РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015Справа №911/5389/14
За позовом Публічного акціонерного товариства «Сумбуд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажний трест «Вектор»

про спонукання до укладення договору

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

Від позивача: Дмитренко В.В. (дов. б/№ від 28.05.2014р.)

Від відповідача: Комаренко В.І. (В.о. Генерального директора); Сидорчук М.І. (дов. б/№ від 10.08.2014р.)

СУТЬ СПОРУ :

Публічне акціонерне товариство «Сумбуд» (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажний трест «Вектор» (далі за текстом - відповідач) про спонукання укласти договір купівлі-продажу баштового крану JASO.J-110NJ (реєстраційний номер № 4238) відповідно до умов визначених розділом 8 договору оренди майна з правом викупу від 21.08.2013 р., а також просить суд покласти судові витрати на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.08.2013р. між сторонами було укладено договір оренди майна з правом викупу. В п.3.3. вказаного договору визначений обов'язок сторін укласти договір про викуп майна. Позивач листом від 27.05.2014р. звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір про викуп крану, проте відповідач запропонований позивачем договір не підписав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2014 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 911/5389/14, розгляд справи призначено на 02.02.2015.

02.02.2015 представником позивача через відділ діловодства суду подано клопотання про доручення до матеріалів справи документів.

В судовому засіданні 02.02.2015, в порядку ст. 77 ГПК України, судом оголошено перерву до 23.02.2015.

16.02.2015 представником позивача через відділ діловодства суду подано заяву про забезпечення позову та клопотання про доручення до матеріалів справи документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2015 в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

19.02.2015 через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про долучення документів до справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.02.2015 в порядку ст. 69 ГПК України продовжено процесуальний строк розгляду справи на 15 днів та в порядку ст. 77 ГПК України оголошено перерву у розгляді справи №911/5389/14 до 10.03.2015.

10.03.2015 представником позивача в судовому засіданні подано клопотання про долучення до справи додаткового обґрунтування до позовної заяви.

В судове засідання 10.03.2015 представники сторін з'явились. Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 10.03.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті і їх сукупності, господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажний трест «Вектор», як орендодавцем, та Публічним акціонерним товариством «Сумбуд», як орендарем, було укладено договір № 2108/1 оренди майна з правом викупу (далі за текстом - договір оренди), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування наступне майно: кран баштовий JASO.J-110NJ (реєстраційний номер № 4238). Сторонами засвідчено, що вартість об'єкта оренди становить 966158,00 грн. Стан майна, що орендується, на момент передачі в оренду: придатний для експлуатації.

Пунктом 3.1. договору оренди термін оренди складає 5 календарних місяців з моменту прийняття об'єкта оренди за актом приймання-передачі, тобто до 28.02.2014р.

Із матеріалів справи вбачається, що об'єкт оренди був переданий відповідачем позивачу 30.09.2013 за актом приймання-передачі (копія акту наявна в матеріалах справи), і був повернутий відповідачу, про що свідчить лист відповідача від 03.06.2014р. адресований позивачу за № 60.

Згідно з п. 3.3. договору оренди одночасно з даним договором сторони укладають договір про викуп майна, який є обов'язковим для обох сторін згідно даного договору. Положення договору про викуп майна автоматично вступають в силу одразу після закінчення терміну оренди за цим договором.

Відповідно до п. 6.1.6. договору оренди, серед обов'язків орендаря, зокрема, визначено обов'язок відповідно до п. 3.3. укласти з орендодавцем договір купівлі-продажу об'єкту оренди за ціною встановленою в п. 1.1.2. цього договору.

