ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р. Справа № 908/2534/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників сторін:

боржника - Козачкової О.В. (за довіреністю №361 від 03.10.2012р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, м. Запоріжжя (вх. № 1306 З/2) на ухвалу господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. по справі №908/2534/14

за заявою ОСОБА_2, м. Запоріжжя

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна, м. Василівка Запорізької області

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 р. у справі №908/2534/14 (суддя Шевченко Т.М.) відмовлено у порушенні провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна, м. Василівка Запорізької області.

Кредитор, ОСОБА_2 з вказаною ухвалою не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. по справі № 908/2534/14 та прийняти нове рішення, яким порушити провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна, м. Василівка Запорізької області на підставі заборгованості перед ОСОБА_2 в розмірі 434491,84 грн., яка є безспірною, більшою ніж 300 мінімальних заробітних плат та не сплаченою боржником більше ніж три місяця.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.03.2015р.

06.03.2015р. від апелянта надійшло клопотання про проведення судового засідання 10.03.2015р. без його участі, у зв'язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 10.03.2015р. через відсутність належного фінансування на переїзд до м. Харкова.

В судовому засіданні 10.03.2015р. представник боржника зазначила про законність та обґрунтованість спірної ухвали суду першої інстанції, заперечувала проти апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

21.07.2014 року ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Запорізької області із заявою про порушення справи про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.07.2014 року у справі №908/2534/14 (суддя Дьоміна А.В.) заяву прийнято до розгляду, призначено підготовче засідання суду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.09.2014, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.10.2014, порушено справу про банкрутство СВК ім. Ватутіна.

Постановою ВГСУ від 18.12.2014 постанова Харківського апеляційного господарського суду від 20.10.2014 та ухвала господарського суду Запорізької області від 01.09.2014 у справі №908/2534/14 скасовані, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області в іншому складі суддів (том 3 а.с. 157-161).

При цьому, Вищим господарським судом України зазначено, що примусове стягнення з боржника заборгованості у порядку виконавчого провадження фактично не здійснювалось, тому кредитором не надано доказів наявності безспірних кредиторських вимог до боржника.

В порядку нового розгляду, ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. відмовлено у порушенні провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна, з посиланням на відсутність доказів наявності безспірних вимог до боржника, як того вимагає приписи статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Звертаючись до апеляційного господарського суду зі скаргою, ОСОБА_2 вказав, що він в повному обсязі, з документальним підтвердженням, виконав приписи статті 11 вказаного закону при зверненні до господарського суду Запорізької області з заявою про порушення справи про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Ватутіна.

Проте, з цим не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно з п.1 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Стаття 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює, що право на звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство мають боржник, кредитор.

Частина 3 названої статті встановлює, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Безспірність грошових вимог передбачає, що спір між боржником та кредитором відсутній, оскільки він вирішений у судовому порядку та є судове рішення, що набрало законної сили. Відсутність спору вказує також на те, що боржник об'єктивно не може виконати судове рішення та погасити грошові вимоги. Безспірність грошових вимог підтверджується також копією виконавчого документа та постановою державного виконавчого органу про відкриття виконавчого провадження.

Зі змісту ст. 15 Закону про банкрутство слідує, що заявник-кредитор, звертаючись до суду із заявою про порушення справи про банкрутство, має подати докази неспроможності боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами в розмірі, визначеному частиною третьою статті 10 цього Закону, протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим законом (абзац 5 ч.1 ст. 15 Закону).

Відповідно до пункту 8 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/606/2013 від 28.03.2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)", абзацом другим частини третьої статті 10 Закону визначено, що безспірні вимоги кредиторів - це грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, яке набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

В пункті 12 наведеного вище Інформаційного листа зазначено, що строк невиконання боржником грошового зобов'язання для визначення неплатоспроможності боржника починається з моменту відкриття виконавчого провадження; при цьому неплатоспроможністю визнається неспроможність боржника задовольнити безспірні вимоги кредитора (кредиторів) у розмірі не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати протягом трьох місяців після відкриття виконавчого провадження.

Згідно із частиною першої статті 16 Закону про банкрутство перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

За приписами частини другої статті 16 Закону про банкрутство у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи.

Кредитор, звертаючись до суду з відповідною заявою, повинен надати докази в підтвердження неплатоспроможності боржника відповідно до приписів ч. 3 ст. 10 Закону про банкрутство.

Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Закону про банкрутство, заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі та повинна містити, зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду, а також перелік документів, що додаються до заяви, серед яких: докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, звертаючись до суду з заявою про порушення справи про банкрутство СВК ім. Ватутіна, ініціюючий кредитор, на підтвердження своїх вимог щодо наявності ознак безспірності, розміру заборгованості та строку їх незадоволення надав заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15.05.2013, яким стягнуто з боржника на користь ОСОБА_2 суму компенсації за проведені поліпшення майна у розмірі 434491,84 грн., виконавчий лист №320/5951/13-ц від 24.09.2013 про стягнення вказаної заборгованості; постанову ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області від 27.09.2013 за заявою ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження ВП №39980878 за виконавчим листом №320/5951/13-ц, виданим 24.09.2013р. про стягнення з СВК ім. Ватутіна на користь ОСОБА_2 - 434491,84 грн.; лист № 12886/5 від 15.07.2014 року, яким ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області повідомило ОСОБА_2 про те, що станом на 15.07.2014 заборгованість по вищезазначеному виконавчому документу не сплачено (том 1 а.с. 7-14).

Як свідчать матеріали справи, постановою ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області від 27.09.2013, за заявою ОСОБА_2, відкрито виконавче провадження ВП №39980878 за виконавчим листом №320/5951/13-ц, виданим 24.09.2013, про стягнення з СВК ім. Ватутіна на користь ОСОБА_2 - 434491,84 грн.

Через 18 днів, тобто 15.10.2013р. постановою ВДВС Васильківського РУЮ Запорізької області №39980878, на підставі ст.35 Закону України «Про виконавче провадження», відкладено провадження виконавчих дій з примусового виконання за виконавчим листом №320/5951/13-ц, виданим 24.09.2013, про стягнення з СВК ім. Ватутіна на користь ОСОБА_2 - 434491,84 грн. (том 1 а. с. 59).

Постановою ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області №39980878 від 04.10.2013 виконавче провадження №39980878 з примусового виконання виконавчого листа №320/5951/13-ц від 24.09.2013 приєднане до зведеного виконавчого провадження №36723898, яке веде відділ ДВС Василівського РУЮ Запорізької області ( копію постанови додано до справи).

Постановою ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області №39980878 від 25.10.2013 зупинено виконавче провадження з примусового виконання на підставі зазначеного виконавчого листа на підставі п.4 ч.1 ст.38, ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (том 1 а.с. 60).

Постановою заступника начальника ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області №39980878 від 12.03.2014 скасовано документ "Постанова про зупинення виконавчого провадження (п.4 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження") від 25.10.2013" (том 1 а.с.61).

Разом з тим, в той же день, постановою ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області №36723898 від 12.03.2014 зупинено зведене виконавче провадження №36723898 у зв'язку з прийняттям ухвали у справі №908/670/14 господарського суду Запорізької області від 04.03.2014 про прийняття заяви про порушення провадження у справі про банкрутство СВК ім. Ватутіна.

Постановою заступника начальника ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області №36723898 від 05.08.2014 скасовано документ - Постанова про зупинення виконавчого провадження (п.8 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження") від 25.10.2013р.

Отже, на дату звернення кредитора ОСОБА_2 до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство СВК ім. Ватутіна (станом на 21.07.2014) виконавче провадження ВП №39980878 за виконавчим листом №320/5951/13-ц, виданим 24.09.2013, про стягнення з СВК ім. Ватутіна на користь ОСОБА_2 434491,84 грн., у складі зведеного виконавчого провадження було зупинено.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з тим, що примусове стягнення з боржника заборгованості у порядку виконавчого провадження з моменту його порушення фактично не здійснювалося.

Тому, ініціюючий кредитор належними доказами не підтвердив наявність ознак неплатоспроможності боржника, безспірності кредиторських вимог в контексті приписів статті 10 Закону про банкрутство.

Відповідно до частини 7 статті 16 Закону про банкрутство, суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо відсутня одна із підстав, передбачених частиною третьою статті 10 цього Закону.

На підстави викладеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у даній справі та не вбачає підстав для її скасування.

Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні клопотання кредитора про витребування від боржника інформації про його майно та активи, у тому числі рухоме та нерухоме майна, транспортні засоби, сільськогосподарську техніку, складські залишки зернових культур врожаю 2014 року, тощо, у зв`язку з відсутністю правових підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1, ст. 103, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. по справі № 908/2534/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 13.03.2015р.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель