ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

12 березня 2015 р. Справа № 902/13/15

за позовом: Заступника прокурора міста Вінниці (пров. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21020) в інтересах держави - Вінницької міської ради в особі Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця, 21100)

до: Закритого акціонерного товариства "Вінницький проектний інститут" (вул. Київська, 14, м. Вінниця,21100)

про стягнення 169 899,77 грн.

Суд:

Суддя Кожухар М.С.

Секретар судового засідання Матущак О.В.

Представники :

прокурор: Стецюк Н.Д.

позивача: Клімішина О.М. - за дорученням

відповідача : Гончарук Ю.В. - за дорученням

ВСТАНОВИВ :

Заступник прокурора міста Вінниці звернувся до господарського суду Вінницької області в інтересах держави - Вінницької міської ради в особі Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до Закритого акціонерного товариства "Вінницький проектний інститут" про стягнення 169 899,77 грн., з яких: 66 887,93 грн. боргу за надані послуги з теплопостачання за період з травня по жовтень 2014р., 31 971,90 грн. інфляційних за період з червня по листопад 2014 року, 6 382,28 грн. - 3% річних за період з травня по жовтень 2014 року, 64 657,66 грн. пені за період з 10.06.2014р. по 30.11.2014р.

Позов мотивовано наступним.

9 грудня 2011 року між КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" та ЗАТ "Вінницький проектний інститут" укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за №5766, відповідно до якого Постачальник бере на себе зобов'язання продавати та постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в договірних обсягах та з параметрами теплоносія на вході мереж Споживача, які відповідають температурному графіку теплової мережі, а Споживач зобов'язувався отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в установлені договором терміни. Термін внесення платежів за теплову енергію відповідно до умов договору - до 10 числа місяця наступного за розрахунковим (п.6.4 Договору).

На виконання умов даного договору за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року відповідачу в приміщення за адресою вул. Київська, 14а у м. Вінниці позивачем здійснювалось постачання теплової енергії на загальну суму 66 887,93 грн. (у т.ч. 66 887,93 грн. - приєднане теплове навантаження). Відповідачем за цей період жодних коштів не сплачено, що підтверджується розрахунком суми боргу.

Отже, за цей період станом на 01.11.2014 заборгованість відповідача перед КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" склала 66 887,93 грн.

4 червня 2014 року рішенням господарського суду Вінницької області у справі №902/369/14, яке набрало законної сили, задоволені позовні вимоги КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" до ЗАТ "Вінницький проектний інститут", у зв'язку з невиконанням умов договору на купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 09.12.2011 №5766, та стягнуто з відповідача на користь позивача 477 857,90 грн. боргу за спожиту теплову енергію за період з грудня 2012 року по квітень 2014 року, 15 693,72 грн. - 3% річних з грудня 2012 року по квітень 2014 року, 32 382,56 грн. - інфляційних втрат від інфляції за період з 31.12.2012 по 30.07.2014, 60 000,00 грн. - пені за несвоєчасно проведені розрахунки за період з квітня 2013р. по квітень 2014р.

Проте, станом на 01.11.2014 загальна сума основного боргу за спожиту теплову енергію у розмірі 544 745,83 грн. (477 857,90 грн. - борг згідно рішення господарського суду від 04.06.2014 у справі №902/369/14 за період з грудня 2012 року по квітень 2014 року) + 66 887,93 грн. (борг за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року) відповідачем не погашена.

Оскільки ЗАТ "Вінницький проектний інститут" не виконало зобов'язання в сумі 544 745,83 грн. перед КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", тому згідно з ч.2 ст.625 ЦК України були нараховані: 6 382,28 грн. - сума 3% річних за період з травня по жовтень 2014 року, 31 971,90 грн. - сума втрат від інфляції за період з червня по листопад 2014 року; та згідно ЗУ "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" та п. 7.3.4. Договору - нараховано пеню в розмірі 64 657,66 грн.

Ухвалою від 13.01.2015р. порушено провадження у даній справі з призначенням її до розгляду на 03.02.2015 р.

Від голови правління Закритого акціонерного товариства "Вінницький проектний інститут" 02.02.2015р. через канцелярію суду надійшло клопотання вих.№2-80/юр від 02.02.2015 р. про залишення позову без розгляду, в якому він просить суд розглянути зазначене клопотання у відсутності представника відповідача, оскільки представник, який працює на посаді юрисконсульта, перебуває у навчальній відпустці; у випадку відмови у задоволенні даного клопотання, просить суд відкласти розгляд справи для надання відповідачем відповідних заперечень та доказів для захисту своїх інтересів.

