номер провадження справи 2/138/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2015 Справа № 908/5839/14

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства "Донецька залізниця", м. Донецьк (тел. (0622) 19-44-00, 19-44-50, факс: (0622) 91-54-59, адреса електронної пошти:direction@ railway.dn.ua)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м.Краснормійськ, Донецька область тел.(0623)52-11-96,адреса електронної пошти:

про стягнення 24170,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Малиновський Д.В., довіреність №5 від 02.01.2015р.;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернулося Державне підприємство "Донецька залізниця" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" про стягнення штрафу у розмірі 24170,00 грн. за неправильне зазначення у залізничній накладній №49434129 маси вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 18.06.2014 року на адресу ПАТ МК «Азовсталь» ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" відвантажило концентрат вугільний у вагонах № 60445655 та № 60100161 вагою відповідно: нетто 70000кг, тара 22600кг та нетто 69000, тара 20900кг. Однак при зважуванні цих вагонів на станції призначення за заявкою вантажоодержувача залізницею виявлена невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у залізничній накладній.

Згідно ст. 122 Статуту залізниць України та п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. № 863/5084, за невірно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Згідно залізничної накладної № 49380371 загальна сума провізної плати за вагон № 95677852 складає 9496,00 грн. Звідси сума штрафу складає 9496,00 грн. х 5 = 47480,00 грн., яку позивач просить стягнути в даному позові.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 3, 10. Закону України «Про залізничний транспорт», ст.307 Господарського кодексу України, ст. ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статуту залізниць України.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.12.2014 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/138/14 та призначено розгляд справи на 10.02.2015р. Ухвалою від 06.02.2015р. у зв'язку з перебуванням судді Мойсеєнко Т.В. на лікарняному, розгляд справи перенесено на 17.02.2015р.

В судовому засіданні 17.02.2015р. представник відповідача у судовому засіданні подав письмове клопотання про продовження розгляду справи строком на 15 днів для надання додаткових доказів.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування своїх доводів відповідач послався на винятковість обставин, в яких опинилось підприємство відповідача, на те, що все майно ДП «Донецька залізниця» відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1284-р від 29.12.2014р. передано ДП «Придніпровська залізниця» та ДП «Південна залізниця», а отже позивач ДП ««Донецька залізниця» фактично припинило існувати. Крім того, ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» знаходиться в зоні проведення АТО, що дуже негативно впливає на його господарську діяльність та фінансове становище. Перевезення вантажу у спірних вагонах відбувалось в період з 13.06.2014р. по 18.06.2014р., коли проводились воєнні дії, тому відповідач вважає, що під час перевезення було здійснено викрадення вантажу. Отже, відповідальність повинна в даному випадку нести залізниця, а не відповідач. Також останній наголосив на тому, що ніяких негативних наслідків для позивача невідповідність ваги вантажу у спірних вагонах не спричинила.

Ухвалою суду від 17.02.2015р. строк розгляду справи продовжено до 04.03.2015р. та відкладено розгляд справи на 04.03.2015р.

В судовому засіданні 04.03.2015 р. був присутній представник відповідача. За його заявою розгляд справи здійснювався без фіксації технічними засобами.

У судовому засіданні представник відповідача, посилаючись на ст.233 ГК України, ст.83 ГПК України просив врахувати важкий фінансовий стан відповідача і складну фінансову ситуацію, яка склалась в наслідок проведення воєнних дій, та просив зменшити розмір штрафу до однократного розміру провізної плати, яка складає 4834грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи у зв'язку з неможливістю здійснення поштою поштових відправлень у м. Донецьк, позивач повідомлений шляхом направлення ухвали на електронну пошту залізниці: direction@ railway.dn.ua, також шляхом направлення телефонограми за відомими суду засобами телефонного зв'язку позивача, про що свідчать наявні у справі витяг з журналу реєстрації телефонограм і журналу реєстрації електронних поштових відправлень.

Згідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/2052/14 від 01.12.2014р., якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд дійшов висновку, що спір може бути розглянутий за відсутністю представника позивача.

В судовому засіданні 04.03.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, судом встановлено наступне.

13.06.2014 року на адресу ПАТ МК «Азовсталь» ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" за залізничною накладною № 49434129 зі станції Удачна відправило концентрат вугільний навалом у вагонах № 60445655 та № 60100161 до станції Сартана Донецької залізниці.

Згідно даних накладної маса вантажу складає у вагоні № 60445655 нетто 70000кг, тара 22600кг та у вагоні № 60100161 нетто 69000, тара 20900кг.

На підставі заявки вантажоодержувача на станції призначення Сартана було здійснене комісійне зважування вагонів № 60445655 та № 60100161 з розчепленням на 150 тонних вагонних вагах вантажоодержувача (держповірка 28.08.2013р.).

Комісійним переваженням вагонів встановлено, що по документу вага вагону №60445655 нетто 70000кг, тара 22600кг, а вага вагону № 60100161 нетто 69000, тара 20900кг. Фактично виявилось при зважуванні вагону № 60445655 брутто 74100 кг, тара за документами 222600кг, нетто 51500 кг, що на 18500 кг менше ваги, зазначеної в документі. При зважуванні вагону № 60100161 фактично виявилось брутто 75450, тара за документами 20900, нетто 54550, що на 14450кг менше ваги, зазначеної в документі. Вагони переважувались двічі.

У технічному відношенні вагони справні, вантаж маркований згідно документу поперечними смугами.

Для засвідчення цього факту було складено комерційний акт БН №722329/139 від 18.06.2014 р. Акт підписаний начальником станції залізниці, прийомоздавальником, начальником вантажного району та вантажоотримувачем.

При видачі вантажу на станції призначення різниці проти відомостей комерційного акту станції Сартана Донецької залізниці не виявлено, що підтверджується відміткою станції призначення в залізничній накладній.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом. На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктом 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Відповідно до п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. N 644, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, зокрема графи «Маса вантажу», якщо вона визначена відправником, та «Спосіб визначення маси».

Згідно з п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг вказується в накладній.

У залізничній накладній № 49434129 зазначено, що вантаж завантажено вантажовідправником, яким є ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" (відповідач у справі). Відповідальний за навантаження зам.начальника Аркашева Ю.А. Маса визначена на вагонних вагах (150т).

Відповідно до п.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідаль-ність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Отже, залізниця має право перевіряти правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, як на станції відправлення, так під час перевезення та на станції призначення, проте не зобов'язана перевіряти масу вантажу при прийнятті до перевезення у всіх вагонах. Натомість нормою ст. 24 Статуту залізниць України встановлено, що саме вантажовідправник несе відповідальність за правильність відомостей, зазначених ним у накладній.

Відтак, вантажовідправник в будь-якому випадку є відповідальною особою за правильне зазначення в накладній відомостей про масу вантажу.

Зі змісту залізничної накладної № 49434129 вбачається, що відправником є ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" (відповідач у справі), яке є відповідальною особою за правильність відомостей, вказаних у накладній.

Частиною 1 ст. 26 Закону України „Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Аналогічну норму містить пункт 129 Статуту, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажо-одержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Комерційним актом БН №722329/139 від 18.06.2014р., складеним Донецькою залізницею, засвідчено факт неправильного зазначення у залізничній накладній № 49434129 маси вантажу у вагонах № 60445655 та № 60100161.

Даний комерційний акт в розумінні ст. 129 Статуту залізниць України та ст. 34 ГПК України є належним та допустимим доказом наявності обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, під час залізничного перевезення.

Комерційний акт ні вантажовідправником, ні вантажоодержувачем не оспорювався.

Відповідач не спростував належними доказами факту невідповідності маси вантажу у вагонах.

Виявлена невідповідність маси вантажу сталася внаслідок невірного зазначення відправником відомостей у залізничній накладній, оскільки як вказано у комерційному акті вантаж прибув у справних вагонах, навантажений шапкою та маркований поперечними смугами. Відомостей про порушення маркуванні вантажу чи будь-яких ознаках втрати(крадіжки) вантажу

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно залізничної накладної № 49434129 загальна сума провізної плати за вагон складає 4834 грн. Звідси сума штрафу складає 24170грн. (4834грн.х 5).

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 24170 грн. пред'явлені правомірно.

Разом із цим, відповідачем заявлено клопотання про зменшення штрафу до розміру провізної плати у зв'язку з важким фінансовим становищем та тим, що ніяких негативних наслідків для позивача невідповідність даних фактичної ваги вантажу у спірних вагонах та даних у накладній не спричинила

Відповідно до частини першої ст. 230 ГК України штрафними штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 статті 233 Господарського Кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із ч.3 ст.551 Цивільного Кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського процесуального Кодексу України , також надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Беручи до уваги обставини викладені у клопотанні про зменшення нарахованого позивачем штрафу, зокрема, що пред'явлені до стягнення штрафні санкції не є збитками позивача, і позивач не понесе витрат у зв'язку з неправильним зазначенням у накладній маси вантажу, несплатою відповідачем цих штрафних санкцій та те, що негативні наслідки загостреної суспільно-політичної ситуації в Донецькому регіоні негативно вплинули на господарську діяльність підприємства відповідача та його фінансовий стан. Зокрема згідно наданої суду довідки відповідача станом на 26.02.2015р. ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» має заборгованість тільки перед державним бюджетом в сумі 24337777,34грн., не враховуючи заборгованості перед іншими кредиторами.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. 3 Цивільного кодексу України, якою передбачені такі загальні засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність, умови ст. 233 Господарського кодексу України, ст.83 ГПК України суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафних санкцій, нарахованих відповідачу до одного розміру провізної плати, а саме: до 4834грн.

Стосовно доводів відповідача про те, що позивач фактично припинив свою діяльність до уваги судом не приймаються, оскільки згідно відомостям з ЄДР ДП «Донецька залізниця» не виключено вказаного реєстру, а знаходиться в стані припинення, тому має цивільну правоздатність та дієздатність. Також розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1284-р від 29.12.2014р. іншим залізницям лише передано частково майно ДП «Донецька залізниця», а не інші права та обов'язки.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (85300 Донецька область, м.Красноармійськ, пл. Шибанкова,1а, р/р 0071 в ПАТ «ВТБ Банк», м.Київ, МФО 321767,код ЕДРПОУ 13498562) на користь Державного підприємства "Донецька залізниця" (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) штраф у розмірі 4834 грн. (чотири тисячі вісімсот тридцять чотири) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Повне рішення оформлено та підписано 16.03.2015р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.