ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Справа № 915/287/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Васильєвої Л.І. при секретарі судового засідання Кошевенко-Писарев Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства матеріально-технічного забезпечення "Інженерний Центр "Реагент"

(49041, м.Дніпропетровськ, вул. Трудових Резервів, 6, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Резерв"

(54029, м.Миколаїв, вул. Пушкінська, 28, оф. 13, )

про: стягнення 19929,9 грн.

за участю представників сторін

від позивача: Годованець Є.О. (довіреність від 13.01.2015 № 21)

Зінухова Л.М. - генеральний директор

від відповідача: не з'явився

Товариство з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення "Інженерний Центр "Реагент" звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Резерв" про стягнення з останнього заборгованості за договором № 298/14 від 15.07.2014 року в сумі 19929,90 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.03.2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив наступне.

15.07.2014р. між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу за № 298/14, за умовами якого позивач передав відповідачу товар - хімічну продукцію загальною вартістю 134088,00 грн.

Відповідач свої зобов'язання щодо оплати за товар виконав частково, сплативши позивачу 123078,00 грн.

Залишок заборгованості в сумі 11010,00 грн. відповідач у встановлений договором строк не сплатив.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено відповідачу претензію від 21.01.2015р. № 61 з вимогою оплатити заборгованість в строк до 26.01.2015р. Відповіді на претензію від відповідача на адресу позивача не надходило. Заборгованість в сумі 11010,00 грн. залишилась не сплаченою. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач, крім суми основного боргу, просить стягнути з нього 6826,20 грн. пені, 1101,00 грн. штрафу, 880,80 грн. - інфляційних, 111,90 грн. - 3 % річних.

Після звернення позивача із позовом до суду, відповідач платіжним дорученням № 267 від 11.03.2015р. погасив основну заборгованість по договору в сумі 11010,00 грн., у зв'язку з чим, ухвалою суду від 17.03.2015р. суд припинив в цій частині провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Таким чином станом на день розгляду справи у суді, суд розглядає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 6826,20 грн. пені, 1101,00 грн. штрафу, 880,80 грн. - інфляційних, 111,90 грн. - 3 % річних.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив.

У відповідності зі ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду від 02.03.2015р. була направлена рекомендованою кореспонденцією на юридичну адресу відповідача. Таким чином відповідач вважається належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідач правом, передбаченим ст.59 Господарського процесуального кодексу України щодо надання відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову не скористався, вимоги суду щодо надання відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не виконав.

Згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд -

встановив:

15 липня 2014 р. між сторонами був укладений договір купівлі - продажу № 298/14 згідно з предметом якого, позивач, як продавець, зобов'язався передати у власність, а відповідач, як покупець, зобов'язався прийняти та оплатити в строк хімічну продукцію у кількості, якості та на умовах даного договору.

Відповідно до змісту пунктів 2.1, 2.2, 2.3 цього договору вартість товару зазначена у відповідних видаткових накладних, які є невід'ємною частиною договору. Загальна вартість договору визначається сумою всіх видаткових накладних, які є невід'ємною частиною договору. Покупець оплачує товар шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця в сумі 100% від суми зазначеної у видатковій накладній протягом двох календарних днів з моменту відвантаження товару на складі продавця, що підтверджується видатковими документами.

На виконання умов договору позивач поставив та передав відповідачу, а останній прийняв товар на загальну суму 134088,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними від 29.05.2014р. № 5751, від 11.06.2014р. № 6357, від 23.06.2014р. № 6780, від 10.07.2014р. № 7547, від 22.07.2014р. № 7922, від 28.07.2014р. № 8123, від 05.08.2014р. № 8387, від 07.08.2014р. № 8540, від 14.08.2014р. № 8730, від 18.09.2014р. №10063, від 17.10.2014р. № 11137 та довіреностями на отримання товару від 29.05.2014р. № 18, від 11.06.2014р. № 21, від 20.06.2014р. № 25, від 10.07.2014р. №27, від 21.07.2014р. № 31, від 28.07.2014р. № 33, від 04.08.2014р. № 40, від 07.08.2014р. № 41, від 12.08.2014р. № 45, від 18.09.2014р. № 53, від 17.10.2014р. № 64.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, в сумі 123078,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено відповідачу претензію від 21.01.2015р. № 61 з вимогою оплатити заборгованість в строк до 26.01.2015р. Відповіді на претензію від відповідача на адресу позивача не надходило, що змусило позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Після звернення позивача із позовом до суду, відповідач платіжним дорученням № 267 від 11.03.2015р. погасив основну заборгованість по договору в сумі 11010,00 грн., ухвалою суду від 17.03.2015р. суд припинив в цій частині провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.2 договору сторони передбачили, що за прострочку платежу покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,5 % від суми платежу за кожний день прострочки. За прострочку платежу більш ніж на 10 днів додатково стягується штраф в розмірі 10% від вартості відвантаженої продукції.

За невиконання належним чином грошових зобов'язань згідно з вимогами діючого законодавства України у встановлений строк, позивачем цілком обґрунтовано нараховано до стягнення з відповідача інфляційні в сумі 880,80 грн., 3% річних в сумі 111,90 грн., штраф в сумі 1101,00 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення 6826,20 грн. пені підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем здійснено нарахування пені у розмірі 0, 5 % від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, а саме за період з 20.10.2014 року по 17.02.2015 року на суму заборгованості 11010,00 грн. у розмірі 6826,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність здійснення перерахунку заявленого до стягнення розміру пені з урахуванням вимог ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Згідно здійсненого судом за допомогою програмного комплексу "Законодавство" перерахунку пені, розмір належної до сплати пені становить 1032,52 грн. В решті нарахованої позивачем пені слід відмовити.

За правилами ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду відповідні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобов'язаннями.

В спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи діючого законодавства, в зв'язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги заявлені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню частково.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача у повному обсязі у зв'язку з тим, що спір виник внаслідок його неправомірних дій.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Резерв" (54029, м.Миколаїв, вул. Пушкінська, 28, оф. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства матеріально-технічного забезпечення "Інженерний Центр "Реагент" (49041, м.Дніпропетровськ, вул. Трудових Резервів, 6, ) 1032,52 грн. пені, 1101,00 грн. штрафу, 880,80 грн. інфляційних, 111,90 грн. - 3% річних, 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.I. Васильєва

Повний текст рішення складено та підписано 23. 03.2015р.