РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Справа № 918/986/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Савченко Г.І.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: Омельченко А.В. (довіреність №10-931/д від 19 грудня 2014 року)

прокурора: Кондратюк А.В. (посвідчення № 026596 від 30 травня 2014 року)

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення господарського суду Рівненської області від 05.09.2014 року у справі № 918/986/14 (суддя Войтюк В.Р.)

за позовом Прокурора м.Кузнецовська Рівненської області в інтересах держави в особі Кузнецовської міської ради

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про внесення змін в договір оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 05 вересня 2014 року у справі №918/986/14 позов Прокурора м.Кузнецовська Рівненської області в інтересах держави в особі Кузнецовської міської ради (надалі - позивач) до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (надалі - відповідач) про внесення змін в договір оренди земельної ділянки задоволено /а.с.121-126/. Внесено зміни до пункту 5 та 9 договору оренди земельної ділянки між Кузнецовською міською радою та ПАТ "Укрнафта" від 25 січня 2007 року, зареєстрованого 25.01.2007 за №44 і викладено пункти 5 та 9 Договору в наступній редакції:

"5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3 066 500,00 грн. (три мільйони шістдесят шість тисяч п'ятсот гривень) 00 копійок."

"9. За оренду земельної ділянки Орендар сплачує Орендодавцеві орендну плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік складає 367977,60 грн. (триста шістдесят сім тисяч дев'ятсот сімдесят сім гривень) шістдесят копійок, що становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області від 30.04.2014 №1234). Річна орендна плата не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється чинним законодавством України." Також рішенням стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (01001, м.Київ, пров.Несторівський, 3/5, ) 1218 грн. судового збору до Державного бюджету України.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що відбулась зміна законодавства щодо визначення розміру орендної плати за користування землею та враховуючи рішення Кузнецовської міської ради №1234 від 30.04.2014 року "Про встановлення орендної плати за користування земельною ділянкою ПАТ "Укрнафта", яке відповідно, з урахуванням статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", є чинним і обов'язковим та норми пункту 13 Договору відповідно до яких сторони погодили, що розмір орендної плати переглядається періодично у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами; змінами коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; в інших випадках, передбачених законом, необхідно внести зміни до істотних умов договору оренди, в частині визначення розміру орендної плати за земельну ділянку, шляхом укладення додаткової угоди.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 05.09.2014 року у справі №918/986/14 та прийняти нове рішення, яким в позові Прокурора м.Кузнецовськ в інтересах держави в особі Кузнецовської міської ради відмовити /а.с. 131-134/. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на те, що господарським судом Рівненської області не досліджено та не надано належну оцінку поданим сторонами, зокрема ПАТ «Укрнафта» доказам. При прийнятті рішення судом першої інстанції було порушено та невірно застосовано норми матеріального права, а саме: статтю 188 Господарського кодексу України, статтю 632 ЦК України, частину 2 статті 651 Цивільного кодексу України, пункт 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України, статтю 21 Закону України «Про оренду землі», що призвело до неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи. Зокрема, апелянт зазначає, що жодним положенням чинного законодавства не передбачено обов'язку в разі, якщо сплачуваний розмір орендної плати знаходиться в межах вимог ПК України (тобто більше ніж 3% від НГО), вносити зміни до договорів оренди землі у зв'язку з затвердженням органом місцевого самоврядування нової нормативної грошової оцінки, не передбачено такої підстави і умовами Договору; враховуючи те, що ПАТ «Укрнафта» сплачує орендну плату на умовах Договору, що в повній мірі відповідає приписам статті 288 ПК України, посилання позивача на необхідність збільшити розмір орендної плати на підставі пункту 13 Договору та у зв'язку з зміною розмірів земельного податку є безпідставними; оскільки рішення №217 є нечинним, що встановлено судом першої інстанції, то Рішення №1234 від 30.04.2014 року також не може бути підставою для встановлення ПАТ «Укрнафта» ставки орендної плати на рівні 12% від НГО, оскільки воно ґрунтується на рішенні яке не набрало законної сили; господарським судом Рівненської області застосовано норму, яка не підлягає застосуванню до даних правовідносин, а саме: пункт 35 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якого до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить питання затвердження ставок земельного податку відповідно до податкового Кодексу. Безпідставність застосування даної норми в обґрунтування наявності виключної компетенції позивача щодо прийняття рішення №1234 від 30.04.2014 року спростовується самим її змістом, оскільки вона надає право міським радам затверджувати ставки земельного податку, а не розміру орендної плати, який відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» встановлюється за згодою сторін в договорі оренди.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 22 вересня 2014 року апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено дату судового засідання на 15 жовтня 2014 року /а.с.130/.

