ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Справа № 911/5620/14

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Управління житлово-комунального господарства "Біличі", смт. Коцюбинське

до Фізичної особи-підприємця Палія Олексія Васильовича, смт. Коцюбинське

про стягнення 8638,18 грн.

суддя Лопатін А.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи:

Управління житлово-комунального господарства "Біличі" (надалі позивач) заявлено позов до Фізичної особи-підприємця Палія Олексія Васильовича (надалі відповідач) про стягнення 8638,18 грн. з яких: 4309,89 грн. основного боргу; 3362,31 грн. пені; 112,55 грн. 3% річних; 853,43 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору про надання послуг з водопостачання, водовідведення та вивезення ТПВ від 01.12.2012 р. №297.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.12.2014 р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 28.01.2015 р

28.01.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача подано документи на вимогу ухвали суду та заяву про зменшення позовних вимог, яку судом прийнято до уваги.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.01.2015 р. розгляд справи відкладено на 25.02.2015 р. у зв'язку з неявкою представника відповідача.

У судове засідання 25.02.2015 року представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

встановив:

01 грудня 2012 року між Управлінням житлово-комунального господарства "Біличі" (позивач, виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Палієм Олексієм Васильовичем (відповідач, споживач) укладено договір про надання послуг з водопостачанн, водовідведення, вивезення ТПВ № 297 відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов'язується надавати споживачу послуги по нежитловому (виробничому, торговому) приміщення загальною площею 19, за адресою смт. Коцюбинське, вул. Залізнична2/7, вид діяльності роздрібна торгівля , а споживач зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами на умовах цього договору.

Згідно з п. 3.1. договору розмір щомісячної плати за надані послуги на момент кладення даного договору за встановленими тарифами та нормами становить: вивезення ТВП - 2 м.кв. в місяць тариф - 134,60 грн. з ПДВ.

У п. 4.2. договору зазначено, що розрахунковий період оплати послуг - 1 (один) календарний місяць. Термін остаточних розрахунків не пізніше 10-го числа наступного за розрахунковим місяцем .

Пунктом 4.3. договору споживач здійснює оплату послуг шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Договір діє протягом одного року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору за один місяць до закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (п. 10.1. договору).

Зазначений договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток юридичних осіб.

На виконання умов зазначеного договору позивач надав послуги на загальну суму 6460,80 грн., що підтверджується копіями актів прийому-передачі робіт за період з грудня 2012 р. по листопад 2014 р.

У свою чергу відповідач свої зобов'язання за договором про надання послуг з водопостачання, водовідведення, вивезення ТПВ № 297 в частині оплати виконав частково, сплативши 2150,91 грн., в зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 4309,89 грн. Документально-підтверджені докази протилежного відповідачем до суду не надано.

11.11.2014 року представник позивача направив претензію від 07.11.2014 року № 643/1 в якій просить сплатити заборгованість у розмірі 4040,69 грн. у десятиденний строк.

28.01.2015 року представником позивача було подано заяву про зменшення позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів. Позивач просить стягнути з відповідача 3776,87 грн. основного боргу, 3362,31 грн. пені, 112,55 3% річних, 853,43 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частин четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити позовні вимоги.

З огляду на вищенаведену норму чинного законодавства України, судом прийнято заяву про зменшення позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів від 26.01.2015 р., станом на дату винесення рішення позовними вимогами у даному спорі є стягнення у розмірі 8105,16 грн., з яких 3776,87 грн. основного боргу, 3362,31 грн. пені, 112,55 3% річних, 853,43 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом положень частини першої та частини сьомої статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами частини першої статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В ході розгляду справи позивачем належними та допустимими доказами доведено, що за відповідачем існує заборгованість перед позивачем за договором про надання послуг з водопостачання, водовідведення, вивезення ТВП № 297 від 01.12.2012 року. Відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності вказаної заборгованості до суду не подано.

З огляду на вищезазначені обставини, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання послуг з водопостачання, водовідведення, вивезення ТВП № 297 від 01.12.2012 року щодо здійснення розрахунків за надані послуги у розмірі 3776,87 грн., а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню 3776,87 грн.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою відповідачем основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 3362,31 грн. пені, 112,55 грн. 3% річних та 853,43 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі несвоєчасної або неповної оплати послуг та/або відшкодування витрат виконавця, споживач сплачує виконавцю пеню у розмірі одного відсотку за кожен день прострочки від суми боргу, нарахування якої не припиняється до повного погашення боргу.

Таким чином, Управлінням житлово-комунального господарства "Біличі" та Фізичною особою-підприємцем Палієм Олексієм Васильовичем було, у порядку встановленому ч.6 ст. 232 ГК України (договірному порядку), продовжено строк нарахування штрафних санкцій за невиконане зобов'язання до повного погашення боргу.

Зробивши розрахунок пені, за період з 11.01.2013 року по 10.12.2014 року включно (період вказаний у розрахунку позивача), з урахуванням періодичної сплати відповідачем боргу, суд вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 3362,31 грн. задовольняє повністю, оскільки перерахована сума суду є більшою ніж вимоги позивача.

Відповідно до частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних, за період з 11.01.2013 року по 10.12.2014 року включно (період вказаний у розрахунку позивача), з урахуванням періодичної сплати відповідачем боргу, суд вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 112,55 грн. задовольняє повністю, оскільки позивачем відповідний розрахунок виконано арифметично вірно.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, за період з 11.01.2013 року по 10.12.2014 року включно (період вказаний у розрахунку позивача), з урахуванням періодичної сплати відповідачем боргу, суд вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 853,43 грн. задовольняє частково, а саме у частині стягнення 619,11 грн., оскільки відповідний розрахунок позивачем виконано арифметично невірно.

Судові витрати, відповідно до частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судом покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 22, 44, 49, 82-84, 116, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Палія Олексія Васильовича (08298, Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Лісова, буд. 20-А, кв. 89; ідентифікаційний код ) на користь Управління житлово-комунального господарства "Біличі" (08298, Київська обл., смт. Коцюбинське, вул. Меблева, буд. 11-А; код ЄДРПО України 23579209) - 3776 (три тисячі сімсот сімдесят шість) гривень 87 коп. основного боргу, 3362 (три тисячі триста шістдесят дві) гривні 31 коп. пені, 112 (сто дванадцять) гривень 55 коп. 3% річних, 619 (шістсот дев'ятнадцять) гривень 11 коп. інфляційних втрат та 1822 (одна тисяча вісімсот двадцять дві) гривні 31 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.03.2015 року.

Суддя А.В. Лопатін