РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015Справа №910/4060/15-г
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Медфармцентр"

до Київської міської клінічної лікарні №1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- благодійна організація "Київська лікарняна каса"

про стягнення 92 200,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Юга Л.В. - представник за довіреністю № б/н від 16.03.2015 року;

Ясінська Г.С, - директор, відповідно до наказу № 1 від 14.01.2013 року;

від відповідача: Асипенко Т.О. - представник за довіреністю № 79 від 13.01.2015 року.

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Медфармцентр" до Київської міської клінічної лікарні №1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача благодійна організація "Київська лікарняна каса" про стягнення 92 200,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.06.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Медфармцентр" як постачальником, Київською міською клінічною лікарнею №1 як отримувачем та благодійною організацією "Київська лікарняна каса" як платником укладений договір поставки № 11.

Відповідно до п. 1. договору постачальник передає у власність, платник оплачує в якості цільової допомоги, а отримувач приймає на умовах цього договору товар в асортименті, кількості та цінами, вказаними у специфікації та накладній.

На виконання умов вказаного договору постачальником поставлено а покупцем прийнято товар відповідно до видаткової накладної № РН-0000009 від 18.06.2014 року на суму 41 100,00 грн. та видаткової накладної № РН-0000008 від 18.06.2014 року на суму 58 700,00 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору платник за цим договором здійснює 100% передоплату товару згідно виставленого рахунку-фактури або післяплату згідно накладної.

Згідно з п. 3.3. договору у разі невиконання платником п. 3.1. цього договору більш ніж 90 календарних днів, зобов'язання платника за п. 3.1. переходять до отримувача.

Вказана вартість товару на загальну суму 99 800,00 грн. частково оплачена на суму 7 600,00 грн. та не оплачена благодійною організацією "Київська лікарняна каса" більш ніж 90 календарних днів. Таким чином обов'язок щодо оплати має виконати Київська міська клінічна лікарня №1.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд з вимогою до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 92 200,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2015 року порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 17.03.2015 року.

У судове засідання 17.03.2015 року з'явилися представники сторін. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представники позивача виконали вимоги ухвали суду від 24.02.2015 року, позов підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача не виконав вимоги ухвали суду від 24.02.2015 року, заперечував проти позову, у зв'язку із відсутністю фінансування та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

18.06.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Медфармцентр" як постачальником, Київською міською клінічною лікарнею №1 як отримувачем та благодійною організацією "Київська лікарняна каса" як платником укладений договір поставки № 11.

Відповідно до п. 1. договору постачальник передає у власність, платник оплачує в якості цільової допомоги, а отримувач приймає на умовах цього договору товар в асортименті, кількості та цінами, вказаними у специфікації та накладній.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п. 1.2. договору отримувач зобов'язується належним чином прийняти товар, а платник оплатити його вартість згідно договору.

На виконання умов вказаного договору постачальником поставлено а покупцем прийнято товар відповідно до видаткової накладної № РН-0000009 від 18.06.2014 року на суму 41 100,00 грн. та видаткової накладної № РН-0000008 від 18.06.2014 року на суму 58 700,00 грн. товар був отриманий в тому числа за довіреністю №000366 від 13.06.2014 року.

Згідно з п.2.1. договору загальна сума договору протягом усього терміну його дії визначається в розмірі 99 800,00 грн.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 3.1. договору платник за цим договором здійснює 100% передоплату товару згідно виставленого рахунку-фактури або післяплату згідно накладної.

Згідно з п. 3.3. договору у разі невиконання платником п. 3.1. цього договору більш ніж 90 календарних днів, зобов'язання платника за п. 3.1. переходять до отримувача.

Вказана вартість товару на загальну суму 99 800,00 грн. частково оплачена на суму 7 600,00 грн. Інша частина товару на суму 92 200,00 грн. не оплачена благодійною організацією "Київська лікарняна каса" більш ніж 90 календарних днів. Таким чином обов'язок щодо оплати має виконати Київська міська клінічна лікарня №1.

20.01.2015 року позивач направив відповідачеві претензію на суму 92 200,00 грн. з проханням оплатити заборгованість. Відповідач отримав вказану претензію, що підтверджується відміткою за вх. № 110 від 23.01.2015 року.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 92 200,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 2, 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Київської міської клінічної лікарні №1, (02091, м. Київ, вул. Харківське шосе, будинок 121; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Медфармцентр" (02068, м. Київ, вул. Анни Ахматової, будинок 9/18 літ. А; ідентифікаційний код 23531496) заборгованість в розмірі 92 200 (дев'яносто дві тисячі двісті) грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 1 844 (одна тисяча вісімсот сорок чотири) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 23.03.2015 року.

Судя С.М. Мудрий