ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2015 р. Справа № 914/1890/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Мирутенко О.Л.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Любінське сяйво" б/н від 29.01.2015р. та Львівської міської ради за № 1104-вих-109 від 30.01.2015р.

на рішення господарського суду Львівської області від 12.01.2015р.

у справі № 914/1890/14

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-роздрібна компанія "Євротек" (надалі ТОВ "ТРК "Євротек"), м. Київ

до відповідача: Львівської міської ради, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Любінське сяйво" (надалі ТзОВ "Любінське сяйво"), м .Львів

про визнання недійсною ухвалу Львівської міської ради №2931 від 21.11.2013р. "Про погодження ТОВ "Любінське сяйво" місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на вул. С. Петлюри, 11".

за участю учасників судового процесу:

від позивача: Підбірний М.Я. - представник(довіреність б/н від 02.01.2015р.)

від відповідача: Кіндратів С.І. - представник (довіреність №1.7 вих-1 від 13.01.2015р.)

від третьої особи: Пасікіра Р.Р. - представник (довіреність б/н від 19.01.2015р.)

Учасникам судового процесу роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст.20, 22, 27, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 01.07.2014р. у справі № 914/1890/14 (суддя Козак І.Б.) відмовлено у задоволенні позовних вимог. Суд першої інстанції вказав на те, що оскаржуваною ухвалою Львівської міської ради не порушено прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, і на момент її винесення земельна ділянка площею 0,4818 га перебувала у власності міськради. Водночас, суд зазначив, що пунктом 2 меморандуму від 26.12.2011р. про вирішення спірних питань щодо користування земельною ділянкою на вул. С. Петлюри, 11 у м. Львові, який укладений між позивачем та третьою особою, визначено, що третя особа претендує на отримання в користування земельних ділянок № 4 площею 0,0150 га та № 5 площею 0,1831 га для спорудження торгових рядів і функціонування торгових рядів, а пунктами 3, 10 меморандуму передбачено, що позивач не претендує на вказані земельні ділянки і положення меморандуму є обов'язковими для сторін. Разом з цим, суд зазначив, що оскаржувана ухвала за своєю суттю не є рішенням про передачу в оренду земельної ділянки, при її прийнятті не вирішувалось питання щодо передачі земельної ділянки у власність чи користування.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.08.2014р. рішення у справі залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення. При цьому, апеляційний суд зазначив, що оскільки порушень прав позивача спірною ухвалою не убачається, спір щодо відповідності змісту цієї ухвали вимогам законодавства повинен вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.10.2014р. касаційну скаргу ТзОВ "ТРК "Євротек" задоволено частково, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.08.2014р. у справі №914/1890/14 і рішення господарського суду Львівської області від 01.07.2014р. у цій справі скасовано. Матеріали справи скеровано для нового розгляду до господарського суду Львівської області.

Вищий господарський суд, зокрема зазначив, що господарськими судами попередніх інстанцій не зазначено який саме кадастровий план з експлікацією земельних ділянок, з наявних у матеріалах справи, підтверджує межування, а не накладення цих земельних ділянок; не враховано, що судове рішення у іншій справі №24/132(2010) не позбавляє позивача права вимагати передачі йому в оренду зазначеної земельної ділянки; не з'ясовано чи є земельні ділянки, які визначені в ухвалі Львівської міської ради № 2931 від 21.11.2013р. тотожними земельним ділянкам, вказаних у меморандумі; залишено поза увагою судів і те, що підписання сторонами меморандуму та акта №2 від 24.04.2014р. не може обмежувати позивача права на судовий захист. Крім того, колегія суддів вважає висновок апеляційного суду щодо підвідомчості даної справи адміністративному суду помилковим.

Вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи (ч.1 ст. 11112 ГПК України).

При новому розгляді рішенням господарського суду Львівської області від 12.01.2015р. у справі №914/1890/14 (суддя Синчук М.М.) позов задоволено повністю. Визнано недійсною ухвалу Львівської міської ради №2931 від 21.11.2013р. "Про погодження ТзОВ "Любінське сяйво" місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на вул. С.Петлюри, 11". Стягнуто з Львівської міської ради на користь ТзОВ "Торгово-роздрібна компанія "Євротек" 1 218,00 грн. судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана ухвала Львівської міської ради № 2931 від 21.11.2013р. прийнята з порушенням норм Земельного кодексу України, зокрема не було дотримано порядку передачі земельних ділянок в оренду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТзОВ «Любінське сяйво» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та припинити провадження у справі. Зокрема, скаржник зазначає, даний спір не є спором про право, відтак він повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Крім того, вважає, що між ним та позивачем був підписаний Меморандум, згідно якого позивач претендував лише на частину земельної ділянки площею 0,4818 га, відтак, спірна ухвала не порушує права та інтереси позивача, оскільки у останнього відсутні будь-які права щодо земельних ділянок, зазначених в оскаржуваній ухвалі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Львівська міська рада також подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення суду першої інстанції винесене з неповним з'ясуванням обставин, що мали значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи та недоведеністю обставин, що мали значення для справи. Крім того, зазначає, що при винесені спірної ухвали Львівська міська рада діяла як суб'єкт владних повноважень, а не як власник відповідних земельних ділянок, відтак даний спір не підвідомчий господарським судам, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким припинити провадження у справі. Покликається скаржник і на те, що позивач ніколи не висловлював свого інтересу і не подавав до міської ради жодних документів (заяв, клопотань) на підтвердження свого наміру набути право оренди на спірну земельну ділянку. Звертає увагу, що з метою врегулювання спірних питань щодо користування земельною ділянкою між позивачем та третьою особою було укладено Меморандум про розподіл та розмежування земельних ділянок, з врахуванням якого і було прийнято Львівською міською радою оскаржувану ухвалу.

Згідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 05.02.2015р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, Гнатюк Г.М. та Мирутенко О.Л.

У зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гнатюк Г.М., розпорядженням голови суду від 06.02.2015р. внесено зміни в склад колегії суддів для розгляду справи № 914/1890/14, замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю Якімець Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2015р. прийнято апеляційну скаргу ТзОВ «Любінське сяйво» до провадження та призначено до розгляду на 26.02.2015р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2015р. прийнято апеляційну скаргу Львівської міської ради до провадження та призначено до розгляду на 26.02.2015р.

Ухвалою суду від 26.02.2015р. об'єднано апеляційні скарги в одне провадження, розгляд справи відкладено на 12.03.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні та у відзиві на апеляційні скарги проти доводів скаржників заперечив, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема стверджує, що оскаржувана ухвала стосується тієї самої земельної ділянки на вул. Петлюри, 11, право користування якою перейшло до позивача від ТзОВ "ТК "Інтермаркет" в порядку приписів статті 120 Земельного кодексу України, статей 377, 415 Цивільного кодексу України у зв'язку з переходом права власності на об'єкти нерухомості, які розташовані на спірній земельній ділянці.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні доводи апеляційних скарг підтримали.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

25.06.2011р між ТзОВ "ТК "Інтермаркет" та ТзОВ "ТРК "Євротек" було укладено договори купівлі-продажу, відповідно до умов яких позивач набув у власність цілісні майнові комплекси, розташовані за адресою: м. Львів, вул. С. Петлюри 11, та 11б, які згідно з умовами договорів знаходяться на земельних ділянках загальною площею 0,6404 га кадастровий номер :04:002:0035 та 0,4818 га кадастровий номер :04:002:0036 з цільовим призначенням для реконструкції існуючої споруди під торгово-ринковий комплекс "Новий" і його обслуговування (а.с. 29-32, 42-45 том І).

Право власності ТзОВ ТРК «Євротек» на зазначені нежитлові приміщення виникло з моменту державної реєстрації вище зазначених договорів в БТІ та ЕО, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію права №30491437 від 04.07.2011р. (а.с 23 том І).

04.02.2013 р. ТзОВ ТРК «Євротек» звернулось до Львівської міської ради із заявою №43/3 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку за адресою: м. Львів, вул. Петлюри, 11, 11-б загальною площею 0,9163 га в тому числі в межах червоних ліній 0,2761 га з метою продовження договору оренди для реконструкції існуючої будівлі під торгово-ринковий комплекс та його обслуговування (а.с 161 том І).

На час розгляду справи судом, відповідачем не прийнято рішення про погодження позивачу місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для реконструкції існуючої будівлі під торгово-ринковий комплекс по вул. Петлюри, 11, 11-б у м. Львові.

18.06.2013р. ТзОВ "Любінське сяйво" звернулось до Львівської міської ради із заявою про погодження місця розташування земельної ділянки для розміщення ринку із збірно-розбірних конструкцій на вул. С.Петлюри, 11 у м. Львові та надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки (а.с 154 том І).

Ухвалою Львівської міської ради № 2931 від 21.11.2013р. погоджено ТзОВ "Любінське сяйво" місце розташування земельних ділянок та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на вул. С.Петлюри, 11 в оренду терміном на 5 років для розміщення ринку із збірно-розбірних конструкцій та його обслуговування за рахунок земель житлової та громадської забудови, а саме: ділянки №1 площею 0,1903 га (у тому числі 0,1807 га у межах червоних ліній з обмеженнями без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень); ділянки №2 площею 0,0125 га (а.с 18 том І).