Розділом 8 договору оренди «Порядок викупу об'єкта оренди» визначено, що по закінченню терміну оренди автоматично набирає законної юридичної сили договір про викуп об'єкта оренди, який сторони заключають одночасно з цим договором відповідно до п. 3.3. Майно, що орендується, переходить у власність орендаря, після 100% сплати ним коштів за договором викупу об'єкта оренди, після 100% сплати ним коштів за цим договором за весь термін оренди, а також після внесення орендодавцю інших платежів передбачених додатками до цих договорів. Сплата суми вказаної в п. 1.1.2. може бути проведена орендарем частинами, протягом дії цього договору, сплата суми підтверджується розрахунковими документами орендодавця.

Пунктом 9.1. договору оренди визначено, що у випадку прострочення (порушення, невиконання, протермінування, несвоєчасного виконання) орендарем термінів та умов вказаних у розділі 8 даного договору, орендар зобов'язаний протягом 10 календарних днів повернути об'єкт оренди орендодавцю разом з технічною документацією за актом приймання-передачі.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє протягом терміну оренди. Дія даного договору в будь-якому випадку не закінчується до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим договором.

Відповідно до листа позивача від 27.05.2014 № 244/01-2, адресованого відповідачу, позивач на підставі договору № 2108/1 оренди з правом викупу від 21.08.2013 підписав зі своєї сторони договір купівлі-продажу баштового крану JASO.J-110NJ (реєстраційний номер № 4238) та направив відповідачу для підписання.

Також, позивачем до матеріалів справи надано примірник договору купівлі-продажу, який складено позивачем та підписано з його сторони і посвідчено печаткою. Зі сторони ТОВ «Будівельно-монтажний трест «Вектор» вказаний договір не підписано і печаткою юридичної особи не посвідчено.

Відповідач листом від 05.06.2014 вих. № 62 вказав, що оскільки позивач не уклав такий договір купівлі-продажу одночасно з договором оренди як визначено умовами договору оренди, та не сплачував вчасно оренду плату, відповідач прийняв рішення про використання баштового крану для власних потреб.

Предметом позову, як зазначалося вище, є вимога позивача зобов'язати відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу об'єкту оренди крану баштового JASO.J-110NJ (реєстраційний номер № 4238) за ціною 966158,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

За приписами ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, зокрема, мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Суд зазначає, що з аналізу умов договору оренди з правом викупу від 21.08.2013р. вбачається диспозитивність п. 3.3. договору оренди щодо укладення договору про викуп майна, оскільки обов'язок щодо укладення договору купівлі-продажу об'єкту оренди покладено саме на позивача (п. 5.1.6. договору оренди); майно, що орендується, переходить у власність орендаря, після 100% сплати ним коштів за договором викупу об'єкта оренди, після 100% сплати ним коштів за цим договором за весь термін оренди, а також після внесення орендодавцю інших платежів передбачених додатками до цих договорів (п. 8.2. договору оренди); а у випадку прострочення (порушення, невиконання, протермінування, несвоєчасного виконання) орендарем термінів та умов вказаних у розділі 8 даного договору, орендар зобов'язаний протягом 10 календарних днів повернути об'єкт оренди орендодавцю разом з технічною документацією за актом приймання-передачі (п. 9.1. договору оренди).

Матеріали справи свідчать що позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір про викуп майна лише 27.05.2014, іншого матеріали справи не містять, тобто після закінчення терміну оренди об'єкта оренди, хоча умовами договору №2108/1 оренди сторони погодили, що договір про викуп майна укладається сторонами одночасно з договором №2108/1 оренди.

Відповідно до ч.2 ст.777 Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

Рішенням Конституційного Суду України N 31-рп/2009 від 10.12.2009 яким дано офіційне тлумачення положень частини другої статті 777 Цивільного кодексу України, вказується, що Конституційний Суд України вважає, що положення частини другої статті 777 Кодексу щодо переважного права наймача на придбання майна у разі його продажу не порушує майнових прав власників. Наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму майна, що є річчю, яка не вилучена, не обмежена у цивільному обороті і може бути предметом договору найму (оренди), у разі продажу такого майна має переважне право перед іншими особами на його придбання.

