ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р. Справа № 922/5073/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Маматказін К.О.

відповідача - Крамеренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 1003 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 20.01.15 р. у справі № 922/5073/14

за позовом Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова

до Інституту проблем кріобіології і кріомедицини Національної академії наук України

про стягнення 1219,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача - Інституту проблем кріобіології і кріомедицини Національної академії наук України надміру виплаченої пенсії у розмірі 1219,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач в порушення вимог законодавства не повернув суму надмірно виплаченої пенсії, яка утворилася у зв'язку з повідомленням недостовірної інформації органам Пенсійного фонду України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.01.2015 р. у справі № 922/5073/14 в позові відмовлено повністю.

Рішення мотивоване з посиланням на те, що позивач не довів факту порушення відповідачем вимог чинного законодавства при призначенні пенсії Чертовському О.О., у зв'язку з чим суд першої інстанції вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню та ін.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2015 р. та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 1219,00 грн., з мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі. Зокрема, посилаючись на відбування пенсіонером покарання під час роботи у відповідача, та ін

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав, його представники у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, 02.08.2013 р. Чертовський Олександр Олексійович звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова з заявою про призначення пенсії за віком.

З 17.05.2013 р. Чертовський О.О. отримує пенсію за віком згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З пенсійної справи Чертовського О.О. вбачається, що для призначення йому пенсії він надав позивачу трудову книжку, в якій міститься запис під номером 21 від 11.07.1984 р. про засудження його Київським районним народним судом м. Харкова до 2-х років виправних робіт. Час відбування виправних робіт з 11.08.1984 р. по 11.08.1986 р. в загальний і безперервний трудовий стаж не зараховується (Вирок Київського райнарсуду від 11.07.1984 р.). Та запис також під номером 21 від 25.08.1986 р. "Час роботи з 01.08.1984 р. по 01.08.1986 р. не зараховується до загального і безперервного трудового стажу" наказ № 120 від 25.08.1986 р.

Ці записи у трудовій книжці та дві наступні (22 і 23) покреслені, але будь-яких записів про внесення змін чи виправлень немає.

На вимогу позивача, 27.06.2013 р. Чертовський О.О. звернувся до відповідача з заявою, в якій просив видати довідку про його роботу в інституті протягом 1980 р. - 1990 р., а також довідку про його заробітну платню для надання до Дзержинського пенсійниго фонду м. Харкова.

Відповідач видав Чертовському О.О. архівну довідку № 206/378 від 01.07.2013 р., в якій зазначено, що згідно з документами архівного фонду інституту Чертовський О.О. прийнятий на постійну роботу переводом з ДВ ІПКіК АН УРСР на посаду слюсаря КВПіА з оплатою 0,78 коп-год. і премія 30% згідно з положенням з 01.04.1980 р. (наказ № 34 від 11.04.1980 р.) та звільнений з цієї посади з 20.09.1990 р. (наказ № 133-к від 17.09.1990 р.), але з невідомих причин про відбування Чертовським О.О. покарання не зазначив.

22.05.2014 р. головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, на підставі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 р., ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-VI від 09.07.2003 р. та відповідно до наказу управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова від 08.04.2014 р. № 238 в Інституті проблем кріобіології і кріомедицини НАН України проведена перевірка про підтвердження наявного трудового стажу у Чертовського О.О. за період з 01.04.1980 р. по 20.09.1990 р.

За результатами перевірки в особовій справі Чертовського О.О. виявлений наказ Інституту проблем кріобіології і кріомедицини НАН України № 120-к від 25.08.1986 р., в якому зазначено, що слюсар КВПіА Чертовський О.О. засуджений Київським районним судом м. Харкова за ст. 154 КК УРСР до двох років виправних робіт за місцем роботи. Відбував міру покарання в інституті з 01.08.1984 р. по 01.08.1986 р.

В подальшому відповідачем на заміну раніше виданої довідки надана позивачу архівна довідка № 206/273/1 від 22.05.2014 р. із зазначенням факту засудження Чертовського О.О. на 2 роки в 1984 - 1986 роках з відбуванням покарання за місцем роботи.

15.05.2014 р. Чертовський О.О. також надав позивачу заяву, в якій просив утримати надмірно отриману пенсію в розмірі 20% до повного погашення.

Комісією позивача 27.05.2014 р. прийнято рішення про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії, в якому зазначається, що сума переплати не підлягає утриманню, оскільки вини пенсіонера немає.

Як зазначає позивач у позовній заяві, за період з травня 2013 року по червень 2014 року виникла переплата пенсії Чертовському О.О. в сумі 1219,00 грн., чим завдано шкоду позивачу в зазначеному розмірі.

08.07.2014 р. позивач звернувся до відповідача з претензію № 9967-07, в якій вимагав добровільно сплатити суму заподіяної шкоди, обґрунтовуючи тим, що з вини відповідача в архівній довідці № 206/378 від 01.07.2013 р. відображені недостовірні дані про трудовий стаж Чертовського О.О.

В подальшому відповідач листом № 206/398 від 23.07.2014 р. відмовив у задоволенні вищезазначеної претензії, посилаючись на те, що Чертовський О.О. у своїй заяві не зазначив про необхідність надання інформації про його безперервний стаж роботи, про що і зазначено в архівній довідці.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення крім іншого виходив з того, що позивач не довів факту порушення відповідачем вимог чинного законодавства при призначенні пенсії Чертовському О.О., суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню та ін.

Проте, викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, не повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, в зв'язку з чим, є підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого у справі рішення і прийняття нового.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Після набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (з 1 січня 2004 р.) наявність стажу пов'язана зі сплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тобто до страхового стажу зараховується лише ті періоди, протягом яких сплачувалися страхові внески.

Згідно з п. 2.21 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 р., час відбування виправних робіт за місцем роботи у загальний та безперервний трудовий стаж не зараховуються.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 р. затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Як зазначено вище, при здійсненні 22.05.2014 р. контрольно-перевірочної роботи управлінням пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, на підставі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 р., ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-VI від 09.07.2003 р. та відповідно до наказу управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова від 08.04.2014 р. № 238 в Інституті проблем кріобіології і кріомедицини НАН України виявлений наказ Інституту проблем кріобіології і кріомедицини НАН України № 120-к від 25.08.1986 р., в якому зазначено, що слюсар КВПіА Чертовський О.О. осуджений Київським районним судом м. Харкова за ст. 154 КК УРСР до двох років виправних робіт за містом роботи. Відбував міру покарання в інституті з 01.08.1984 р. по 01.08.1986 р.

В подальшому відповідачем на заміну раніше виданої довідки надана позивачу архівна довідка № 206/273/1 від 22.05.2014 р. із зазначенням факту засудження Чертовського О.О. на 2 роки в 1984 - 1986 роках з відбуванням покарання за місцем роботи.

15.05.2014 р. Чертовський О.О. надав позивачу заяву, в якій просив утримати надмірно отриману пенсію в розмірі 20% до повного погашення.

Проте, комісією позивача 27.05.2014 р. прийнято рішення про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії, в якому зазначається, що сума переплати не підлягає утриманню, оскільки вини пенсіонера немає.

08.07.2014 р. позивач звернувся до відповідача з претензію № 9967-07, в якій вимагав добровільно сплатити суму заподіяної шкоди, обґрунтовуючи тим, що з вини відповідача в архівній довідці № 206/378 від 01.07.2013 р. відображені недостовірні дані про трудовий стаж Чертовського О.О.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що саме з вини відповідача сталася переплата пенсії у розмірі 1219,00 грн., що є майновою шкодою, яка підлягає повному відшкодуванню позивачу.

В даному випадку переплата пенсії сталася внаслідок винних дій підприємства, яке видало недостовірну довідку, на підставі якої і було призначено пенсію в розмірі більшому, ніж вона повинна була бути.

Враховуючи приписи зазначених вище статей, позовні вимоги про стягнення 1219,00 грн. боргу. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі у зв'язку з наданням відповідачем недостовірних документів.

З урахуванням вимог ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь Державного бюджету України також підлягають стягненню 1827,00 грн. судового збору та 913,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду не відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 2 ст. 103, ст. 104, ст. 105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 20.01.15 р. у справі № 922/5073/14 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Стягнути з відповідача - Інституту проблем кріобіології і кріомедицини Національної академії наук України (вул. Переяслівська, 23, м. Харків, 61015, ) на користь позивача - Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова (пр. Леніна, 40, м. Харків. 61166, ) 1219,00 грн. боргу.

Стягнути з відповідача в прибуток держбюджету України 1827,00 грн. судового збору за позовом та 913,50 грн. за подання апеляційної скарги.

Наказ доручити видати господарському суду Харківської області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 16.03.2015 р.

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.