номер провадження справи 22/16/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 Справа № 908/359/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Рачук О.О.

За участю представників сторін: від позивача - Табацький А.В., довіреність № 644від 24.03.2014 р.; від відповідача - Ігнатов А.В., довіреність від 24.02.2015 р.; від третьої особи - Гордєєв М.С., довіреність № 25/3/43-Д від 16.03.2015 р.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/359/15-г

за позовом: Державного підприємства «Національна атомна Енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, 133, скорочено ДП «НАЕК «Енергоатом»)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергодарінновація» (71500, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, 18, а/с 426, скорочено ТОВ «Енергодарінновація»)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державна фінансова інспекція України (04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 4)

про стягнення 16149,26 грн.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

20.01.2015 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ДП «НАЕК «Енергоатом» до ТОВ «Енергодарінновація» про стягнення з останнього завищення вартості виконаних робіт по Договору № 20-2012 від 19.09.2012 р. в розмірі 16149,26 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.01.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/359/15-г, якій присвоєно номер провадження 22/16/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 24.02.2015 р.

У судовому засіданні 24.02.2015 р. оголошувалась перерва до 19.03.2015 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем на виконання умов Договору № 20-2012 від 19.09.2012 р. позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти за виконані роботи. Перевіркою Державної фінансової інспекції України встановлено завищення вартості виконаних по Договору робіт на суму 16149 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ДП «НАЕК «Енергоатом» посилається на ст. ст. 22, 610, 611, 623 Цивільного кодексу України, ст. ст. 217, 224 Господарського кодексу України та ст. ст. 1, 2, 4-1, 12, 13, 15, 49, 82-85, 87 Господарського процесуального кодексу України.

ТОВ «Енергодарінновація», відповідач по справі, у відзиві на позовну заяву зазначає, що при прийманні виконаних робіт та оформленні актів здачі-приймання виконаних робіт форми КБ-2в фактичні трудовиплати ТОВ «Енергодарінновація» були підтверджені табелем обліку робочого часу персоналу підрядника, що відповідає вимогам договору та не заперечується позивачем. Акти форми КБ-2в № 1 за жовтень 2012 р. були підписані позивачем без зауважень і оплачені у відповідності до умов Договору, а тому замовник втратив право у подальшому посилатися на відступи від умов договору або недоліки у виконанні роботи.

Державна фінансова інспекція України, третя особа у справі, в поясненнях до позовної заяви зазначає, що за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «НАЕК «Енергоатом» встановлено прийняття останнім по Договору № 20-2012 від 19.09.2012 р. за актами форми КБ-2в робіт, вартість яких було завищено на суму 16149,26 грн. Зазначені кошти підлягають поверненню позивачу.

За клопотанням представників сторін та третьої особи розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача в судовому засіданні 19.03.2015 р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.03.2015 р. проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у позовних вимогах в повному обсязі.

Представник третьої особи в судовому засіданні 19.03.2015 р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 10.03.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

19.09.2012 р. ТОВ «Енергодарінновація» (Підрядник, відповідач у справі) та ДП «НАЕК «Енергоатом» (Замовник, позивач у справі) укладено Договір № 20-2012 (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого Замовник доручив, а Підрядник прийняв на себе виконання робіт за темою: «Відновлення дефектних ділянок антикорозійного покриття внутрішніх поверхонь циркводоводів енергоблоку № 2 ВП ЗАЕС».

30.10.2012 р. сторонами по Договору було підписано без зауважень Акт № 1 (форма КБ-2в) приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2012 року на загальну суму 98750,02 грн.

Платіжним дорученням № 11091 від 23.11.2012 р. ДП «НАЕК «Енергоатом» перерахував ТОВ «Енергодарінновація» грошові кошти за виконані роботи в сумі 98750,02 грн.

Відповідно до п. 2.27 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на III квартал 2013 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП «НАЕК «Енергоатом» та його відокремлених структурних підрозділів, в тому числі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС», за період з 01.07.2012 р. по 30.09.2013 р. За результатами проведеної ревізії складено Акт № 05-21/341 від 27.12.2013 р.

28.02.2014 р. на адресу ДП «НАЕК «Енергоатом» надійшов лист Державної фінансової інспекції України № 05-14/148 від 07.02.2014 р., який містить вимоги про усунення порушень законодавства, зміст яких викладений в Акті ревізії, зокрема, перерахування позивачу суму завищення вартості виконаних робіт.

Відповідно до довідки від 12.12.2013 р. ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «НАЕК «Енергоатом» в частині фінансово-господарської діяльності ВП ЗАЕС, зустрічною звіркою проведеною у підрядника ТОВ «Енергодарінновація» встановлено, що ВП ЗАЕС прийнято у підрядника акт форми № КБ-2в за жовтень 2012 року № 1, в якому при виконанні робіт Е13-44-5 «Очищення кварцовим піском суцільних зовнішніх поверхонь» та Е13-44-9 «Знесилювання металевих поверхонь (чергування при виконанні робіт із пожежовибуховими і шкідливими речовинами в замкнутих об'ємах)» в кількості 209 кв. м. застосовано розцінки Е13-44-5 та Е13-44-9. При цьому, замість передбаченого розцінками механізму С205-401 «Компресори пересувні з електродвигуном, тиск 600 кПа (бат), подача 0,5 мЗ/хв» в кількості 79,42 маш-год вартістю 6,4 грн./маш-год до акту форми № КБ-2в за жовтень 2012 року № 1 внесено механізм С205-201 «Компресори пересувні з двигуном внутрішнього згоряння, тиск 800 кПа (8ат), подача 10 м3/хв» в кількості 79,42 маш-год вартістю 175,85 грн./маш-год, чим порушено п. 1.4.2 ДБН Д.1.1-2000, та завищено вартість виконаних робіт по акту форми № КБ-2в за жовтень 2012 року № 1 до Договору підряду від 19.09.2012 р. № 20-2012 «Відновлення дефектних ділянок антикорозійного покриття внутрішніх поверхонь циркводоводів енергоблоку № 2 ВП ЗАЕС» на загальну суму 16149,26 грн. з ПДВ.

26.03.2014 р. ВП ЗАЕС направив до окружного адміністративного суду м. Києва адміністративний позов про визнання протиправними та скасувати п. п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 (частково на суму 74,93 тис. грн.), 2.5, 2.6, 2.7, 2.8 п. 2 та п. 13 вимоги Державної фінансової інспекції України № 05-14/148 від 07.02.2014р.

16.06.2014 р. постановою окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/4211/14 позов ВП ЗАЕС задоволений частково. Підпункти 2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8 п. 2 та п. 13 вимоги ДФІ від 12.12.2012р., що стосується ВП ЗАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом», визнані протиправними та скасовані. В іншій частині позову відмовлено.

24.07.2014 р. ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги Державної фінансової інспекції України та ВП ЗАЕС залишені без задоволення, постанова окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/4211/14 від 16.06.2014р. залишена без змін.

Враховуючи вищевикладене, позивачем на виконання п.п. 2.4 п. 2 вимоги Державної фінансової інспекції України в частині, що стосується кредиторської заборгованості ТОВ «Енергодарінновація», подано позовну заяву про стягнення з відповідача суми завищення вартості виконаних робіт за договором від 19.09.2012 р. № 20-2012 в розмірі 16149,26 грн.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача матеріальної шкоди (збитків) в розмірі 16149,26 грн. на підставі ст. 224 Господарського кодексу України. Позовні вимоги обґрунтовуються результатами проведеної ревізії Державної фінансової інспекції України фінансово-господарської діяльності ДП «НАЕК «Енергоатом», а саме: актом № 05-21/341 від 27.12.2013 р., довідкою від 12.12.2013 р. ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «НАЕК «Енергоатом» в частині фінансово-господарської діяльності ВП ЗАЕС, якими виявлено завищення вартості робіт, виконаних ТОВ «Енергодарінновація» по Договору № 20-2012 від 19.09.2012 р.

Згідно частини другої статті 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підставою виникнення у сторін певних прав та обов'язків є укладений між ними договір № 20-2012 від 19.09.2012 р., який за своєю суттю є фактично договором підряду.

Даний договір укладено у відповідності до ст.ст. 627-629, 632 Цивільного кодексу України, в якому сторони вільно на власний розсуд визначили об'єм робіт, що підлягають виконанню, та їх вартість, в зв'язку з чим відповідно до наведених вимог законодавства ці умови є обов'язковими для сторін.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що структура виконаних робіт та їх вартість повністю відповідають умовам укладеного договору; обсяги та вартість виконаних робіт відповідають актам приймання виконаних будівельних робіт (розбіжностей не виявлено); вартість та кількість матеріалів, включених до актів, також відповідають актам приймання виконаних будівельних робіт, які підписано замовником (позивачем), підрядником (відповідачем) та скріплено печатками з обох боків, а до договірних цін надані локальні кошториси з вартістю робіт, зазначених у договірних цінах.

Матеріалами справи повністю підтверджено виконання сторонами своїх зобов'язань за договором: відповідачем роботи виконані, а позивачем зазначені роботи прийняті та оплачені за цінами, узгодженими сторонами, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт, які підписані без жодних зауважень та застережень, кошторисною документацією, та відповідає вимогам ст. 854 Цивільного кодексу України.

Сам позивач не спростовує того факту, що роботи, передбачені договором, були виконані у повному обсязі і у встановлені строки, позивач не мав претензій щодо обсягу і якості виконаних робіт та повністю оплатив вартість виконаних робіт, яка була визначена сторонами в договорі та кошторисній документації.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що договір в частині визначення ціни було визнано в установленому порядку недійсними повністю або частково з підстав її завищення, чи до них були внесені відповідні зміни.

Таким чином, позивач, вимагаючи повернення частини виконаного за договором фактично вимагає перегляду ціни договору після його виконання, що є порушенням вказаних вимог чинного законодавства.

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків.

Статтею 22 цього ж кодексу визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох умов відповідальності, а саме:

- протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання;

- наявність збитків;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб;

- вина боржника.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд дійшов висновку про належне виконання сторонами укладеного між ними договору відповідно до його умов та зазначених вище норм права. У даному випадку позивачем не наведено обставин та не доведено належними та допустимими доказами, що мала місце протиправна поведінка відповідача у вигляді порушення договірного зобов'язання, яка спричинила шкідливий результат для позивача, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв'язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

Згідно із ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що судом встановлено відповідність обсягів та вартості робіт, відображених в актах виконаних робіт, підписаних позивачем та відповідачем обсягам та вартості, визначеним у відповідній проектно-кошторисній документації, підстави для відшкодування відповідачем збитків відсутні, оскільки стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань здійснюється в порядку ст. 623 ЦК України, при застосуванні норм якої враховується і те, що згідно норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, оскільки між сторонами у справі було укладено договір № 20-12 від 19.09.2014 р., а кошти, які позивач просить стягнути отримано останнім як оплату належно виконаних відповідачем за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору і вони не можуть вважатися ані збитками, ані безпідставно набутим майном.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у своїй постанові від 02.07.2012 р. у справі № 5006/18/13/2012, а також Вищим господарським судом України в постановах від 04.02.2014 р. у справі № 918/1563/13, від 05.03.2014 р. у справі № 904/8879/13, від 07.05.2014 р. у справі № 924/560/13.

Посилання позивача у позовній заяві, як на підставу звернення до суду, на Акт № 05-21/341 від 27.12.2013 р. Державної фінансової інспекції України та довідку від 12.12.2013 р. ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «НАЕК «Енергоатом» в частині фінансово-господарської діяльності ВП ЗАЕС не є доречним, оскільки сама по собі довідка або акт перевірки державної фінансової інспекції, не є належним і допустимим доказом на підтвердження порушення відповідачем зобов'язань за договором і завдання позивачеві збитків.

Так, згідно ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Отже, довідка органу фінансового контролю чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки Державної фінансової інспекції України, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати. Отже, складений третьою особою Акт ревізії № 05-21/341 від 27.12.2013 р. не може підтверджувати порушення умов укладеного між сторонами договору.

Щодо посилань позивача на постанову окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/4211/14 від 16.06.2014 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2014 р. суд зазначає, що вказаними рішеннями не встановлено жодних фактів, що мають приюдиціальне значення для даного спору в розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на те, що предметом даного спору є стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань. Отже, вирішуючи спір про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладання на винну особу зазначеної міри відповідальності. Тоді, як в межах господарської справи № 908/359/15-г позивачем жодним чином не доведено ані факту порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором, ані виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, що виключає застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що виявлені за результатами планової ревізій фінансово-господарської діяльності ДП «НАЕК «Енергоатом» порушення можуть бути підставою для притягнення до відповідальності відповідних посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення складено 24.03.2015 р.

Суддя О.В. Ярешко