Від Прокуратури м.Кузнецовська Рівненської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а рішення господарського суду Рівненської області від 05.09.2014 року у справі №918/986/14 залишити без змін /а.с. 143-147/. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що зміна розміру грошової оцінки має наслідком зміну земельного податку, і, як наслідок, зміну розміру орендної плати; відповідно до пункту 13 Договору оренди розмір орендної плати переглядається періодично в разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін тарифів, у тому числі в наслідок інфляції, в інших випадках, передбачених законом.

Від позивача - Кузнецовської міської ради Рівненської області надійшов відзив №04/46-29/378 від 25.09.2014 року на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає рішення господарського суду Рівненської області від 05.09.2014 року законним та таким, що не підлягає скасуванню, відтак просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Укрнафта» - без задоволення /а.с. 159-160/. В обґрунтування своєї правової позиції посилається на доводи викладені в рішенні місцевого господарського суду.

15 жовтня 2014 року, відповідач - Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з клопотанням №986-ю від 14.10.2014 року про зупинення провадження у справі №918/986/14 до вирішення пов'язаної з нею іншої справи №761/28226/14-а за позовом ПАТ "Укрнафта" до Кузнецовської міської ради про скасування рішення Кузнецовської міської ради "Про встановлення орендної плати за користування земельною ділянкою ПАТ "Укрнафта" №1234 від 30.04.2014 року, що розглядається Шевченківським районним судом м.Києва /а.с. 164-165/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15 жовтня 2014 року провадження у справі №918/986/14, під час розгляду апеляційної скарги ПАТ "Укрнафта" було зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №761/28226/14-а /а.с.176-177/.

05 березня 2015 року на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання ПАТ "Укрнафта" №986 від 05 березня 2015 року про поновлення провадження у справі. До заяви позивачем долучено належним чином завірену копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року у справі №761/28226/14-а.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06 березня 2015 року провадження у справі №918/986/14 було поновлено та призначено дату судового засідання на 18 березня 2015 року /а.с. 191-192/.

18 березня 2015 року від Прокуратури м.Кузнецовська надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що Кузнецовською міською радою подано касаційну скаргу за №04/46-29/104 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 року у справі №761/28226/14-а.

Клопотання прокурора про зупинення провадження у справі до розгляду судом касаційної інстанції справи №761/28226/14-а колегією суддів відхилено, як таке, що суперечить частині 1 статті 79 ГПК України.

Пунктом 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Приписами частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд зупиняє провадження у справі, зокрема у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. Іншим судом, про який йдеться у частині 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України.

Аналіз наведеної норми щодо зупинення провадження у справі свідчить про те, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд з'ясовує як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи. При цьому, пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення і унеможливлюють розгляд спору до вирішення справи іншим судом через те, що не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з'ясовує як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

В даному випадку доказів розгляду іншим судом адміністративної справи не подано, оскільки подання касаційної скарги не є безумовним доказом того, що судом касаційної інстанції буде прийнято дану касаційну скаргу до провадження.

Крім того, Постанова Шевченківського районного суду м.Києва від 09.12.2014 року у справі №761/28226/14-а за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Кузнецовської міської ради Рівненської області про скасування рішення набрала законної сили згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 року.

В силу прямої норми статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Безпосередньо в судовому засіданні 18 березня 2015 року представник відповідача та прокурор повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Представник Кузнецовської міської ради в судове засідання не з'явився. Водночас, ним було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні.

Клопотання позивача колегією суддів відхилене як необґрунтоване, оскільки представництво в господарському процесі не обмежується певним колом осіб, тому позивач зобов'язаний добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та забезпечити явку свого представника в судове засідання, таким представником може бути сам керівник, головний бухгалтер, бухгалтер, інші працівники підприємства або представники на підставі доручення, які не перебувають з ним у трудових відносинах.