Предметом даного судового розгляду є вимога ТзОВ "ТРК "Євротек" до Львівської міської ради про визнання недійсною ухвали Львівської міської ради №2931 від 21.11.2013р. "Про погодження ТзОВ "Любінське сяйво" місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на вул. С.Петлюри, 11", з тих підстав, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням порядку передачі земельних ділянок в оренду, і порушує право позивача на користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування та реконструкції об'єктів нерухомості, що належать йому на праві власності.

В обґрунтування правових підстав недійсності рішення органу місцевого самоврядування щодо прийняття рішення про надання дозволу на погодження місця розташування та виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вільних земельних ділянок, які в подальшому передані в оренду без проведення земельних торгів, позивач посилається на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 03.06.2014р. по справі №13/17/5022-675/2012.

Крім того, позивач зазначає, що аналогічний спір вже був предметом розгляду господарських судів. Так, рішенням господарського суду Львівської області від 26.08.2011р. у справі №5015/4379/11, яке набрало законної сили, було встановлено порушення прав позивача прийнятою Львівською міською радою ухвалою № 650 від 30.06.2011р. "Про погодження ТзОВ "Любінське сяйво" місця розташування земельної ділянки площею 0,418 га на вул. С.Петлюри,11 в м. Львові" та наявність інтересу у оформленні права користування земельною ділянкою, що прилягає до придбаних ним приміщень та призначена для їх реконструкції та обслуговування (а.с 55-68 том І).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Статтею 16 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, тобто має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою.

За приписами ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії на пленарному засіданні.

Відповідно п. 2 ст. 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" спори про поновлення порушених прав юридичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст. 152 Земельного кодексу України, за приписами якої захист прав юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічна за містом норма передбачена ч.1 ст. 377 ЦК України.

Як зазначалося вище, ТзОВ ТРК «Євротек», будучи власником цілісних майнових комплексів, розташованих за адресою: м. Львів, вул. С. Петлюри 11, 11б, звернулось до Львівської міської ради із заявою №43/3 від 04.02.2013р. про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку за адресою: м. Львів, вул. Петлюри, 11, 11б загальною площею 0,9163 га в тому числі в межах червоних ліній 0,2761 га з метою продовження договору оренди для реконструкції існуючої будівлі під торгово-ринковий комплекс та його обслуговування.

Проте, на час розгляду справи судом, відповідачем не було прийнято рішення про погодження позивачу місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для реконструкції існуючої будівлі під торгово-ринковий комплекс по вул. Петлюри, 11, 11-б у м. Львові.

Натомість, на підставі заяви ТзОВ "Любінське сяйво" від 18.06.2013р., Львівською міською радою було прийнято ухвалу №2931 від 21.11.13р., згідно якої ТзОВ "Любінське сяйво" погоджено місця розташування земельних ділянок та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок розташованих у міста Львові на вул. С. Петлюри, 11.

Зі змісту ч.2, ч.3, ч.6 ст. 123 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент прийняття міськрадою оскаржуваної ухвали, вбачається, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Відтак, надання земельної ділянки в користування відбувається в два етапи: 1) прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, яке є підставою для розроблення заявником проекту відведення земельної ділянки та його погодження; 2) прийняття рішення про надання земельної ділянки в користування.

Таким чином, оскаржувана ухвала Львівської міської ради від 21.11.2013р. № 2931 є підставою для розроблення ТзОВ "Любінське сяйво" проекту відведення земельної ділянки на вул. С.Петлюри, 11 у м. Львові та передумовою для подальшого прийняття міською радою рішення про надання цієї земельної ділянки в користування третій особі, що може призвести до неможливості оформлення позивачем права користування цією ділянкою, яка, за твердженням останнього, необхідна йому для реконструкції та обслуговування належного йому на праві власності майна, адже один і той самий об'єкт не може бути одночасно в користуванні двох різних юридичних осіб.

В матеріалах страви наявна ухвала Львівської міської ради від 15.05.2014р. № 3352 "Про затвердження ТзОВ "Любінське сяйво" проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання ТзОВ "Любінське сяйво" земельних ділянок на вул. С.Петлюри, 11 у м. Львові в оренду терміном на 5 років для розміщення ринку із збірно-розбірних конструкцій. Вказана ухвала прийнята на підставі оскаржуваної ухвали Львівської міської ради від 21.11.2013р. № 2931 (а.с 183 том І).