Як свідчать матеріали справи, у зв'язку з виникненням заборгованості з орендної плати у ПАТ «Сумбуд» ТОВ «Будівельно-монтажний трест «Вектор» на підставі п. 11.1. договору оренди, звернулося до Постійно діючого третейського суду «Будівельний» при Юридичній корпорації «Принцип». Рішенням Постійно діючого Третейського суду "Будівельний" при Юридичній корпорації "Принцип" у складі колегії суддів: Круть О.В., Рябчун М.М. та Пампухи Г.Г. від 12.06.2014 р. у справі № СЗ-01-08/2014 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний трест "Вектор" до Приватного акціонерного товариства "Сумбуд" про стягнення 226275,11 грн. заборгованості, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний трест "Вектор" задоволено повністю, стягнуто з Товариства на користь позивача заборгованість по договору оренди майна з правом викупу від 21.08.2013 р. № 2108/1 у розмірі 226275,11 грн. Ухвалою Господарського суму міста Києва від 15.09.2014р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 03.12.2014р. рішення Постійно діючого третейського суду "Будівельний" при Юридичній корпорації "Принцип" від 12.06.2014 р. у справі № СЗ-01-08/2014 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажний трест "Вектор" до Публічного акціонерного товариства "Сумбуд" про стягнення заборгованості у розмірі 226275,11 грн. скасовано з підстав, що склад третейського суду, яким було прийнято рішення, не відповідав вимогам ст.ст. 16-19 Закону України "Про третейські суди", що в силу положень п. 4 ч. 3 ст. 51 Закону України "Про третейські суди" та п. 4 ч. 2 ст. 1225 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування рішення.

Листами № 53 від 29.05.2014р., № 60 від 03.06.2014р., № 61 від 03.06.2014р., та № 62 від 05.06.2014р. відповідач повідомив позивача про направлення представника відповідача до м. Суми з метою приймання баштового крану і перевезення його в м. Київ; про приймання баштового крану, який був орендований позивачем; про демонтаж баштового крану JASO.J-110NJ (реєстраційний номер № 4238) та про відсутність підстав для викупу вказаного баштового крану у зв'язку з відсутністю укладеного одночасно з договором оренди баштового крану договору про його викуп та наявністю заборгованості з орендної плати.

Згідно ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Таким чином, укладення спірного договору про викуп об'єкта оренди не є обов'язковим для позивача та відповідача.

Позивач звернувся до суду посилаючись на приписи ст. 182, 187 Господарського кодексу України, і просить суд зобов'язати відповідача укласти з позивачем договір про викуп майна на умовах та у редакції, запропонованій саме позивачем, мотивуючи свої вимоги тим, що підписання відповідачем зі своєї сторони відповідного договору в редакції позивача є обов'язком відповідача, який виник внаслідок укладення сторонами договору № 2108/1 оренди майна з правом викупу від 21.08.2013.

Договір № 2108/1 оренди майна з правом викупу від 21.08.2013 не є попереднім в розумінні ст. 182 ГК України та не конкретизує всіх істотних умов договору про викуп майна, який мав би бути укладений.

Суд зазначає, що вчинення стороною дій, направлених на укладення і, відповідно, підписання будь-якого правочину - є правом сторони, яке реалізується у встановленому законом порядку, а не її зобов'язанням, що узгоджується зокрема з приписами ст. ст. 6, 203, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України та ст. ст. 180, 181 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що виходячи з обумовлених законом прав та охоронюваних інтересів сторін договору, зокрема свободи укладення договору, і, відповідно, підписання будь-якого цивільно-правового договору, зокрема договору про викуп майна у відповідній редакції, запропонованій саме позивачем, - є правом, а не обов'язком сторони, а відтак, підстави для зобов'язання відповідача вчинити дії по укладенню вказаного правочину в редакції позивача з підстав, викладених у позовній заяві, - відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача, з огляду на відмові у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.03.2015.

Суддя О.А. Грєхова