Крім того, відповідно до пункту 3 ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 06 березня 2015 року явка представників сторін визначалася на їх розсуд.

З огляду на викладене, нез'явлення представника відповідача через його зайнятість в іншому судовому засіданні не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача та прокурора, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду - скасуванню.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається колегією суддів з матеріалів справи, Кузнецовська міська рада Рівненської області своїм рішенням від 14.06.2006 року №31 надала в оренду ВАТ "Укрнафта" в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,50 га., що знаходиться за адресою: м.Кузнецовськ, вул.Правика під автозаправною станцією строком до 17.04.2052 року без зміни цільового призначення земельної ділянки.

Між Кузнецовською міською радою та ВАТ "Укрнафта", в особі начальника Відділення реалізації нафтопродуктів ВАТ "Укрнафта" по Рівненській області Якимюка О.Ю. укладено договір оренди земельної ділянки від 25 січня 2007 року, що зареєстрований у Кузнецовському міському відділі Рівненської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.01.2007 року №44.

Згідно вказаного Договору та рішення Кузнецовської міської ради №131 від 29.12.2006 ВАТ "Укрнафта" встановлена орендна плата 75252,26 грн. в рік, що становить 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про оцінку земель", грошова оцінка земель має проводитись не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Рішенням Кузнецовської міської ради №142 від 29.04.2011 року "Про затвердження матеріалів нормативної грошової оцінки земель міста Кузнецовськ" затверджено розроблену Рівненською регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру" технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м.Кузнецовська Рівненської області та вирішено розрахунки земельного податку та орендної плати за матеріалами нормативної грошової оцінки, затвердженої вищевказаним рішенням, проводити з 01.05.2011 року.

Відповідно до пункту 35 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить питання затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Рішенням Кузнецовської міської ради №217 від 28.10.2011 року "Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками, які перебувають у віданні Кузнецовської міської ради, грошова оцінка яких проведена", ставку орендної плати за користування землями громадської забудови для будівництва та обслуговування будівель роздрібної торгівлі нафтопродуктами, встановлено в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки землі (договором передбачено 10%).

Оскільки Кузнецовською міською радою не надано, як суду першої, так і апеляційної інстанції жодних доказів оприлюднення рішення "Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками, які перебувають у віданні Кузнецовської міської ради, грошова оцінка яких проведена" №217 від 18.10.2011 року, то місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що вказане рішення не набуло чинності.

Проте, у подальшому радою прийнято рішення №1234 від 30.04.2014 року "Про встановлення орендної плати за користування земельною ділянкою ПАТ "Укрнафта", яким визначено ставку у розмірі 12%.

Кузнецовська міська рада листом від 21.06.2011 року №04/46-29/246 повідомила ПАТ «Укрнафта» про необхідність внесення змін до вищезгаданого Договору оренди земельної ділянки шляхом укладення додаткової угоди, у зв'язку із затвердженням нової нормативної грошової оцінки земель м.Кузнецовськ.

Листом від 06.05.2014 року №04/46-39/189 відповідачу було повторно направлено вищевказане рішення та зразок додаткової угоди щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки. Станом на момент звернення до суду першої інстанції на адресу Кузнецовської міської ради додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки не повернуто, не надходило також і заперечень з протоколом розбіжностей щодо запропонованих умов договору.

Беручи до уваги, що відбулась зміна законодавства щодо визначення розміру орендної плати за користування землею, враховуючи рішення Кузнецовської міської ради №1234 від 30.04.2014 року "Про встановлення орендної плати за користування земельною ділянкою ПАТ "Укрнафта" та норми пункту 13 Договору відповідно до яких сторони погодили, що розмір орендної плати переглядається періодично у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами; змінами коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; в інших випадках, передбачених законом, місцевий господарський суд прийшов до висновку про необхідність внесення змін до істотних умов договору оренди земельної ділянки від 25 січня 2007 року, в частині визначення розміру орендної плати за земельну ділянку, шляхом укладення додаткової угоди.

