ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015 р. Справа№ 914/166/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства «Трускавецьтепло» Трускавецької міської ради, м. Трускавець Львівської області

про: стягнення 93 055,19 грн. заборгованості за договором № 12/285--БО-21 від 03.09.2012 року

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Никитюк І.С.

Представники сторін:

від позивача: Данилевський О.М. (довіреність № 14/89 від 18.04.2014 року)

від відповідача: Наконечна М.П. (довіреність №161/03 від 11.03.2014 року)

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. У судовому засіданні 10.03.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Трускавецьтепло» Трускавецької міської ради про стягнення 93 055,19 грн. заборгованості за договором № 12/285--БО-21 від 03.09.2012 року.

Ухвалою суду від 23.01.2015 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 10.02.2015 року. Ухвалою суду від 10.02.2015 року розгляд справи відкладено на 24.02.2015 року. Ухвалою суду від 24.02.2015 року розгляд справи відкладено на 10.03.2015 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням відповідачем умов Договору №12/285-БО-21 купівлі-продажу природного газу від 03.09.2012 року в частині повної та вчасної оплати вартості поставленого природного газу, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав в судовому засіданні звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2014 р., позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, подав через канцелярію суду доповнення вх.№9934/15 від 10.03.2015 р. до відзиву на позовну заяву, де зазначив, що поданий позивачем розрахунок штрафних санкцій є не коректним та позивачем неправомірно збільшено суму штрафу на суму 58602,94 грн. Крім того, представником відповідача через канцелярію суду подано клопотання вх.№10012/15 від 10.03.2015 р. про зменшення заявленої до стягнення неустойки на 50 %. Дане клопотання обґрунтовується тим, що причиною невчасного виконання відповідачем фінансових зобов'язань перед позивачем (розрахунок за бюджетний газ) спричинено несвоєчасним розрахунком за теплову енергію бюджетними установами. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у поданому 10.02.2015 р. через канцелярію суду відзиві вх.№5226/15 на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

03.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Комунальним підприємством «Трускавецьтепло» Трускавецької міської ради (Покупець) укладено Договір №12/285-БО-21 купівлі-продажу природного газу (Договір), відповідно до п.1.1. якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього Договору.

На виконання умов Договору позивач поставив протягом вересня-грудня 2012 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1838891,70 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від ' 30.09.2012 р. за вересень 2012 р. в обсязі 6,242 тис.куб.м на суму 29098,56 грн., від 27.11.2012 р. за жовтень 2012 р. в обсязі 23,335 тис.куб.м. на суму 108781,62 грн., від 30.11.2012 р. за листопад 2012 р. в обсязі 184,123 тис.куб.м на суму 858332,82 грн. та від 30.01.2013 р. за грудень 2012 р. в обсязі 180,765 тис. куб.м. на суму 842678,70 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору щодо повної та вчасної оплати вартості поставленого газу відповідно до долученого до позовної розрахунку розміру позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача 23779,57 грн. пені, 4755,91 грн. 3 % річних, 3879,87 грн. інфляційних нарахувань, 60639,84 грн. 7 % штрафу.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення частково з огляду на наступне.

Згідно ст. 175 Господарського Кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов'язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Господарські зобов'язання сторін виникли на підставі Договору№12/285-БО-21 купівлі-продажу природного газу від 03.09.2012 року.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Матеріалами справи підтверджено належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором.

У свою чергу відповідач вчасно не здійснив повної оплати вартості поставленого природного газу, внаслідок чого позивач просить суд стягнути з нього штрафні санкції.

Згідно з ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення зобов'язання.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

У відповідності до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону України розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд бере до уваги викладені відповідачем у контррозрахунку розміру позовних вимог та доповненні до відзиву на позовну заяву заперечення стосовно правильності здійсненого позивачем нарахування штрафних санкцій. Так, позивачем помилково при розрахунку за початок періоду нарахування береться 14 число поточного місяця, хоча період прострочення слід починати з 15 числа місяця. Також позивачем при здійсненні розрахунку помилково враховується день фактичної оплати, хоча відповідно до пункту 1.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 (із змінами і доповненнями) «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Здійснивши перерахунок розміру штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає 22269,94 грн. пені, 4453,99 грн. 3 % річних, 3878,19 грн. інфляційних нарахувань, а саме:

- За зобов'язаннями вересня 2012 р. за період з 15.10.2012 р. по 29.11.2012 р. 548,58 грн. пені, 109,72 грн. 3 % річних;