Представник позивача проти залишення позову без розгляду заперечив, щодо клопотання про відкладення розгляду справи поклався на розсуд суду.

Розглянувши клопотання відповідача суд дійшов висновку, що питання стосовно залишення позову без розгляду може бути вирішено за наслідками дослідження доказів у справі; відкладення розгляду справи за вказаних у клопотанні відповідача обставин господарським процесуальним кодексом не передбачено, відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, яким зокрема є керівник товариства. Отже клопотання про відкладення розгляду справи з наведених відповідачем підстав задоволенню не підлягає.

Разом з тим, враховуючи ненадання сторонами усіх необхідних для вирішення спору доказів, суд ухвалою від 03.02.2015 р. відклав розгляд справи на 03.03.2015 р.

27.02.2015р. від відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та вважає позовні вимоги необґрунтованими в частині стягнення 66 887,93 грн. заборгованості, 64 657,66 грн. пені, 412,33 грн. 3 % річних за період з червня по жовтень 2014 р. та 2 284,71 грн. інфляційних втрат (загалом 134 242,63 грн.) з огляду на наступне.

09 грудня 2011 р. між ЗАТ "ВПІ" та КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" було укладено Договір № 5766 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (надалі - Договір).

Відповідно до даного Договору Постачальник (Позивач) взяв на себе зобов'язання продавати та постачати Споживачеві (Відповідачу) теплову енергію в гарячій воді в договірних обсягах та з параметрами теплоносія на вході мереж Споживача, які відповідають температурному графіку теплової мережі, а Споживач зобов'язався отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором. Температурний графік теплової мережі є невід'ємним додатком цього Договору (п.1 Договору).

Із позовної заяви очевидно, що Позивач просить стягнути із Відповідача суму основного боргу у розмірі 66 887,93 грн., що є виключно платою за приєднане теплове навантаження за період з травня 2014 р. по жовтень 2014 р. Тобто, у даному випадку не йдеться про плату за постачання теплової енергії, а лише про плату за приєднане теплове навантаження.

Пунктом 6.2 Договору встановлено, що Споживач щомісячно, протягом року, вносить плату за приєднане теплове навантаження, визначене в додатку № 1 до Договору, та окремо сплачує за спожиту теплову енергію на підставі показників приладів обліку, або за їх відсутності, розрахунково, відповідно до теплового навантаження.

Таким чином, Договором передбачено два платежі: за спожиту теплову енергію та за приєднане теплове навантаження.

У зв'язку із наявністю заборгованості ЗАТ "ВПІ" перед Позивачем за попередній опалювальний сезон, опалювальний сезон 2014 -2015 рр. для ЗАТ "ВПІ" не розпочинався.

Про це свідчить відсутність виставлених рахунків за спожиту теплоенергію, акту про включення системи теплопостачання у 2014 р.

На думку відповідача, відповідно до п.п. 6,2, 6.6, 6.7, 6.8. Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 17.02.2011 р. № 242, плата за приєднане теплове навантаження є складовою ціни, яку споживач зобов'язаний сплатити теплопостачальній організації за надані йому послуги теплопостачання.

Однак, у опалювальному сезоні 2014-2015 рр. приміщення відповідача не опалювалося взагалі, теплова енергія не споживалася ні у вигляді опалення, ні у вигляді гарячого водоспоживання.

Виходячи з цього, відповідач вважає, що у позивача відсутні підстави для нарахування відповідачу плати за споживання теплоенергії за вищевказаний період, в тому числі і умовно-постійної частини цієї плати (плати за приєднане теплове навантаження), а відтак заявлені Позивачем вимоги про стягнення 66 887,93 грн. є безпідставними та необґрунтованими. Оскільки відсутні правові підстави для задоволення вимоги про стягнення основного боргу, відповідно, не підлягають до задоволення й вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

При обрахунку пені позивач посилався на п. 7.3.4 Договору та положення ЗУ "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". На підставі цього, позивач нараховував відповідачу пеню із розрахунку 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Таким чином, за період з 10.06.2014 р. по 30.1 1.2014 р. відповідачу нараховано 64 657,66 грн. пені.

Пунктом 7.3.4 Договору вказаний розмір пені, передбачений як відповідальність саме за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію.

