) укладено договір оренди майнового комплексу автозаправної станції №2, відповідно до п.1.1. якого орендодавець передав, за плату у тимчасове користування, а орендар прийняв в тимчасове користування майновий комплекс автозаправної станції, що належить орендодавцю і розташований за адресою: м. Київ, вул. Мельникова, 48-а (а.с. 13-15 том 1).

Майно АЗС складається з: автозаправної станції літ. «А» площею 24 кв.м, нежитлової будівлі складу літ. «Б» площею 79,3 кв.м, нежитлової будівлі навісу літ. «В» площею 135,3 кв.м, з'єднуючої арматури, пультів управління, світлого табло у кількості 2 шт., табло на магістралях у кількості 2 шт., та інвентаря в комплекті (п. 1.2 Договору).

Строк дії договору сторонами погоджено у п. 6.1 з 05.12.2012 року по 05.12.2013 року.

Пунктом 6.5 договору встановлено, що якщо інше прямо не передбачено Договором або чинним законодавством України, Договір може бути розірвано тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до Договору.

Згідно з п. 6.6 договору, він вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до договору, якщо інше не встановлено в самій додатковій угоді, договорі чи чинним законодавством України.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 3 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що доводи позивача за первісним позовом щодо відсутності у товариства з обмеженою відповідальністю «Росукренегро» правовстановлюючих документів на майновий комплекс автозаправної станції, переданої в оренду, та його сумніви щодо належності об'єкта оренди саме орендодавцю можуть бути підставами для визнання договору недійсним, з огляду на порушення вимог ст. 761 ЦК України, однак такі обставини не можуть вважатись «істотним порушенням договору» у розумінні ст. 651 ЦК України, а відтак бути підставою для розірвання договору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у задоволенні первісного позову про розірвання договору слід відмовити, однак з інших мотивів, ніж ті, на які посилався суд першої інстанції в мотивувальній частині при прийнятті оскаржуваного рішення.

З урахуванням наведеного, а також абзацу 5 п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» (із змінами і доповненнями), колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у даній справі в частині відмови у задоволенні первісного позову слід залишити без змін із вищевикладених мотивів.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку про скасування рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2013 року в частині задоволення вимог зустрічної позовної заяви про визнання права власності та задоволення апеляційної скарги заступника прокурора міста Києва.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 99, 101, 102, п. 3 ч. 1 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу №05/1/3-13619-13 від 13.12.2013 року заступника прокурора міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2013 року задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2013 року у справі №910/12268/13 скасувати в частині задоволення зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Росукренерго» до товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Лазер» про визнання права власності на майновий комплекс АЗС, розташований за адресою м.Київ, вул. Мельникова, 48а.

3. Припинити провадження у справі за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Росукренерго» до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Лазер» про визнання права власності.

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2013 року у справі №910/12268/13 залишити без змін.

5. Справу № 910/12268/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді В.Г. Суховий

А.О. Мальченко