- За зобов'язаннями жовтня 2012 р. за період з 15.11.2012 р. по 27.12.2012 р. 1332,94 грн. пені (668,74+664,20), 266,59 грн. 3 % річних (133,75+132,84), 6,82 грн. інфляційних нарахувань, ;

- За зобов'язаннями за листопад 2012 р. за період з 15.12.2012 р. по 28.01.2013 р. 9049,94 грн. пені (4573,08+682,32+3591,98+202,56), 1809,99 грн. 3 % річних (914,62+136,46+718,40+40,51), 2549,10 грн. інфляційних нарахувань;

- За зобов'язаннями грудня 2012 р. за період з 15.01.2013 р. по 27.02.2013 р. 11338,48 грн. пені (4848,29+4102,74+2387,45), 2267,69 грн. 3 % річних (969,66+820,54+477,49), 1322,27 грн. інфляційних нарахувань.

Що стосується заявленого до стягнення штрафу у розмірі 60639,84 грн., то суд дійшов висновку про часткове задоволення даної вимоги у розмірі 8980,52 грн., оскільки:

- За зобов'язаннями вересня 2012 р. погашення заборгованості відбулось 13.11.2012 р., тобто на 30 день з моменту виникнення зобов'язання (15.10.2013) оплатити вартість поставленого газу, відтак, 7 % штрафу за вказаний період не нараховуються;

- За зобов'язаннями жовтня 2012 р. мало місце прострочення заборгованості понад 30 днів з моменту виникнення зобов'язання оплатити вартість поставленого газу на суму 57880,18 грн., відтак, правомірним є стягнення 4051,61 грн. 7 % штрафу за цей період;

- За зобов'язаннями листопада 2012 р. мало місце прострочення заборгованості понад 30 днів з моменту виникнення зобов'язання оплатити вартість поставленого газу на суму 70413,00 грн., відтак, правомірним є стягнення 4928,91 грн. 7 % штрафу за цей період;

- За зобов'язаннями грудня 2012 р. повне погашення заборгованості відбулось 13.02.2012 р., тобто на 30 день з моменту виникнення зобов'язання (15.01.2013) оплатити вартість поставленого газу, відтак, 7 % штрафу за вказаний період прострочення не нараховуються.

Що стосується заявленого відповідачем у відзиві на позовну заяву клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача, котрі є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, то слід зазначити, що відповідно до п.9.3. Договору сторони домовились, що строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років. Відтак, вказане клопотання не підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до поданого 10.03.2015 року через канцелярію суду клопотання вх.№10012/15 відповідача про зменшення заявленої до стягнення неустойки відповідач просив суд при винесенні рішення зменшити розмір неустойки до 50 %.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що причиною невчасного виконання відповідачем фінансових зобов'язань перед позивачем (розрахунок за бюджетний газ) спричинено несвоєчасним розрахунком за теплову енергію бюджетними установами. Відповідач зазначив, що стягнення позивачем неустойки спричинить збільшення збитків відповідача, які не матимуть джерел для їх покриття. На думку відповідача, зупинення функціонування підприємства відповідача матиме катастрофічні наслідки для громади міста Трускавця, оскільки без опалення залишаться не лише мешканці міста, а й соціальна сфера, школи, лікарні, дитячі садки.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

Пунктом 1 статті 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

До матеріалів справи відповідачем долучено копії фінансового звіту підприємства за 2012 р. та фінансового звіту підприємства за 2013 р.

З огляду на те, що порушення зобов'язання відповідачем не потягло значних втрат для позивача і виникло через заборгованість бюджетних установ, враховуючи ступінь виконання зобов'язання боржником - повне погашення суми основного боргу, майновий стан сторін та їх інтереси, відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені, що підлягає до стягнення з відповідача, на 50% (п'ятдесят) відсотків.

Відтак, до стягнення з відповідача підлягає 11134,97 грн. пені.

З урахуванням зазначеного, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 11134,97 грн. пені, 4453,99 грн. 3 % річних, 3878,19 грн. інфляційних нарахувань та 8980,52 грн. 7 % штрафу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судовий збір слід покласти на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, ст.ст. 512, 514, 526, 530, 610, 612, 625, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 175, 193, 232 Господарського кодексу України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з боржника - Комунального підприємства «Трускавецьтепло» Трускавецької міської ради (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. М.Коцюбинського, 12; ) на користь стягувача - Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; ) 11134,97 грн. пені, 4453,99 грн. 3 % річних, 3878,19 грн. інфляційних нарахувань, 8980,52 грн. 7 % штрафу та 792,03 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

4. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.03.2015 р.

Суддя Кидисюк Р.А