02.06.2014р. між Львівською міською радою та ТзОВ "Любінське сяйво" укладено відповідні договори оренди земельних ділянок.

Поряд з тим, нормами ст. 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Статтею 134 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Оскаржуваною ухвалою Львівської міської ради №2931 від 21.11.2013р. ТзОВ "Любінське сяйво" погоджено розташування земельних ділянок та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на вул. С.Петлюри, 11, на підставі якої без проведення земельних торгів передано в оренду ТзОВ "Любінське сяйво" вільні земельні ділянки, які не підпадали під дію частин 2, 3 статті 134 Земельного кодексу України.

Виходячи з приписів чинного законодавства, необхідною умовою для передачі таких земельних ділянок в оренду мало бути проведення земельних торгів, за результатами яких в подальшому надається дозвіл на виготовлення проект землеустрою та укладення договору оренди. Недотримання цієї процедури є порушенням органом місцевого самоврядування господарської компетенції під час укладення договору оренди землі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2014р. у справі №13/17/5022-675/2012 яка відповідно до статті 111-28 ГПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Відповідачем не надано суду доказів дотримання, передбаченої ст.ст. 124, 134-139 Земельного кодексу України, процедури проведення земельних торгів, що є передумовою для передачі в оренду вільної земельної ділянки, в тому числі, щодо дотримання вимог "Положення про підготовку, організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок у м. Львові", затвердженого ухвалою Львівської міської ради №1675 від 26.07.2012р., яке визначає порядок підготовки документів та процедуру продажу земельних ділянок у власність або права оренди.

Зокрема, при винесенні Львівською міською радою оскаржуваної ухвали №2931 від 21.11.2013р. відповідачем не дотримано порядку формування переліку земельних ділянок, які можуть бути продані у власність або може бути продано право оренди на них; не надано дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, технічного паспорта земельної ділянки та експертної грошової оцінки вартості земельної ділянки відповідно до затвердженого переліку; порушено порядок розгляду та підготовки документів для продажу земель у власність або продажу права оренди земельних ділянок на аукціоні (вільних від забудови земельних ділянок); не забезпечено здійснення публікації у засобах масової інформації щодо проведення земельних торгів та реєстрації учасників аукціону; не забезпечено реалізацію права зацікавлених осіб на участь в аукціоні, чим порушено "Положення про підготовку, організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок у м. Львові", затверджене ухвалою Львівської міської ради від 26.07.2012р. № 1675.

Відтак, оскаржувана ухвала Львівської міської ради № 2931 від 21.11.2013р.вказаним нормам Земельного кодексу України не відповідає.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Судом встановлено, що охоронюваний законом інтерес позивача стосується реалізації права на користування земельною ділянкою для реконструкції та обслуговування майнового комплексу на вул. С.Петлюри, 11 у м. Львові, в тому числі спірними земельними ділянками, які розташовані безпосередньо перед належним на праві власності позивачу об'єктом нерухомого майна.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала № 2931 від 21.11.2013р. "Про погодження ТзОВ "Любінське сяйво" місця розташування земельних ділянок та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на вул. С.Петлюри, 11" прийнята Львівською міською радою без дотримання належної на це процедури - не дотримала балансу між конкуруючи інтересами ТзОВ "ТРК "Євротек" та ТзОВ "Любінське сяйво".

Заперечуючи щодо позовних вимог, відповідач та третя особа покликались на наявність укладеного 26.12.2011р. між позивачем і третьою особою Меморандуму про вирішення спірних питань щодо користування прилеглою земельною ділянкою навколо ринку "Новий" на вул. Петлюри 11, 11б у місті Львові (а.с 98-99 том І).

Однак, суд зазначає, що зміст меморандуму від 26.12.2011р. та додані до нього графічні матеріали, зокрема план земельної ділянки та акт узгодження меж, не містять визначених координат, кадастрових номерів земельних ділянок, які утворились внаслідок поділу згідно угоди сторін, а також відомостей про винесення меж земельних ділянок в натурі з прив'язкою до місцевості, в зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що спірні земельні ділянки площею 0,1903 га площею 0,0125 га є тими ж, що зазначені в меморандумі від 26.12.2011 р., оскільки різними є навіть площі цих ділянок.

На момент підписання вказаного меморандуму, жодна із сторін не була зареєстрованим землекористувачем вказаних земельних ділянок.

Підписання між ТзОВ ТРК "Євротек" та ТзОВ "Любінське сяйво" меморандуму від 26.12.2011р. та акту узгодження меж від 24.04.2013р. не може вважатись належним доказом погодження чи відмови сторони від права на землю, оскільки така форма не передбачена чинним законодавством.

По своїй суті вказаний меморандум від 26.12.2011р. є формою фіксації наміру його сторін вирішити спірні земельні питання щодо користування земельною ділянкою прилеглою до майнового комплексу Ринок "Новий" на вул. Петлюри 11 у місті Львові та не встановлює юридичних наслідків, пов'язаних із встановленням, зміною чи припиненням права на користування земельними ділянками, оскільки відповідно до вимог закону рішення про надання земельних ділянок приймається органом місцевого самоврядування з дотриманням норм Земельного кодексу України.

Спірною ухвалою Львівської міської ради від 21.11.2013р. № 2931 ТзОВ "Любінське сяйво" погоджено місце розташування земельних ділянок та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок на вул. С.Петлюри, 11, а саме: ділянки №1 площею 0,1903 га та ділянки № 2 площею 0,0125 га, в той час, як пп. б) п. 2 Меморандуму сторони визначили, що ТзОВ "Любінське сяйво" претендує на отримання в користування земельної ділянки № 4 площею 0,0150 га та земельної ділянки № 5 площею 0,1831 га для спорудження торгових рядів і функціонування ринкової торгівлі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що земельні ділянки, які визначені в ухвалі Львівської міської ради №2931 від 21.11.2013р. не є тотожними земельним ділянкам, вказаних у Меморандумі.

Крім того, підписання сторонами Меморандуму та акта № 2 від 24.04.2013р. не може обмежувати позивача права на судовий захист. Принцип доступності правосуддя, яка реалізується через ст. 1 ГПК України та є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень органів місцевого самоврядування не може бути обмежено умовами цивільно-правових угодою (а.с 101 том І).

Твердження відповідача про те, що земельні ділянки про надання яких звертався позивач з клопотанням до Львівської міської ради про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення, відновлення меж земельної ділянки на місцевості на вул. С.Петлюри, 11, 11б, і земельні ділянки, за цією ж адресою, на які третій особі ТзОВ "Любінське сяйво" оскаржуваною ухвалою №2931 від 21.11.2013р. надано дозвіл на розробку проекту землеустрою є різними, а земельна ділянка на якій знаходяться об'єкти нерухомості майна позивача суміжна зі спірною, судом не беруться до уваги, оскільки відповідачем не надано належних доказів в підтвердження вказаних обставин, зокрема не зазначено який саме кадастровий план з експлікацією земельних ділянок, з наявних у матеріалах справи, підтверджує межування, а не накладення цих земельних ділянок.

Посилання відповідача на судове рішення у справі №24/132(2010), яким розірвано укладений між ТзОВ "ТК "Інтермаркет" та Львівською міською радою договір оренди землі та зобов'язано повернути Львівській міській раді земельну ділянку на вул. С.Петлюри, 11 у м. Львові, загальною площею 0,4818 га, суд вважає необґрунтованим, оскільки вказаний договір оренди землі було розірвано не з підстав неправомірного виділення ТзОВ "ТК "Інтермаркет" земельної ділянки площею 0,4818 га, а у зв'язку з несплатою орендної плати через неплатоспроможність орендаря, який перебував у процедурі банкрутства. Відтак, вказане рішення не позбавляє позивача права вимагати передачі йому в оренду цієї земельної ділянки (а.с 88-94 том І).

Безпідставним є також покликання відповідача на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2012р. у справі №1309/1989/12 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2013р. у справі №116041/12, на підставі яких прийнята спірна ухвала № 2931 від 21.11.2013р., оскільки вказані судові рішення не містять вимог про передачу спірних земельних ділянок в користування ТзОВ "Любінське сяйво" без проведення аукціону (земельних торгів) (а.с 149-157 том І).

Щодо тверджень скаржників не непідвідомчість даного спору господарським судам, колегія суддів зазначає наступне:

Як зазначено у ч.1 постанові пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» № 6 від 16.05.2011р. (зі змінами та доповненнями) господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов'язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

Органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності діють як органи, через які територіальна громада реалізує повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючі відповідні повноваження, органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини.

З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Індивідуальні акти органів місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі господарським судам.

Відтак, справи у спорах за участю органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору ст.1 ГПК України підвідомчі господарським судам.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що даний спір підвідомчий господарським судам.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржники всупереч вищенаведеній нормі права, не подали доказів, які б спростовували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційних скаргах не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Львівської області від 12.01.2015р. у справі № 914/1890/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Мирутенко О.Л.

Якімець Г.Г.