ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2015 р. Справа № 914/3863/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Гнатюк Г.М.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Городоцький завод "Будматеріали" (надалі ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали") б/н від 20.01.2015р. (вх.№ЛАГС 01-05/448/15 від 27.01.2015р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 02.12.2014р.

у справі № 914/3863/14

за позовом: приватного підприємства "Укрінвесткапітал" (надалі ПП "Укрінвесткапітал"), м. Львів

до відповідача-1: ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали", с. Городок, Рівненський район, Рівненська область

до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "Укр-вуглепром" (надалі ТзОВ "Укр-вуглепром"), м. Львів

про стягнення 274 006,62 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Косик Т.О. - представник ( довіреність б/н від 03.09.2014р.);

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 02.12.2014р. у справі № 914/3863/14 (суддя Матвіїв Р.І.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" на користь ПП "Укрінвесткапітал" 217 015,03 грн. основного боргу, 4 566,23 грн. 3% річних, 32 552,24 грн. інфляційних втрат, 17 807,12 грн. пені та 5 422,62 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Стягнуто з ТзОВ "Укр-вуглепром" на користь ПП "Укрінвесткапітал" 254,13 грн. боргу та 2,72 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Відмовлено у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" 2 066,00 грн. інфляційних втрат і стягнення з ТзОВ "Укр-вуглепром" 19,87 грн. боргу.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сума основного боргу підтверджується матеріалами справи, в свою чергу відповідачем-1 належними та допустимими доказами не спростована. Здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення штрафних санкцій, суд дійшов висновку про часткове їх задоволення. На підставі ст.554 ЦК України та умов договору № 06/05/2013 від 06.05.2013р. суд стягнув з відповідача-2 суму основного заборгованості в розмірі 254,13 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено необ'єктивне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким в частині задоволення позовних вимог до ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" відмовити повністю. Зокрема, скаржник заперечує отримання від позивача вугілля, крім того, стверджує, що документи, передбачені договором № 060513-001 між сторонами не укладалися, а наявні в матеріалах справи видаткові накладні не підписані зі сторони відповідача та не скріпленні його печаткою.

Автоматизованою системою документообігу суду від 27.01.2015р. дану справу розподілено до розгляду судді - доповідачу Кравчук Н.М.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2015р. у склад колегії суддів для розгляду справи №914/3863/14 введено суддів Гнатюк Г.М. та Мирутенка О.Л.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2015р. поновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.02.2015р.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 11.02.2015р., у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Гнатюк Г.М. в склад колегії суддів внесено зміни, замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю Якімець Г.Г.

Ухвалою суду від 12.02.2015р. розгляд справи відкладено на 05.03.2015р.

У зв'язку із перебуванням судді Мирутенка О.Л. у відпустці, розпорядженням в.о. голови Львівського апеляційного господарського суду від 05.03.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів для розгляду справи № 914/3863/14, замість судді Мирутенка О.Л. введено суддю Гнатюк Г.М.

Представником ПП "Укрінвесткапітал" через канцелярію суду було подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (зареєстроване в канцелярії суду за вх №01-01/950/15 від 11.02.2015р.), в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечила з мотивів, наведених в письмовому відзиві (зареєстрований в канцелярії суду за вх№01-04/847/15 від 09.02.2015р.), просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підтвердження своїх доводів представником позивача було надано для огляду в судовому засіданні оригінали спірних видаткових накладних, акту звірки взаєморозрахунків та довідку з ПАТ «Банк Форум» № 1610/1100 від 23.09.2014р., які були оглянуті колегією суддів.

ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило, причини неявки не повідомило, у письмових пояснення до апеляційної скарги, які надійшли на адресу суду 23.02.2015р. (вх № ЛАГС01-04/1228/15) просить суд апеляційну скаргу задоволити.

Крім того, представником відповідача-1 було надіслано на адресу суду клопотання про ознайомлення із матеріалами справи та про відкладення розгляду апеляційної скарги (зареєстроване за вхЛАГС№01-04/1493/15 від 04.03.2015р.).

Частина 2 ст. 22 ГПК України надає сторонам право, зокрема, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази.

Враховуючи, що ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" було належним чином повідомлено про дату час і місце розгляду справи, проте, своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи не скористалося.

Разом з тим, частина 3 вказаної статті зобов'язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу.

Проаналізувавши дане клопотання в частині відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає його необґрунтованим, оскільки сторона не позбавлена права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з нею трудовими відносинами. Крім того, на сторону покладається обов'язок доведення тих чи інших обставин, на які вона посилається в своєму клопотанні. Всупереч зазначеному, відповідачем-1 не долучено жодних доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин. З огляду на викладене, а також на обмеженість процесуальних строків для розгляду спору, суд відхиляє клопотання ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" про відкладення розгляду справи.

ТзОВ "Укр-вуглепром" також участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечило, хоча належним чином було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" у відсутності представників відповідачів.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

06.05.2013р. між ПП "Укрінвесткапітал" (постачальник) та ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" (покупець) було укладено договір поставки продукції №060513-001, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити тонкі відходи вуглезбагачення (вугілля не поіменоване в алфавіті (вугільна фракція дрібнодисперсна) шлам вугільний) в загальній кількості 500 тонн (а.с. 22-24).

Відповідно до п.2.3 договору остаточна вартість договору визначається із сум вартості фактично поставленого постачальником та прийнятого покупцем товару відповідно до вимог даного договору.

Продавець починає відвантаження товару після отримання письмової заявки покупця. Допускається передача заявки як по електронній пошті, так і в оригіналі поштою (п. 3.1 договору).

Пункт 4.4 договору передбачає, що на поставлений товар постачальник надає покупцеві наступні документи: рахунок-фактуру; видаткову накладну; інші документи, визначені законодавством та/або згодою сторін.

На виконання умов договору ПП "Укрінвесткапітал" поставило ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" продукцію на загальну суму 355 699,63 грн., що підтверджується видатковими накладними №8 від 27.05.2013р. на суму 15 684,60 грн., №37 від 25.06.2013р. на суму 9 180,00 грн., № 40 від 01.07.2013р. на суму 9 180,00 грн., №41 від 03.07.2013р. на суму 32 250,00 грн., № 71 від 18.07.2013р. на суму 32 213,00 грн., №82 від 15.08.2013р. на суму 31 554,20 грн., №84 від 21.08.2013р. на суму 31 369,20 грн., №116 від 27.09.2013р. на суму 16 185,33 грн., №140 від 18.10.2013р. на суму 51 860,65 грн., №164 від 18.11.2013р. на суму 5 880,00 грн., №165 від 20.11.2013р. на суму 51 461,33 грн., №173 від 16.12.2013р. на суму 34 4400,66 грн., №174 від 17.12.2013р. на суму 34 440,66 грн., які підписані представниками та скріплені печатками сторін (а.с. 25-37).

Проте, покупець свої зобов'язання щодо оплати за поставлену продукцію виконав частково, розрахувався лише на суму 138 684,60 грн., що підтверджується довідкою ПАТ "Форум Банк" від 23.09.2014р., згідно якої за період з 06.05.2013р. по 22.09.2014р. на рахунок позивача від відповідача-1 надійшли кошти у розмірі 138 684,60 грн. із призначенням платежів "оплата за відходи вуглезбагачення", "за агреліт", "за вугілля" (а.с. 40).

31.12.2013р. між ПП "Укрінвесткапітал" та ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" було підписано акт звірки взаєморозрахунків, з якого вбачається, що заборгованість відповідача на користь позивача по договору № 060513 від 06.05.2013р. становить 227 015,03 грн. (а.с.38-39). Проте, в акті звірки розрахунків не враховано оплати, проведеної ТзОВ «Городоцький завод «Будматеріали» на користь позивача 23.01.2014 р. в сумі 10 000,00 грн., в зв'язку з чим заборгованість відповідача -1 перед позивачем становить 217 015,03 грн.

Крім того, 06.05.2013р. між ПП "Укрінвесткапітал" (кредитор) та ТзОВ "Укр-вуглепром" (поручитель) було укладено договір поруки №06/05/2013, відповідно до умов якого у випадку невиконання чи неналежного виконання ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" (боржником) своїх зобов'язань перед кредитором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань боржником по оплаті вартості продукції, поставленої кредитором в межах ліміту відповідальності поручителя, а саме у розмірі, що дорівнює 0,1% від заборгованості боржника згідно з договором поставки продукції №060513-001 від 06.05.2013р. (а.с. 45).

Відповідно до п. 3.2 договору поруки при отриманні вимоги кредитора поручитель зобов'язаний в триденний строк сплатити кредитору суму в розмірі 0,1% від боргу боржника шляхом перерахування цієї суми на розрахунковий рахунок кредитора.

14.08.2014р. позивач надіслав на адресу відповідача-1 претензію-вимогу №14/08/2014 про сплату заборгованості в розмірі 217 015,03 грн. (а.с. 41-44), яка була залишена останнім без відповіді та задоволення.

26.09.2014р. позивач надіслав відповідачу-2 вимогу про сплату заборгованості в розмірі 217,02 грн. (а.с. 46-47), яка була залишена останнім без відповіді та задоволення.

Враховуючи невиконання відповідачами своїх договірних зобов'язань, позивач звернувся за захистом свого порушеного права та інтересу до суду.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Господарським кодексом України (ст. 175 ГК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містяться в ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 693 ЦК України).

Договором сторони визначили умови розрахунків, а саме відповідно до п. 5.1 покупець здійснює оплату за поставлений товар згідно з виставленим продавцем покупцеві рахунком впродовж 10 робочих днів з дати отримання товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний в договорі і рахунках.

Статтями 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи встановлені обставини та положення вищевказаних норм права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині стягнення з відповідача-1 на користь позивача основної заборгованості у розмірі 217 015,03 грн.

В свою чергу, ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" належними та допустимими доказами вказаної заборгованості не спростувало. Посилання скаржника на те, що спірні видаткові накладні не є належними доказами, оскільки зі сторони ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" не підписувалися та не скріплювалися його печаткою, колегія суддів вважає безпідставним, так як оригінали видаткових накладних з підписами та мокрими печатками сторін були оглянуті судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 05.03.2015р.

Щодо заперечення ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" факту отримання вугілля згідно договору № 060513-001, то колегія суддів зазначає, що предметом розгляду даного спору є заборгованість за поставлені позивачем та отримані відповідачем-1 тонкі відходи вуглезбагачення згідно умов договору № 060513-001 від 06.05.2013р.

Частиною 1 ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Договором (пп 6.3) сторони встановили, що покупець за прострочення термінів розрахунку за поставку товарів сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки за кожен день прострочення від суми боргу та відшкодовує завдані цим збитки понад неустойку.

Як вбачається з конкретизованого розрахунку пені, позивачем нараховано пеню в розмірі 17 807,12 грн. за період з 24.01.2014р.-23.07.2014р. (а.с. 20-21).

З огляду на вищенаведене та, враховуючи факт прострочення оплати товару, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення вимоги позивача в частині стягнення 17 807,12 грн. пені.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом вказаної статті нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (лист ВСУ «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» від 01072014р.).

Як вбачається з конкретизованого розрахунку, позивачем нараховано 3% річних в розмірі 4 566,23 грн. та інфляційні втрати в розмірі 34 618,24 грн. за період з 24.01.2014р.-06.10.2014р. (а.с. 20).

Суд першої інстанції, здійснивши власний перерахунок заявлених позивачем вимог про стягнення інфляційних нарахувань, прийшов до висновку про часткове їх задоволення на суму 32 552,24 грн., в решті 2 066,13 грн. відмовлено.

Проте, колегія суддів, здійснивши перерахунок інфляційних нарахувань за допомогою системи «Ліга «Закон»», прийшла до висновку про правильність здійснення позивачем розрахунку інфляційних втрат на суму 34 618,24 грн. за період з 24.01.2014р.-06.10.2014р.

Відтак, з огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 4 566,23 грн. та інфляційних втрат в розмірі 34 618,24 грн. за період з 24.01.2014р.-06.10.2014р. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Отже, загальна сума, яка підлягала б до стягнення з відповідача-1 на користь позивача становить 274 006,62 грн. (217 015,03 грн. + 4 566,23 грн. + 34 618,24 грн. +17 807,12 грн.). Проте, в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з ТзОВ «Городоцький завод «Будматеріали» лише 273 732,62 грн. боргу. (за мінусом 0,1% боргу , покладеного на поручителя), тому позовні вимоги заявлені до відповідача-1 підлягають до задоволення в розмірі 273 732,62 грн.

Стосовно позовних вимог, заявлених до відповідача 2, суд зазначає наступне.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Договором поруки № 06/05/2013р. від 06.05.2013р. не передбачено іншого виду поруки, відповідно відповідачі у даній справі є солідарними боржниками.

У п.2.2 договору визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань боржником по оплаті вартості продукції, поставленої кредитором в межах ліміту відповідальності поручителя, а саме у розмірі, що дорівнює 0,1% від заборгованості боржника згідно з договором поставки продукції № 060513-001 від 06.05.2013р.

Відповідно до п.3.1-п.3.2 договору поруки у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, кредитор має право звернутися до поручителя з вимогою про виконання таких зобов'язань в межах ліміту відповідальності поручителя. При отриманні вимоги кредитора поручитель зобов'язаний в триденний строк сплатити кредитору суму в розмірі 0,1% від боргу боржника шляхом перерахування цієї суми на розрахунковий рахунок кредитора.

Як зазначалося вище, 22.09.2014р. позивачем було надіслано відповідачу-2 вимогу про сплату заборгованості, проте була залишена останнім без відповіді та задоволення.

Зі змісту відзиву на позовну заяву № 27/11/2014 від 27.11.2014р. вбачається, що ТзОВ "Укр-вуглепром" визнає вимоги позивача та зобов'язується в місячний термін оплатити суму в розмірі 274,00 грн. (а.с. 67).

Проте, в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем-2 даної суми.

З огляду на викладене та відповідно до встановлених вище сум: основного боргу - 217 015,03 грн., 3% річних - 4 566,23 грн. та інфляційних втрат в розмірі 34 618,24 грн. заборгованість за договором поставки становить 256 199,50 грн. Враховуючи правову природу пені, яка не є основною заборгованістю, суд апеляційної інстанції вважає, що до стягнення з відповідача-2 (поручителя) на користь позивача підлягає 256,19 грн. (0,1%).

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеній нормі права, не подано доказів, які б спростовували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід частково скасувати.

Як зазначено у ч. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013р. вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має виходити, зокрема, з того, що у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" б/н від 20.01.2015р. залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 02.12.2014р. у справі № 914/3863/14 частково скасувати.

3. Позовні вимоги заявлені до ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" задоволити повністю.

4. Стягнути з ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали" (35331, Рівненська обл., Рівненський район, с. Городок, вул. Б.Штейнгеля, 88, ) на користь ПП "Укрінвесткапітал" (79053, м. Львів, вул. В.Великого, 16, ) 273 732,62 грн. боргу та судового збору за подання позовної заяви в розмірі 5 474,64 грн.

5. Позовні вимоги, заявлені до ТзОВ "Укр-вуглепром" задоволити частково.

6. Стягнути з ТзОВ "Укр-вуглепром" (79026, м Львів, вул. Ак. Лазаренка, 1а, ) на користь ПП "Укрінвесткапітал" (79053, м. Львів, вул. В.Великого, 16, ) 256,19 грн. боргу та судового збору за подання позовної заяви в розмірі 5,17 грн.

7. Відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з ТзОВ "Укр-вуглепром" 17,81 грн. боргу.

8. Сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 719,41 грн. залишити за ТзОВ "Городоцький завод "Будматеріали".

9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

10. Справу передати до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Гнатюк Г.М.

Якімець Г.Г.