ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Справа № 925/385/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від прокуратури Корсунь - Шевченківського району - Линдюк В.С. - прокурор,

від позивача - Кочмар В.К., Кива О.М. - представники за довіреностями,

від відповідача - представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом прокурора Корсунь-Шевченківського району в інтересах держави

в особі Регіонального відділення Фонду державного майна

України по Черкаській області, м. Черкаси

до фізичної особи - підприємця Зуєнка Володимира Лаврентійовича,

м. Корсунь - Шевченківський, Черкаська область

про розірвання договору оренди та стягнення 3 096 грн. 78 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернувся прокурор Корсунь-Шевченківського району в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області до фізичної особи - підприємця Зуєнка Володимира Лаврентійовича про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 3 096 грн. 78 коп., в тому числі: 2 140 грн. 37 коп. борг зі сплати орендної плати, 248 грн. 05 коп. пеня та 708 грн. 36 коп. штраф, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 08 травня 2012 року за №1187 та розірвання вказаного правочину.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04 березня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 19 березня 2015 року.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04 березня 2015 року було зобов'язано відповідача надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 19 березня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/385/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 08 травня 2012 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області (орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Зуєнком Володимиром Лаврентійовичем (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності за №1187.

Відповідно до п.1.1. вищезазначеного договору орендодавець зобов'язався передати, а орендар - прийняти в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - нежитлове приміщення другого поверху двоповерхової будівлі Центру поштового зв'язку, площею 20,8 кв.м., розміщене за адресою вул. Шевченка, 35, м. Корсунь - Шевченківський, Черкаська область, що обліковується на балансі Черкаської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 20 січня 2012 року і становить 29 800 грн. 00 коп.

Умовами п. 3.1. договору оренди визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції - січень 2012 року 434 грн. 46 коп.

Орендна плата за перший місяць оренди - травень 2012 року визначається орендарем самостійно шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за січень - травень 2012 року.

Згідно п. 3.3. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно п. 5.4. договору оренди відповідач зобов'язався своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Орендна плата перераховується орендарем самостійно щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним і сплачується у співвідношенні:

70% - до державного бюджету на відповідний рахунок Держказначейства за місцезнаходженням об'єкту оренди;

30% - на розрахунковий рахунок балансоутримувача, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п. 3.6. договору).

Зобов'язання орендаря по сплаті орендної плати забезпечується у вигляді завдатку у розмірі трьох орендних плат за базовий місяць оренди - 1 303 грн. 38 коп., який сплачується на момент укладення договору і зараховується в рахунок сплати за три останні місяці оренди (п. 3.10. договору).

Орендоване приміщення було передано в оренду відповідачу згідно акту прийому - передачі майна від 08 травня 2012 року (а.с. 9).

Однак обов'язку щодо своєчасної сплати орендної плати відповідач не виконав, в зв'язку з чим за період з травня 2013 року по грудень 2014 року (включно) у відповідача виник борг по сплаті орендної плати до державного бюджету в розмірі 2 140 грн. 37 коп.

В зв'язку з чим прокурор просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 2 140 грн. 37 коп. боргу зі сплати орендної плати.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, орендна плата перераховується орендарем самостійно щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору оренди, розрахунку з позивачем за орендоване приміщення в повному обсязі, а також не було спростовано доводи прокурора, що викладені в позові.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, сума боргу зі сплати орендної плати в розмірі 2 140 грн. 37 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно п. 3.7. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п.3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування пені припиняється через 12 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Оскільки сторонами було визначено інший період нарахування штрафних санкцій, то нарахування пені протягом року, з дня коли відповідне зобов'язання мало бути виконано, не суперечить вимогам чинного законодавства.

Враховуючи, що відповідачем було порушено строки сплати орендних платежів визначених п. 3.6. договору, прокурором заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 248 грн. 05 коп. пені (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Пунктом 3.8. договору визначено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 20% від суми заборгованості.

Прокурором також заявлено до стягнення з відповідача на користь позивача 708 грн. 36 коп. штрафу (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Розрахунок пені та штрафу здійснено прокурором вірно, а тому заявлені до стягнення суми штрафних санкцій підлягають задоволенню.

Що стосується розірвання договору оренди, то судом враховано наступне:

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції станом на момент укладання договору оренди), встановлено, що істотними умовами договору оренди є:

об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації);

термін, на який укладається договір оренди;

орендна плата з урахуванням її індексації;

порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством;

відновлення орендованого майна та умови його повернення;

виконання зобов'язань;

забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо;

порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди;

відповідальність сторін;

страхування орендарем взятого ним в оренду майна;

обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

За згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який є спеціальним законом з питань регулювання відносин оренди державного та комунального майна, встановлено, що договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Частиною 3 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 Господарського кодексу України.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

В пункті 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 21 листопада 2011 року, № 01-06/1624/2011 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" зазначено, що рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року N 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення частини другої статті 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Отже, недотримання позивачем вимог частини другої статті 188 ГК України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом вчинення прямого позову до відповідача про розірвання договору (див. постанову Верховного Суду України від 17 червня 2008 року N 8/32пд).

Відповідну правову позицію викладено також в інформаційних листах Вищого господарського суду України "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" від 13 серпня 2008 року N 01-8/482 та "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права" (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України) від 15 січня 2010 року N 01-08/12 і в постанові Вищого господарського суду України від 29 березня 2011 року N 22/110).

Матеріалами справи підтверджується, що 23 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача з листом-пропозицією за №18-04-2384 від 23 травня 2014 року, в порядку ст. 188 ГК України про розірвання договору оренди, сплати боргу та передачу об'єкта оренди орендодавцю. Зазначений лист - вимогу відповідачем було отримано 30 травня 2014 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім того 19 січня 2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовим повідомленням про відмову від договору оренди, в якому було зазначено, що згідно з п. 10.8 договору та ст. 782 ЦК України регіональне відділення вважає договір оренди розірваним з дати одержання відповідачем вказаного листа.

Зазначене повідомлення було отримано відповідачем 22 січня 2015 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також матеріалами справи підтверджується, що всупереч вимогам договору, відповідач не сплачував орендну плату у встановленому договором розмірі та у визначені договором строки, внаслідок чого відповідач, станом на момент звернення прокурора до суду, має борг в розмірі 2 140 грн. 37 коп. по орендним платежам за період з травня 2013 року по грудень 2014 року.

Таким чином, істотне порушення орендарем умов договору оренди державного майна, як систематичне, несвоєчасне та не в повному обсязі внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку.

Оскільки матеріалами справи підтверджується істотне порушення відповідачем своїх зобов'язань у зв'язку з несплатою орендної плати, суд дійшов висновку, що вимоги прокурора про розірвання договору в судовому порядку є правомірними та обґрунтованими.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Оскільки відповідно до підпункту 11 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" органи прокуратури звільняються від сплати судового збору, то згідно ч. 3 ст. 49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (ч. 3 ст. Закону України "Про судовий збір").

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір підлягає сплаті у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 мінімальних заробітних плат (підпункт 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір"), за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (підпункт 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

З урахуванням заявлених позовних вимог та задоволених вимог, з відповідача слід стягнути в доход Державного бюджету України 3 045 грн. 00 коп. судового збору.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Зуєнка Володимира Лаврентійовича, вул. Червоноармійська, 12, м. Корсунь - Шевченківський, Черкаської області, ідентифікаційний номер на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, бул. Шевченка, 205, м. Черкаси, ідентифікаційний код 21368158 - 2 140 грн. 37 коп. боргу по орендній платі, 248 грн. 05 коп. пені та 708 грн. 36 коп. штрафу.

3. Розірвати договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 08 травня 2012 року за №1187 укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області та фізичною особою - підприємцем Зуєнком Володимиром Лаврентійовичем.

4. Стягнути з фізичної особи - підприємця Зуєнка Володимира Лаврентійовича, вул. Червоноармійська, 12, м. Корсунь - Шевченківський, Черкаської області, ідентифікаційний номер - 3 045 грн. 00 коп. судового збору в доход Державного бюджету України через Корсунь - Шевченківську міжрайонну об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів (вул. Ювілейна, 30, м. Корсунь - Шевченківський, Черкаської області ) для зарахування на реєстраційний рахунок №3002, отримувач - УДКСУ у м. Черкасах Черкаської області, код - 38031150, банк - ГУДКСУ у Черкаській області, МФО - 854018, код бюджетної класифікації - 22030001 за розгляд справи в господарському суді Черкаської області.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 23 березня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович