КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Справа№ 910/22863/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Мазуренко О.І.

від третьої особи - Панчугін Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» на рішення Господарського суду м. Києва від 10.12.2014 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»

до Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Національний депозитарій України»

про стягнення 6 385,44 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 10.12.2014 по справі № 910/22863/14 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду м. Києва від 10.12.2014 у справі № 910/22863/14 скасувати та прийняти нове яким у позові Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» до Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» про стягнення 6 385,44 грн., відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2015 апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Через відділ документального забезпечення до суду від представника третьої особи надійшли пояснення, відповідно до яких він зазначає, що рішення суду є правомірним та обґрунтованим, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Від представника позивача до суду через відділ документального забезпечення надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з підстав обґрунтованості та законності останнього.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання на вказану дату з`явилися та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про можливість розгляду справи за відсутності їх представника.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників апелянта та третьої особи, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

30.03.2010 між Відкритим акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат») (емітент), та Приватним акціонерним товариством «Всеукраїнський депозитарій цінних паперів» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках»), (депозитарій) був укладений договір про обслуговування емісії цінних паперів № Е635/10.

Відповідно до предмету договору емітент доручає, а депозитарій зобов'язується надавати емітенту послуги щодо обслуговування випуску цінних паперів емітента: прийом на зберігання від емітента глобального(их) (тимчасового(их) глобального(их)) сертифікату(ів) випуску(ів) цінних паперів емітента, відкриття та ведення рахунку емітента у цінних паперах та окремого рахунку щодо викуплених емітентом цінних паперів власного випуску, виконання операцій емітента з випуском цінних паперів на підставі розпоряджень (наказів) емітента або його представника.

Емітент зобов'язаний, зокрема, оплачувати послуги депозитарію згідно з розцінками, умовами та строками, передбаченими цим договором та тарифами депозитарію (п. 2.3.6 договору).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 договору емітент оплачує послуги депозитарію згідно з цим договором відповідно до затверджених тарифів депозитарію, які оприлюднюються через веб-сайт депозитарію www.aust.com.ua.

Емітент оплачує послуги депозитарію по цьому договору на умовах попередньої оплати авансом на два місяці, період не може бути меншим ніж два місяці.

Оплата послуг депозитарію здійснюється на підставі рахунків та актів-рахунків (п. 3.3 договору).

Щомісяця депозитарій складає акт-рахунок за місяць та надає емітенту два, підписаних примірники акту-разунку до 10 числа наступного місяця. В акт-рахунок включається вартість виконаних депозитарних послуг та розрахунок авансового платежі на наступний період (п. 3.3.2 Договору).

Позивач на виконання умов договору перерахував відповідачу за надання послуг депозитарія грошові кошти (авансовий платіж) в сумі 202631,32 грн., але отримав послуги на суму 196 245,88 грн., що підтверджується рахунками, платіжними дорученнями та актами - рахунками за період з 01.01.2012 по 20.09.2013.

20.09.2013 відповідач на виконання рішень Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку «Про затвердження Порядку передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів» від 26.03.2013 № 430 та «Щодо погодження плану - графіка передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до ПАТ «Національний депозитарій України» від 10.09.2013 № 1832 передав цінні папери позивача Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України».

Публічним акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» та Публічним акціонерним товариством «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» було підписано акт звіряння-розрахунків від 20.09.2013 №А3-05821, де зазначено про те, що в якості залишку авансового платежу на рахунку відповідача знаходяться 6385,44 грн.

Позивач, звертаючись із даним позовом до суду, мотивує свої вимоги тим, що відповідачем на прохання позивача не було повернуто залишку попередньої оплати за депозитні послуги.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених вимог та не погоджуючись із прийняти судом першої інстанції рішенням, обґрунтовує це тим, що у нього відсутній обов'язок з повернення позивачу невикористаної частини авансового платежу, оскільки третя особа у відповідності до абз. 2 п. 13 розділу VI Закону України «Про депозитарну систему України» є правонаступником його прав і обов'язків за договором про обслуговування емісії цінних паперів від 30.03.2010 № Е635/10, що існували на дату передачі відповідних глобальних сертифікатів їй на зберігання.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» та на виконання пунктів 5 та 13 розділу VI Закону України «Про депозитарну систему України» прийнято рішення «Про затвердження Порядку передачі цінних паперів на депозитарне обслуговування до Центрального депозитарію цінних паперів» від 26.03.2013 № 430.

Позивач направив відповідачу лист від 29.10.2013 та лист від 20.01.2014 в яких вимагав повернути попередню оплату за депозитарні послуги у розмірі 6 385,44 грн.

Відповідач листом від 03.02.2014 повідомив позивача про те, що не бачить підстав для повернення залишку авансового платежу.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідач згідно акту приймання - передавання 20.09.2013 № 11687 передав цінні папери позивача Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України», а останній прийняв глобальні сертифікати, тимчасові глобальні сертифікати, свідоцтво про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікати цінних паперів на пред'явника. Таким чином, господарські зобов'язання між позивачем та відповідачем на підставі Договору припинилися.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідач надав послуги позивачу на умовах передоплати, після передачі глобальних сертифікатів, тимчасових глобальних сертифікатів, свідоцтва про знерухомлення іменних цінних паперів, сертифікати цінних паперів на пред'явника Публічному акціонерному товариству «Національний депозитарій України» та припинення надання відповідачем послуг, у останнього залишився сплачений авансовий платіж.

Підписаний сторонами акт звіряння-розрахунків від 20.09.2013 № А3-05821 підтверджує, що в якості залишку авансового платежу на рахунку відповідача знаходяться 6 385,44 грн.

Відповідно до абз. 2 п. 13 розділу VI Закону України «Про депозитарну систему України» з дня передачі глобального сертифіката на зберігання Національному депозитарію України Національний депозитарій України вважається правонаступником прав та обов'язків інших депозитаріїв за договорами про обслуговування емісії цінних паперів, укладеними між емітентами та депозитаріями.

Відносини між позивачем та відповідачем виникли з договору, який був укладений в письмовій формі, відтак і перехід прав та обов'язків (заміна кредитора та боржника у зобов'язанні) має бути здійснений також у письмовій формі із відображенням тих прав та обов'язків, що переходять від однієї сторони до іншої.

Оскільки Публічне акціонерне товариство «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» не надав Публічному акціонерному товариству «Криворізький залізорудний комбінат» депозитарні послуги, у позивача виникло право майнової вимоги до відповідача у розмірі коштів, що були сплачені (безпідставно отримані кошти), але послуги не були надані.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України № 910/15002/14 від 04.03.2015.

Згідно ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч. 2 цієї статті положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Безпідставне і незаконне володіння та утримання відповідачем грошовими коштами, які є власністю позивача, порушує права і законні інтереси останнього.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясування обставин, що мають значення для справи, правомірно задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», а тому апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2014 у справі № 910/22863/14- без змін.

Матеріали справи № 910/22863/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко