ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"10" березня 2015 р. Справа № 911/647/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна», с. Проліски Бориспільського району

до відповідача сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кримський», с. Світанок Переяслав-Хмельницького району

про стягнення 85525,07 грн.

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача: Смоленська А.В., уповноважена, довіреність від 05.12.2014р. б/н;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Амако Україна», с. Проліски Бориспільського району звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 02.02.2015р. № 1200 до відповідача - сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кримський», с. Світанок Переяслав-Хмельницького району Київської області, в якому просить суд стягнути з відповідача 85525,07 грн. заборгованості за договором від 30.01.2014р. № 87630/014200, в тому числі: 78027,01 грн. заборгованості за засоби захисту рослин, поставлені за накладними від 13.06.2014р. та від 30.04.2014р., передбачений специфікацією штраф 20% від суми простроченого зобов'язання в сумі 5811,53 грн., згідно ст. 625 ЦК України інфляційні втрати в сумі 1423,82 грн., 3% річних в сумі 262,71 грн. та покласти на відповідача судовий збір.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.02.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/647/15 та призначено справу до розгляду.

В судове засідання з'явився представник позивача, який подав витребувані судом документи та докази, в тому числі подав для огляду оригінали всіх первинних документів, на яких ґрунтується позов.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про причини нез'явлення суд належним чином не повідомив. Як вбачається із залученого до матеріалів справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, відповідач копію ухвали про порушення провадження у справі отримав 27.02.2015р., тобто був належним чином завчасно повідомлений судом про дату, час та місце проведення судового засідання ( пункт 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2012р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами, яких достатньо для розгляду спору.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна», с. Проліски Бориспільського району (далі по тексту - ТОВ «Амако») до відповідача - сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кримський», с. Світанок Переяслав-Хмельницького району Київської області (далі по тексту СТОВ «Кримський»), всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини першої ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

30.01.2014р. між СТОВ «Кримський» (покупець) та ТОВ «Амако» (продавець) було укладено Договір №8730/014200 (далі - Договір), згідно якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю товар (засоби захисту рослин). Відповідно до умов Договору:

- Умови постачання - СРТ (склад покупця), якщо у відповідному додатку не визначено інше (пункт 4.1 Договору);

- Ціна товару вказується в додатках, або у видаткових накладних. Поставка здійснюється після 100% передоплати, якщо інші умови та порядок оплати не передбачені додатками (специфікаціями) (пункти 5.1, 5.2 Договору);

- У випадку прострочення оплати покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості неоплаченого в строк товару, якщо інша відповідальність не передбачена в додатках до договору (пункт 9.2 Договору);

- Всі платежі, які здійснюються покупцем у випадку несвоєчасної оплати, незалежно від підстави платежу зараховуються в наступній послідовності: пеня згідно пункту 9.2 Договору; оплата відповідного товару.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

12.06.2014р. сторонами було підписано специфікацію (Додаток №2 до договору), згідно якої сторони домовились про поставку 9 кг гербіциду «МайСтер» та 75 л прилипача «Біопауер» загальною вартістю 3075,80 доларів США, які підлягали оплаті за курсом перерахунку (курс продажу долара США на момент закриття МВР на день, що передує дню оплати, який не може бути нижчим ніж курс 11,83 грн./за 1 долар на день укладення специфікації). Умови оплати сторонами визначено наступним чином: 20% вартості - протягом 3х банківських днів з дати укладення додатку; решта 80% - до 15.10.2014р. Пунктом 8 специфікації сторони погодили, що в разі порушення покупцем умов оплати, він зобов'язаний сплатити продавцю штраф в розмірі 20% від суми простроченого грошового зобов'язання, що підлягає сплаті в гривнях по курсу перерахунку, дійсному в день виникнення у покупця заборгованості, але не нижчому за курс перерахунку на дату укладення даного додатку.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов специфікації (Додатку №2 до Договору) позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар (9 кг гербіциду «МайСтер» та 75 л прилипача «Біопауер») загальною вартістю 36383,65 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями:

видаткової накладної від 13.06.2014р. № К-009543/014200 на суму 36383,65 грн., довіреності СТОВ «Кримський» на отримання матеріальних цінностей від 13.06.2014р. №02, податкової накладної від 13.06.2014р. № 19695 оригінали яких були надані позивачем для огляду в судовому засіданні. Для оплати вказаного товару позивач виставив відповідачу рахунок від 13.06.2014р. № К-019370/014200 на суму 36383,65 грн.

Згідно до частини 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Пунктом 6.1 Специфікації сторони передбачили, що 20% вартості, що складає гривневий еквівалент 615,16 доларів США - протягом 3х банківських днів з дати укладення додатку; решта 80%, що складає гривневий еквівалент 2460,64 доларів США - до 15.10.2014р. За таких обставин, строк оплати отриманого за накладною від 13.06.2014р. № К-009543/014200 товару є таким, що настав.

Відповідач оплатив позивачу грошові кошти за поставлений товар платіжним дорученням від 24.06.2014р. суму 7326,00 грн., що вбачається з доданої до матеріалів справи банківської виписки. За таких обставин, основний борг відповідача за товар, отриманий за накладною від 13.06.2014р. № К-009543/014200 становить 36383,65 грн. - 7326,00 грн. = 29057,65 грн., прострочення оплати якого за умовами специфікації настало 16.10.2014р.

Позивач просить суд стягнути з відповідача штраф в розмірі 20% від суми простроченого грошового зобов'язання у відповідності до умов пункту 8 специфікації (додатку №2 до Договору) в сумі 29057,65 грн. х 20% = 5811,53 грн., а також 3% річних в сумі 262,71 грн. та інфляційні втрати в сумі 1423,82 грн.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов'язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного чи несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання.

Пунктом 9.2 Договору сторони передбачили, що у випадку прострочення оплати покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості неоплаченого в строк товару, якщо інша відповідальність не передбачена в додатках до договору; пунктом 8 специфікації (додатку №2 до Договору), згідно якої здійснювалась зазначена поставка, сторони передбачили відповідальність у вигляді 20% штрафу від невиконаної частини грошового зобов'язання, за таких обставин, вимога позивач про стягнення з відповідача 5811,53 грн. штрафу є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджується та підлягає задоволенню.

Крім того, положеннями частини 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» (з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011р. № 23/466 та на лист Верховного суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997р. № 62-97р) зазначено, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Оскільки 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, то обмеження нарахування процентів річних та інфляційних терміном 6 місяців відповідно до ст. 232 ГК України не застосовується. За таких обставин, виходячи з наступного розрахунку:

підставаСтрок фактичної оплатиФактично сплачено, грн. Основний борг, грн.Період прострочення3% річних, грн. Інфляційні втрати, грн.
Накладна від 13.06.2014 на суму 36383,65 грн.24.06.147326,0029057,6516.10.14 - 02.02.15262,712382,73
всього 29057,65 262,712382,73
Судом встановлено, що за прострочення оплати товару, отриманого згідно специфікації (додатку №2 до Договору) за накладною від 13.06.2014р. № К-009543/014200, належні до стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних складають 262,71 грн., інфляційні втрати складають 2382,73 грн. Позивачем заявлено до стягнення 1423,82 грн. інфляційних втрат, суд, приймаючи рішення, не вправі виходити за межі позовних вимог, за таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю в заявленій сумі 1423,82 грн.

Крім того, на виконання Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар (гербіцид "Гліфоган" в кількості 600 л), загальною вартістю 54410,40 грн., про що свідчать залучені до матеріалів справи копії:

видаткової накладної від 30.04.2014р. № К-006624/014200 на суму 54410,40 грн., довіреності СТОВ «Кримський» на отримання матеріальних цінностей від 29.04.2014р. №4, податкової накладної від 30.04.2014р. № 13110, оригінали яких були надані позивачем для огляду в судовому засіданні. Для оплати вказаного товару позивач виставив відповідачу рахунок від 22.04.2014р. № К-012506/014200 на суму 54410,40 грн.

Суд звертає увагу на те, що специфікація (додаток до Договору) на зазначену поставку сторонами підписана не була, разом із тим в накладній як підстава поставки зазначений договір купівлі-продажу від 30.01.2014р. № 8730/014200, відповідно до вказаної поставки суд застосовує відповідні положення основного Договору.

Згідно до частини 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Пунктом 5.2 Договору сторони передбачили, що товар поставляється за умови 100% передоплати. За таких обставин, строк оплати отриманого за накладною від 30.04.2014р. № К-006624/014200 товару є таким, що настав.

Відповідач сплатив за отриманий за вказаною накладною товар платіжним дорученням від 30.04.2014р. суму 5441,04 грн., за таких обставин, основний борг становить 54410,40 - 5441,04 = 48969,36 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з частиною 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Суд ухвалою від 23.02.2015р. витребовував у відповідача документи, що підтверджують сплату відповідачем грошових коштів за договором. Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не подав, доказів оплати коштів за отриманий від позивача товар в більшому розмірі, ніж доводить суду позивач, не представив, відповідно доводи позивача не спростував.

За таких обставин, сума основного боргу відповідача перед позивачем, строк оплати якої настав, складає 29057,65 грн. + 48969,36 грн. = 78027,01 грн.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню повністю. Суд приймає рішення про стягнення з відповідача - сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кримський» на користь позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» заборгованості в розмірі 85525,07 грн., яка складається з 78027,01 грн. основного боргу, 5811,53 грн. штрафу, 262,71 грн. процентів річних та 1423,82 грн. інфляційних втрат. Відповідно до статті 49 ГПК України, суд покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Амако Україна» задовольнити повністю.

2. Стягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Кримський» (08472, Київська обл., Переяслав-Хмельницький район, с. Світанок, вул. Ювілейна, буд. 36, ідентифікаційний код 32617756)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АМАКО Україна» (08322, Київська обл., Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська, буд. 2, ідентифікаційний код 21665011)

78027,01 грн. (сімдесят вісім тисяч двадцять сім гривень одну копійку) основного боргу,

5811,53 грн. (п'ять тисяч вісімсот одинадцять гривень п'ятдесят три копійки) штрафу;

262,71 грн. (двісті шістдесят дві гривні сімдесят одну копійку) процентів річних;

1423,82 грн. (одну тисячу чотириста двадцять три гривні вісімдесят дві копійки) інфляційних втрат;

1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Суддя О.В. Конюх

Повний текст рішення підписано 16.03.2015р.