Абзацом 3 ст. 1 ЗУ "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" визначено, що за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Тобто, у даному випадку також йдеться про відповідальність за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги - опалення та гаряче водопостачання у даній ситуації.

Однак, як вказано у позовній заяві, підставою для звернення до суду у позивача є саме порушення відповідачем порядку розрахунку в оплаті за приєднане теплове навантаження, яке сплачується окремо від оплати за спожиту теплову енергію (п.6.2 Договору).

Таким чином, застосування Позивачем у розрахунку пені 1 % від суми боргу за кожен день прострочення суперечить вимогам ст. 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", відповідно до якого розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, враховуючи викладене відповідач вважає, що вимоги позивача є неоогрунтованими та не підлягають задоволенню у частині, що стосуються нарахування заборгованості, пені, а також 3% річних та інфляційних втрат саме на суму заборгованості за приєднане навантаження.

03.03.2015р. від прокурора до суду надійшло заперечення № 99-2300 вих-15 від 02.03.2015р. на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, що було подане до суду 02.02.2015р.

В судовому засіданні 03.03.2015р. оголошено перерву до 11.03.2015р.

11.03.2015р. від представника позивача надійшло заперечення на відзив б/н від 10.03.2015р., в якому позивач зазначає таке.

Щодо формування та розрахунку приєднаного теплового навантаження по приміщенням ЗАТ "Вінницького проектного інституту", визначеного умовами договору №5766 від 09.12.2011р.:

Виходячи з положень: п.1.2. "Правил надання і ходження технічних умов на підключення до теплових мереж", затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.10.2009р. за №334 та Постановою НКРЕ України від 29.10.2009р. за №1232; пункту 88 "Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. за №869; п.42 "Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. за №869 - вартість приєднаного теплового навантаження є складовою частиною вартості теплопостачання.

Додатком 4 до Договору №5766 від 09.12.2011р. визначені тарифи (ціни) на теплову енергію, по яким Споживач сплачує:: за приєднане теплове навантаження - 25 535,268 грн. за 1 Гкал/годину з ПДВ; за спожиту теплову енергію - 832,368 грн. за 1 Гкал з ПДВ; за втрати з витоком - 29,15 грн. за 1 тонну хімочищеної води з ПДВ.

30 квітня 2014 року між КП ВМР "ВМТЕ" та ЗАТ "ВПІ" була укладена додаткова Угода до Договору купівлі-продажу теплової енергії №5766 від 09.12.2011р. Відповідно до даної додаткової угоди, на виконання Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 31.03.2014р. за №210 Сторони прийшли до згоди внести зміни в п.1 Додатку №4 цього договору, виклавши його у такій редакції: Споживач сплачує за тарифами, затвердженими в установленому порядку, які складають: плата в місяць за приєднане теплове навантаження - 22 807,15 грн. за 1 Гкал/год. з ПДВ; плата за спожиту теплову енергію - 910,38 грн. за 1 Гкал з ПДВ.

Надалі, на виконання вимог Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 16.05.2014р. за №500, для КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" були встановлені тарифи на теплову енергію, які відповідно склали: плата в місяць за приєднане теплове навантаження - 23 729,52 грн. за 1 Гкал/год. з ПДВ.

Також, Додатками 1 (окремо корпус А по вул.Київська, 14 та окремо корпус Б по вул.Київська, 14/1) до Договору №5766 від 09.12.2011р. були визначені обсяги постачання теплової енергії, зокрема, максимальні приєднані теплові навантаження ЗАТ "ВПІ", які відповідно склали: максимальне приєднане теплове навантаження корпусу А по вул.Київська, 14 - Q = 0,361469 Гкал/годину, максимальне приєднане теплове навантаження корпусу Б по вул.Київська, 14/1 - Q = 0,111389 Гкал/годину.

Таким чином, загальний сумарний обсяг максимального приєднаного теплового навантаження для приміщень ЗАТ "ВПІ" склало 0,472858 Гкал/годину (0,361469 + 0,111389).

Поряд з цим, 9 грудня 2011 року ЗАТ "Вінницький проектний інститут" до Договору №5766 від 09.12.2011р. були погоджені опитувальні листи (копії додаються), якими визначені обсяги максимального приєднаного теплового навантаження для приміщень відповідача, а саме: для корпусу А по вул.Київська, 14 - Q = 0,361469 Гкал/годину; для корпусу Б по вул.Київська, 14/1 - Q = 0,111389 Гкал/годину, разом - 0,472858 Гкал/годину.

Враховуючи вимоги Постанови КМУ від 01.06.2011р. за №869 та вищевикладене, Договором №5766 від 09.12.2011р. та додатковою Угодою від 30.04.2014р. до даного Договору, сторони узгодили тариф (ціну) на теплову енергію відповідно до Постанови НКРЕ КП №210 від 31.03.2014р., Постанови НКРЕ КП №500 від 16.05.2014р., в тому числі і на приєднане теплове навантаження, та максимальні обсяги приєднаного теплового навантаження.

В свою чергу, на виконання умов договору №5766 від 09.12.2011р. за період з травня 2014 по жовтень 2014 року відповідачу в корпус А по вул.Київська, 14 та корпус Б по вул.Київська, 14/1 здійснювалось постачання теплової енергії на загальну суму 66 887,93 грн. (в т.ч. 66 887,93 грн. - плата за приєднане теплове навантаження). Жодних коштів за цей період відповідачем не сплачено.

На виконання вимог п.6.5. Договору №5766 від 09.12.2011р. були підписані акти здачі-прийняття виконаних робіт за червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2014р. (є в матеріалах справи). Акт за травень 2014р. отриманий відповідачем 05.06.2014р. в 2х примірниках, однак підписаний примірник акту не був повернутий позивачу, тому згідно з п.6.6. Договору даний акт вважається визнаним Споживачем. Даний факт не заперечувався представником ЗАТ "ВПІ".

З огляду на умови Договору №5766 від 09.12.2011р., в кожному акті здачі-прийняття виконаних робіт зазначаються максимальне приєднане теплове навантаження та тариф, погоджені сторонами в додатках до вищезгаданого Договору.

Відповідно загальна щомісячна вартість приєднаного теплового навантаження, розраховується множенням тарифу на максимальне приєднане теплове навантаження, зазначене в колонці акту "Кількість".

Станом на сьогоднішній день приміщення відповідача, а саме: корпус А, по вул.Київська, 14 та корпус Б, по вул.Київська, 14/1 підключені до мереж централізованого теплопостачання та відповідно обладнані внутрішньобудинковимн системами опалення та опалювальними приладами. В свою чергу, в зв'язку із відсутністю оплати за надану теплову енергію протягом строку встановленого договором, 25 березня 2014 року інспектором теплової інспекції КП ВМР "ВМТЕ", в присутності головного інженера ЗАТ "ВПІ" було здійснено перекриття запірної арматури в тепловому пункті та встановлення пломб, із зазначенням показників на приладі теплової енергії.

Відповідно на виконання вимог п.2.3.4 договору купівлі-продажу теплової енергії №5766 від 09.12.2011р., КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" тимчасово здійснило перекриття запірної арматури в приміщенні за адресою: м.Вінниця, вул. Київська, 14, 14/1.

Однак від'єднання даного приміщення від централізованих мереж теплопостачання не проведено, оскільки дозвільна та проектно-технічна документація на демонтаж опалювальних приладів системи опалення даного приміщення не були надані.

Тому, плата за приєднане теплове навантаження сплачується споживачем протягом року, незалежно від обсягів виробництва теплової енергії.

Оскільки вартість приєднаного теплового навантаження є складовою житлово-комунальних послуг, то за порушення строків її оплати застосовується відповідальність, передбачена ЗУ "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій".

Вказані штрафні санкції також передбачені і п. 7.3.4. укладеного Договору.

В судовому засіданні 11.03.2015р. оголошено перерву до 12.03.2015р.

12.03.2015р. до суду від відповідача надійшло клопотання № 2-182/юр від 11.03.2015р. про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому останній просить зменшити розмір пені до 5000,00 грн. на підставі ст. 83 ГПК України.

Клопотання мотивовано тим, що позивач вважає нараховану суму невиправдано великою, подібні нарахування несправедливими, особливо зважаючи на надзвичайно складний фінансовий стан відповідача. На теперішній час сплата заборгованості та пені у повному розмірі може мати наслідком для відповідача неможливість ведення господарської діяльності та призведе до значних матеріальних збитків. Покладення на ЗАТ "ВПІ" на даний момент обов'язку з повернення одночасно всієї суми боргу та пені має загрозу до приведення підприємства до банкрутства.

Наразі, щодо ЗАТ "ВПІ" здійснюється виконавче провадження за наказом Господарського суду Вінницької області від 14.08.2014р. № 902/369/14. Стягувачем у даному провадженні є той самий позивач - Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго".

Відповідачем вживались можливі дії щодо погашення заборгованості добровільно, однак це не призвело до відповідних результатів. Тому, у межах даного виконавчого провадження державним виконавцем було видано постанову, якою накладено арешт та заборону розпоряджатись грошовими коштами, що знаходяться на банківських рахунках Відповідача, а також накладено арешт та заборону відчуження на все рухоме та нерухоме майно ЗАТ "ВПІ".

Зазначене призвели до неможливості відповідачем вчинити будь-яких дії для погашення як попередньої заборгованості, так і поточної, оскільки наразі усе майно ЗАТ "ВПІ" перебуває у фактичному розпорядженні органів ДВС.

Крім цього, враховуючи, що у даний опалювальний сезон 2014-2015 рр. ЗАТ "ВПІ" не підключилось до опалення, що призвело до значного відтоку орендарів товариства, доходи від чого є єдиним джерелом господарської діяльності ЗАТ "ВПІ".

З періоду накладення арешту на рахунки ЗАТ "ВПІ" кошти, що надходять залишаються буз руху до накопичення певної суми, що буде знята органами ДВС для погашення попередньої заборгованості за рішенням суду.

Однак, і надходження на зазначені рахунки є дуже незначними. Для прикладу, залишок коштів на рахунку ЗАТ "ВПІ" у АТ "Златобанк" складає 13 993,13 грн., які є під арештом, залишок на рахунку у ПАТ "Полтава-Банк" склав 18 584,35 грн., які також залишились під арештом.

Як видно із фінансового звіту за 2014р. ЗАТ "ВПІ" має нерозподілений збиток у 549,4 тис. грн. Також збиток як фінансовий результат зазначений у аудиторському висновку станом на 31.12.2014 р.

В судове засідання 12.03.2015р. з"явились прокурор, представники позивача та відповідача.

Прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Також представник відповідача підтримав клопотання № 2-182/юр від 11.03.2015р. про зменшення розміру штрафних санкцій.

Прокурор та представник позивача щодо задоволення даного клопотання заперечили.

Заслухавши надані пояснення прокурор та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

09.12.2011р. між Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (Постачальник) та Закритим акціонерним товариством "Вінницький проектний інститут" (Споживач) укладено договір № 5766 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до якого, Постачальник бере на себе зобов'язання продавати та постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в договірних обсягах та з параметрами теплоносія на вході мереж Споживача, які відповідають температурному графіку теплової мережі, а Споживач зобов'язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Температурний графік теплової мережі є невід'ємним додатком цього договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору, теплова енергія постачається Споживачеві в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону.

Відповідно до п. 2.3.4. Договору, Постачальник припиняє постачання теплової енергії Споживачу в разі відсутності протягом 10 днів оплати теплової енергії понад встановленні договором (Розділ 6) терміни.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності, відповідно до додатку №2 цього Договору. Проводяться виключно в грошовій формі згідно з діючими тарифами, затвердженими в установленому порядку (п. 6.1. Договору).

Споживач щомісячно, протягом року, вносить плату за приєднане теплове навантаження, визначене в додатку №1 до Договору, та окремо сплачує за спожиту теплову енергію на підставі показів приладів обліку, або за їх відсутності, розрахунково, відповідно до теплового навантаження. У разі зміни тарифів та порядку розрахунків нові тарифи і порядок розрахунків є обов'язковим для Сторін з моменту введення їх в дію (п. 6.2. Договору).

Відповідно до п. 6.3. Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п. 6.4. Договору, розрахунки по Договору виконуються в наступному порядку: Споживач, не пізніше 25 числа розрахункового місяця вносить плату за приєднане теплове навантаження, визначене в додатку №1 до Договору та сплачує 70 відсотків вартості від обсягу теплової енергії, який передбачений на наступний розрахунковий період. Остаточні розрахунки за спожиту теплову енергію Споживач проводить до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

По закінченню розрахункового періоду, не пізніше 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, Споживач повинен отримати загальний рахунок на оплату теплової енергії, спожитої у розрахунковому місяці та плати за приєднане теплове навантаження, акт здачі-прийняття виконаних робіт в двох примірниках для підписання, після чого один примірник акту повернути Постачальнику у 5-ти денний термін. Неотримання Споживачем рахунку не звільняє останнього від обов'язку оплати по цьому Договору (п. 6.5. Договору).

У разі непідписання акту здачі-прийняття виконаних робіт Споживачем, без надання Постачальнику викладених в письмовій формі обґрунтованих заперечень по акту або неповернення Споживачем підписаного акту здачі-прийняття виконаних робіт у 5-ти денний термін, акт вважається визнаним Споживачем та є доказом кількості спожитої Споживачем у розрахунковому місяці теплової енергії належної якості (п. 6.6. Договору).

Згідно з п. 7.3.4. Договору, Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію у вигляді пені в розмірі 1% від несплаченої суми за кожний день прострочення, якщо інше не передбачене законодавством. У випадку прострочення платежу менш ніж на 1 календарний місяць, Постачальник може не застосовувати цю санкцію, при наявності гарантійного листа Споживача з зазначенням дати проведення розрахунку.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.10.2012р. В частині розрахунків Договір діє до повного їх проведення (п. 10.1. Договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний період, якщо за місяць до закінчення строку його дії, про припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

У додатках 1 (лист 1, лист 2) до договору № 5766 від 09.12.2011р. сторони визначили обсяг постачання теплової енергії Споживачу.

Додатком 2 до договору № 5766 від 09.12.2011р. є акт розмежування меж балансової належності мереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

У додатку 3 до договору № 5766 від 09.12.2011р. наведена схема межі поділу теплової мережі.

У додатку 4 до договору № 5766 від 09.12.2011р. наведені тарифи на теплову енергію, а саме: Споживач сплачує по тарифу, що діє на день підписання цього додатку: за приєднане теплове навантаження 25535,268 грн. за 1 Гкал/годину з ПДВ; за спожиту теплову енергію 832,368 грн. за 1 Гкал з ПДВ; за втрати з витоком 29,15 грн. за 1 тону хімочищеної води з ПДВ.

Додатком 5 до договору № 5766 від 09.12.2011р. визначений температурний графік роботи теплових мереж від котельні за адресою вул. Першотравнева, 2.

15.12.2011 року відповідачем погоджено надані позивачем опитувальні листи теплопостачання за договором № 5766 від 09.12.2011р., якими визначені обсяги максимального приєднаного теплового навантаження для приміщень відповідача, а саме: для корпусу А по вул.Київська, 14 - Q = 0,361469 Гкал/годину; для корпусу Б по вул.Київська, 14/1 - Q = 0,111389 Гкал/годину; разом - 0,472858 Гкал/годину.

30.04.2014р. сторони уклали додаткову угоду до договору купівлі-продажу теплової енергії № 005766 від 09.12.2011р., відповідно до якої, на виконання Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 31.03.2014р. за №210 Сторони прийшли до згоди внести зміни в п.1 Додатку №4 цього договору, виклавши його у такій редакції: "Споживач сплачує за тарифами, затвердженими в установленому порядку, які складають: плата в місяць за приєднане теплове навантаження - 22 807,15 грн. за 1 Гкал/год. з ПДВ; плата за спожиту теплову енергію - 910,38 грн. за 1 Гкал з ПДВ.

В провадженні господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/369/14 за позовом прокурора міста Вінниці в інтересах держави - Вінницької міської ради в особі Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" до Закритого акціонерного товариства "Вінницький проектний інститут" про стягнення 1 053 792, 08 грн., з яких: 477 857, 90 грн. - заборгованості за спожиту теплову енергію станом на 03.06.2014 р. за період з грудня 2012р. по квітень 2014р., 15 693, 72 грн. - 3 % річних за період з грудня 2012 р. по квітень 2014 р., 32 382,56 грн. - суми втрат від інфляції за період 31.12.2012 р. - 30.07.2014 р., 527 857, 90 грн. - пені за несвоєчасно проведені розрахунки в межах 100 % суми боргу за період з квітня 2013 р. по квітень 2014 р.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 04.06.2014р. у справі № 902/369/14, яке постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.07.2014р. залишено без змін, позов задоволено частково; стягнуто з ЗАТ "Вінницький проектний інститут" на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" 477 857, 90 грн. - заборгованості за спожиту теплову енергію, 15 693, 72 грн. - 3 % річних, 32 382,56 грн. - сума втрат від інфляції, 60 000, 00 грн. - пені за несвоєчасно проведені розрахунки за період з квітня 2013 р. по квітень 2014 р.

Позивачем за період з травня 2014р. по жовтень 2014р. нараховувалось визначене приєднане теплове навантаження з постачання теплової енергії відповідачу в корпус А по вул.Київська, 14 та корпус Б по вул.Київська, 14/1 на загальну суму 66 887,93 грн., про що сторонами підписано акти здачі-прийняття виконання робіт (надання послуг) за період з червня по жовтень 2014р. Отриманий відповідачем акт здачі-прийняття виконаних робіт за травень 2014 р. позивачу не повернутий (а.с. 35-39).

Однак за отримані послуги відповідач не розрахувався, в зв"язку з чим заборгував позивачу 66 887,93 грн. за період з травня по жовтень 2014р.

Наведене стверджується поясненнями учасників судового процесу та вищепереліченими матеріалами справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши і оцінивши докази по справі, суд дійшов такого висновку.

Доводи відповідача, викладені у його клопотанні (вих.№2-80/юр від 02.02.2015р.) про залишення позову без розгляду, судом не приймаються з огляду на наступне.

Статтею 2 ГПК України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави; прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 N 3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЗУ "Про місцеве самоврядування", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (ч.ч. 5,8 ст. 60 ЗУ "Про місцеве самоврядування").

Відповідно до пункту 1.2. Статуту Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", підприємство створене на підставі рішення Вінницької міської ради №68 від 09.08.2002р. і є власністю територіальної громади м. Вінниці, управління якою здійснює Вінницька міська рада (далі по тексту Власник), оперативне управління підприємством здійснює департамент енергетики, транспорту та зв"язку.

Таким чином, Вінницька міська рада від імені та в інтересах територіальної громади м. Вінниці здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", а тому у випадку порушення майнових прав підприємства, на підставі ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" має право на захист права комунальної власності територіальної громади в межах та у спосіб визначений чинним законодавством України.

З огляду на викладене, прокурором в якості органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах визначено Вінницьку міську раду.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 N 3-рп/99, положення абзацу четвертого частини першої статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України в контексті пункту 2 статті 121 Конституції України треба розуміти так, що прокурори та їх заступники подають до арбітражного суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. У випадках, коли доходи від закріплених за місцевими бюджетами загальнодержавних податків та зборів перевищують мінімальний розмір місцевого бюджету, держава вилучає із місцевого бюджету до державного бюджету частину надлишку в порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Прокурором в позовній заяві зазначено, що пред'являючи позов в інтересах Вінницької міської ради в особі КП ВМР "Вінницміськтеплоенерго" прокуратура має на меті повернення коштів за споживання теплової енергії внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань згідно договору по оплаті за спожиту теплову енергію. Це в свою чергу спричиняє збитки Вінницькій міській раді в особі КП ВМР "ВМТЕ". Водночас, держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування шляхом надання місцевим бюджетам із Державного бюджету трансфертів у вигляді дотацій з метою формування місцевого бюджету, необхідного для здійснення повноважень місцевого самоврядування на рівні мінімальних соціальних потреб у разі, коли коштів, що надходять з власних джерел та закріплених доходів, не достатньо.

Таким чином, прокурором правильно визначено особу, що має відповідні повноваження у спірних правовідносинах від імені держави.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з Договору, між сторонами склались правовідносини щодо постачання теплової енергії.

Частинами 1,2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки станом на час розгляду справи відповідач не надав доказів погашення заборгованості у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 66 887,93 грн. боргу підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивачем, за неналежне виконання грошових зобов'язань пред'явлено до стягнення з відповідача 31 971,90 грн. інфляційних за період з червня по листопад 2014 року, 6 382,28 грн. - 3% річних за період з травня по жовтень 2014 року, 64 657,66 грн. пені за період з 10.06.2014р. по 30.11.2014р.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав зобов'язання у вказаний строк, він є боржником, що прострочив.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши розрахунок позивача заявлених до стягнення з відповідача 31 971,90 грн. інфляційних за період з червня по листопад 2014 року, 6 382,28 грн. - 3% річних за період з травня по жовтень 2014 року, суд дійшов висновку, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню, як такі що відповідають законодавству.

У разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України він зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню).

Неустойкою (штрафом, пенею) відповідно до положень ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 7.3.4. Договору, Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеня в розмірі 1% від несплаченої суми за кожний день прострочення, якщо інше не передбачене законодавством. У випадку прострочення платежу менш ніж на 1 календарний місяць, Постачальник може не застосовувати цю санкцію, при наявності гарантійного листа Споживача з зазначенням дати проведення розрахунку.

Згідно ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій передбачена ЗУ "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій".

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", установлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території; за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу. Обов'язковою умовою договорів про надання комунальних послуг та утримання прибудинкових територій є забезпечення виконання зобов'язань відповідно до чинного законодавства України.

Розрахунок пені на суму 64 657,66 грн. відповідає умовам Договору та чинному законодавству України.

Стосовно клопотання відповідача № 2-182/юр від 11.03.2015р. про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 83 ГПК України, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарському суду надано право при прийнятті рішення зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У пункті 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 рудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З аналізу наведених вище норм законодавства випливає, що розмір неустойки, який є майже однаковим з розміром заборгованості відповідача вже сам по собі є винятковою обставиною, а це обумовлює можливість зменшення розміру штрафних санкцій.

При цьому суд бере до уваги також таке:

- як вбачається з наданих витягів з системи "Клієнт-Банк" банків про наявність коштів на рахунках товариства та копії фінансового звіту товариства, відповідач перебуває у важкому матеріальному стані;

- складна фінансова та політична ситуація в країні за останній рік, що безперечно вплинула на господарську діяльність товариства, про результати якої ним подано суду відповідні докази;

- доказів щодо факту та розміру отриманих збитків саме внаслідок порушення відповідачем грошових зобов'язань, що є предметом спору, суду не надано;

Зазначені обставини дають підстави для зменшення розміру штрафних санкцій на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про зменшення відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України розміру пені, яка підлягають стягненню з відповідача, на сорок відсотків.

Отже, стягненню підлягає пеня в розмірі 38 794,60 грн., а в частині стягнення з відповідача 25 863,06 грн. пені - слід відмовити.

Відповідно до п. 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача на позов стосовно доводів, що плата за приєднане теплове навантаження не платою за постачання теплової енергії з огляду на таке.

Виходячи з положень: п.1.2. "Правил надання і ходження технічних умов на підключення до теплових мереж", затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.10.2009р. за №334 та Постановою НКРЕ України від 29.10.2009р. за №1232; пункту 88 "Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. за №869; п.42 "Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. за №869 - вартість приєднаного теплового навантаження є складовою частиною вартості теплопостачання, яка сплачується споживачем протягом року, незалежно від обсягів виробництва теплової енергії. Вартість приєднаного теплового навантаження та порядок його сплати також передбачений укладений сторонами Договором № 5766 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 09.12.2011 р. та відповідними додатками і додатковими угодами до нього.

Також, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо того, що застосування позивачем у розрахунку пені 1 % від суми боргу за кожен день прострочення суперечить вимогам ст. 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Оскільки вартість приєднаного теплового навантаження є складовою житлово-комунальних послуг, то за порушення строків її оплати застосовується відповідальність, передбачена саме Законом України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", статтею 1 якого встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території; за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу. Обов'язковою умовою договорів про надання комунальних послуг та утримання прибудинкових територій є забезпечення виконання зобов'язань відповідно до чинного законодавства України.

Вказані штрафні санкції також передбачені і п. 7.3.4. укладеного сторонами Договору.

З урахуванням наіведеного, керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 49, 82, 83 (п.3), 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Вінницький проектний інститут" (вул. Київська, 14, м. Вінниця, 21100, , р/р 1508 в АТ "Златобанк" м. Вінниця, МФО 380612) на користь держави - Вінницької міської ради в особі Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, 13, м. Вінниця, 21100, , р/р 001 в ПАТ "Банк Київська Русь", МФО 319092) 66887,93 грн. (шістдесят шість тисяч вісімсот вісімдесят сім грн. 93 коп.) боргу, 6382,28 грн. (шість тисяч триста вісімдесят дві грн. 28 коп.) річних, 31971,90 грн. (тридцять одну тисячу дев'ятсот сімдесят одну грн. 90 коп.) інфляційних, 38794,60 грн. (тридцять вісім тисяч сімсот дев'яносто чотири грн. 60 коп.) пені.

3. Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Вінницький проектний інститут" (вул. Київська, 14, м. Вінниця, 21100, , р/р 1508 в АТ "Златобанк" м. Вінниця, МФО 380612) на користь Державного бюджету України 3398,00 грн. (три тисячі триста дев"яносто вісім грн. 00 коп.) судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17 березня 2015 р.

Суддя Кожухар М.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи