ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 Справа № 920/114/15

Господарський суд Сумської області у складі: головуючого - судді Рунової В.В.,

при секретарі Осокіній А.М.,

за участю представників:

позивача - Демчук О.В.

відповідача - Шило О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/114/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт», м.Шостка Сумської області

про стягнення 1148813,98 грн.,

встановив:

В судовому засіданні 12.03.2015р. оголошено перерву до 11:20 год. 19.03.2015р.

До господарського суду звернулося ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з позовом до ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» про стягнення 1148813,98 грн. заборгованості по договірним зобов'язанням, в тому числі: 157947,19 грн. 3% річних, 990866,79 грн. інфляційних збитків.

05.03.2015р. від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та заява про відстрочку виконання рішення на 60 місяців. За змістом відзиву відповідач фактично визнав позовні вимоги та зазначив, що не мав вчасно сплачувати за газ через скрутне матеріальне становище підприємства.

19.09.2015р. від позивача до суду надійшло заперечення на заяву про відстрочку виконання рішення. У зазначеному запереченні позивач наголошує на відсутності підстав для задоволення заяви у зв'язку з чим просить суд відмовити у задоволенні вимог відповідача щодо відстрочки виконання рішення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримує позицію відповідача викладену у раніше поданих відзиві і заяві та просить суд відстрочити виконання рішення на 60 місяців.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

28 грудня 2012 року між позивачем - Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та відповідачем - ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» було укладено договір купівлі - продажу природного газу №13/2628-ТЕ-29 (а.с.18-25).

Відповідно до п.1 (п.п.1, п.п.2) Договору №13/2628-ТЕ-29 позивач зобов'язувався передати відповідачу природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками, а відповідач - прийняти та оплатити поставлений природний газ.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Договір №13/2628-ТЕ-29 від 28.12.2012р. за своєю правовою природою є договором купівлі - продажу, підписаний повноважними представниками сторін, відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 628, 639, 837 Цивільного кодексу України щодо змісту та форми договору, не розірваний сторонами та не визнаний недійсним в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповідно до актів прийому-передачі природного газу, позивач з січня 2013 року по грудень 2013 року передав відповідачу, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 39581292,35 грн. (а.с.26-44).

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 6.1 договору №13/2628-ТЕ-29 оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 - го числа місяця наступного за місяцем поставки.

Природний газ на загальну суму 39581292,35 грн. відповідачем було оплачено у повному обсязі, але з порушенням строків встановлених п. 6.1 договору №13/2628-ТЕ-29.

Зазначені обставини не оспорюються сторонами у справі.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п.3 ч.1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до вимог статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна надати докази в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи, в тому числі, випискою по операціях по договору з відповідачем (а.с.46,47), перевіреними судом розрахунками позивача (а.с.9-17) підтверджується факт несвоєчасних розрахунків відповідачем за спожитий по договору №13/2628-ТЕ-29 природний газ та правомірність нарахування позивачем 157947,19 грн. 3% річних, 990866,79 грн. інфляційних збитків.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду на 60 місяців, суд зазначає наступне.

Свою заяву відповідач мотивує скрутним матеріальним становищем підприємства - відповідача, зокрема наявністю у ДП "Енергоринок" заборгованості перед відповідачем у розмірі 38275,9 тис. грн. Крім того, відповідач зазначає, що заборгованість споживачів теплопостачання станом на 24.02.2015р. становить 23351,1 тис. грн. Також відповідач наголошує, що у складі споживачів теплової енергії підприємства ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" населення складає 82%, бюджетні організації 15%, а госпрозрахункові підприємства 3%.

Відповідно до ч.1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Пунктом 7.2 Постави Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17 жовтня 2012 року N 9 судам роз'яснено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд бере до уваги, як фінансовий стан відповідача, так і позивача збитки якого за 9 місяців 2014 року становлять 62474671 тис. грн., що підтверджується звітом про фінансові результати ПАТ НАК "Нафтогаз України". Суд наголошує, що спір виник внаслідок винних дій відповідача, що виражалися у несвоєчасності проведення розрахунків з позивачем за природний газ.

Наведені відповідачем доводи щодо тяжкого фінансового стану, відсутності коштів, - не можуть бути виключними обставинами, які б були підставою для відстрочення виплати боргу, оскільки такі обставини виникли внаслідок власної господарської діяльності відповідача, а не внаслідок незалежних від нього обставин.

При цьому суд зауважує, що обов'язок доведення обставин, на які посилається ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" в обґрунтування своїх вимог, покладається саме на відповідача, який згідно з вимогами ч. 3 ст. 22, ст. ст. 33, 34 ГПК України повинен вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи з поданням належних та допустимих доказів.

Відповідачем не доведено наявності обставин, які ускладнюють виконання боржником судового рішення або роблять його неможливим. Крім того, відповідач не обґрунтував необхідність надання відстрочки саме на 60 місяців.

Суд, бере до уваги наявність значних інфляційних процесів у економіці держави, які ставлять під загрозу повне та фактичне виконання (при тій самій ціні національної валюти, що й на даний час) рішення суду через 60 місяців.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладання на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності. Наявність заборгованості перед відповідачем інших осіб, незадовільний фінансовий стан не є підставою для розстрочення або відстрочення виконання рішення.

За приписами ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 р. № 16-рп/2009 виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України рішення суду, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не довів належними та допустимими доказами наявність виключних обставин, які можуть бути підставою для надання відстрочки по виконанню рішення суду, суд не вбачає підстав для надання відповідачу відстрочки виконання рішення.

Частиною 7 статті 84 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 22976,28 грн. судового збору, що було сплачено останнім при зверненні до суду.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (41100, Сумська область, м.Шостка, вул.Гагаріна,1, ід. код 34113412) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ід. код 20077720) заборгованість за прострочення розрахунків за договором купівлі - продажу природного газу №13/2628-ТЕ-29 від 28.12.2012р. у розмірі 1148813,98 грн., в тому числі: 990866,79 грн. інфляційних збитків, 157947,19 грн. трьох відсотків річних; а також витрати по сплаті судового збору в даній справі у сумі 22976,28 грн.

У задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 20.03.2015р.

Суддя (підпис) В.В. Рунова