Однак, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду не може погодитися з таким висновком господарського суду Рівненської області з огляду на наступне:

Рішенням Кузнецовської міської ради Рівненської області №217 від 18.10.2011 року затверджено ставки орендної плати за користування земельними ділянками, які перебувають у віданні Кузнецовської міської ради, грошова оцінка яких проведена, зокрема, згідно Додатку до рішення, для земель цільового призначення для будівництва та обслуговування будівель роздрібної торгівлі нафтопродуктами встановлена орендна плата за користування в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки землі.

Згідно пункту 3 Рішення №217 від 18.10.2011 року передбачено, що рішення підлягає опублікуванню на офіційному веб-сайті міської ради та газеті міської ради "Вісті".

Відповідно до пункту 35 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить питання, зокрема, затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", державна регуляторна політика має здійснюватись за принципом, зокрема, забезпечення балансу інтересів суб'єктів господарювання, громадян та держави, а також забезпечення досягнення внаслідок дії регуляторного акту максимально можливих позитивних результатів за рахунок мінімально необхідних витрат ресурсів суб'єктів господарювання, громадян та держави.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" Регуляторні акти, прийняті Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади, територіальними органами центральних органів виконавчої влади, а також їх посадовими особами, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації, визначених Кабінетом Міністрів України, не пізніш як у десятиденний строк після їх державної реєстрації або прийняття та підписання, у випадку, якщо ці регуляторні акти не підлягають державній реєстрації. Регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Статтею 13 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" визначено, що план діяльності регуляторного органу з підготовки проектів регуляторних актів та зміни до нього оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації цього регуляторного органу, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення плану та змін до нього на офіційній сторінці відповідного регуляторного органу в мережі Інтернет.

В подальшому, прийняті регуляторні акти органів місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Статтею 57 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом.

Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Стаття 12 Закону визначає, що регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

При цьому, відповідно до прикінцевих положень Закону, стаття 12 в частині офіційного оприлюднення законів та інших нормативно-правових актів, що визначають права і обов'язки громадян, діє до моменту набрання чинності законом, яким згідно з частиною другою статті 57 Конституції України буде встановлено порядок доведення до відома населення законів та інших нормативно-правових актів, що визначають права і обов'язки громадян.

Таким чином, офіційне оприлюднення регуляторних актів, прийнятих органами та посадовими особами місцевого самоврядування, здійснюється виключно у спосіб, передбачений статтею 12 Закону, шляхом їх публікації в друкованих засобах масової інформації. Відповідальність за додержання порядку офіційного оприлюднення покладається на орган, що видав регуляторний акт, оскільки відповідно до статті 57 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

В частині питання щодо розміщення регуляторних актів органів або посадових осіб місцевого самоврядування на дошці оголошень чи на офіційній сторінці в мережі Інтернет без доведення факту нерозповсюдження друкованих засобів масової інформації в межах адміністративно-територіальної одиниці, то як зазначалось вище, існує лише один законодавчо визначений порядок оприлюднення регуляторних актів - виключно у місцевих або у разі їх відсутності, інших друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами.

Разом з тим, позивачем не надано доказів оприлюднення рішення "Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками, які перебувають у віданні Кузнецовської міської ради, грошова оцінка яких проведена" №217 від 18.10.2011 року, зокрема, опублікування вказаного рішення в газеті міської ради "Вісті", а тому суд прийшов до висновку, що вказане рішення чинності не набуло.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоуправління базується на принципах народовладдя, верховенства права, законності, гласності, виборності, колегіальності.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 9 Земельного кодексу України до повноважень Кузнецовської міської ради у галузі земельних відносин на її території віднесено, зокрема, право розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України.

За правилом частини першої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Положеннями статті 16 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Закон України "Про оренду землі" (в редакції, що діяла на час укладення договору) визначає оренду землі як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1).

Відповідно до статті 2 Закону "Про плату за землю" використання землі в Україні є платним. Плата за землю здійснюється у вигляді земельного податку чи орендної плати, що визначаються в залежності від грошової оцінки земель.

Відповідно до статті 21 Закону "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до статті 13 Закону "Про плату за землю" підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

За визначенням статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (стаття 14 Закону України "Про оренду землі").

Розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Також за підпунктом 14.1.147. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Згідно з пунктами 288.1., 288.4. статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону України "Про оренду землі"(у редакції, що діє з 01.01.2011) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За правилом статті 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін; у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускається. Сторона, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором, а при недосягненні згоди між сторонами щодо змін договору заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі статтею 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статей 759, 762 Цивільного кодексу України законом можуть бути передбачені особливості укладання та виконання договору найму (оренди), і договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Згідно статті 15 Закону України "Про оренду землі" орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Зміна умов договору оренди здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку (стаття 30 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до пункту 13 Договору оренди від 25.01.2007 року розмір орендної плати може змінюватися за згодою сторін (шляхом внесення змін до цього договору). Пропозиції про перегляд орендної плати надсилаються не частіше, ніж один раз на квартал і розглядаються відповідно до законодавства. Розмір орендної плати переглядається (періодично) у разі: - змін умов господарювання, передбачених договором, - зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, - погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами, - зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, - в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що зазначеним договором оренди від 25.01.2007 року не передбачено, що розмір орендної плати переглядається в певних випадках в односторонньому порядку. Позивач як на підставу для внесення змін до договору зазначає лише рішення Кузнецовської міської Ради від 28.10.2011 року №217 "Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками, які перебувають у віданні Кузнецовської міської ради, грошова оцінка яких проведена", докази офіційного оприлюднення якого відсутні.

Окрім того, відповідно до пунктів 288.1., 288.4. статті 288 Податкового кодексу України (далі - ПК України) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; та не може перевищувати: а) для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; б) для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; в) для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пункт 288.5 статті 288 Податкового кодексу України).

Таким чином, з наведених вище положень Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі" вбачається, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений у договорі оренди. Податковий кодекс України передбачає лише порядок визначення орендної плати за землю та граничні розміри орендної плати. Також, договором оренди землі мають визначатись форма, умови внесення орендної плати, при цьому строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності повинні встановлюватись відповідно до Податкового кодексу України.

Виходячи з аналізу зазначених законодавчих приписів, орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір встановлюється в договорі.

За статтею 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом.

За частиною 2 статті 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років; частинами 1, 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно статті 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

У відповідності до положень статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Частиною 1 статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Вказаними приписами законодавства передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Таким чином, нормативна грошова оцінка земель не залежить від волевиявлення сторін договору, є основою для визначення розмірів земельного податку та орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду орендної плати.

Аналогічної правової позиції дотримується також Вищий господарський суд України, зокрема у постанові від 03 лютого 2015 року у справі №922/1265/14, у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 927/1014/14, у постанові від 25 грудня 2014 року у справі № 922/523/14 та інших.

Колегія суддів звертає увагу також на абзац 1 та 3 пункту 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах що виникають із земельних відносин" де роз'яснено, що у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Враховуючи викладене, оскільки рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області від 30.04.2014 року №1234 "Про встановлення орендної плати за користування земельною ділянкою ПАТ "Укрнафта" прийнято з порушенням вимог статті 30 Закону України "Про оренду землі" та норм Цивільного кодексу України, то вказане рішення Кузнецовської міської ради від 30.04.2014 року №1234 є нечинним з моменту його прийняття, а відтак - правові підстави для внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 25 січня 2007 року відсутні.

Крім того, Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 09 грудня 2014 року у справі №761/28226/14-а, яка в подальшому була залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року було задоволено адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Кузнецовської міської ради Рівненської області та скасовано рішення Кузнецовської міської ради Рівненської області від 30 квітня 2014 року №1234 "Про встановлення орендної плати за користування земельною ділянкою ПАТ "Укрнафта" з дати прийняття.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів зазначає, що висновки викладені у оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи, а позовні вимоги Прокурора м.Кузнецовська Рівненської області в інтересах держави в особі Кузнецовської міської ради до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про внесення змін до договору оренди земельної ділянки є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до пункту 2 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103 - 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задоволити.

Рішення господарського суду Рівненської області від 05 вересня 2014 року у справі №918/986/14 скасувати.

Прийняти нове рішення. В позові відмовити.

Стягнути з Кузнецовської міської ради Рівненської області (34400, м.Кузнецовськ, Майдан Незалежності, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (01001, м.Київ, пров.Несторівський, 3/5, ) 609 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 918/986/14 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Савченко Г.І.