ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2015 р. Справа № 922/4727/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

позивача - Мирошник Р.С. на підставі довіреності від 01.08.2014р.,

відповідача - Шляхтич О.О. на підставі довіреності від 13.08.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна комерційна фірма "В.І.А." (вх. №240Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2014р. у справі № 922/4727/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна комерційна фірма "В.І.А.", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП Будтех", м. Харків

про стягнення 42 382,50 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна комерційна фірма "В.І.А." звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП Будтех" з вимогою стягнути з відповідача 42 382, 50грн. безпідставно набутих грошових коштів.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що між сторонами у справі був укладений договір оренди, зобов'язання за яким припинились 25.02.2011р. У подальшому позивач без укладення нового договору оренди отримував від відповідача послуги з оренди будівельного обладнання на загальну суму за підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт 15 140, 00грн. Проте, позивач перерахував на умовах передоплати грошові кошти за надання послуг з оренди обладнання у розмірі 57 522, 50грн. Отже, на думку позивача, він надмірно сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 42 382, 50грн., які утримуються відповідачем без достатньої правової підстави.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.12.2014р. у справі №922/4727/14 (суддя Ольшанченко В.І.) у позові відмовлено повністю на тій підставі, що докази припинення договору оренди у матеріалах справи відсутні; позивач перерахував відповідачу грошові кошти по рахункам, в яких є посилання на договір, в призначенні платежу в платіжних дорученнях позивач теж посилається на договір, що свідчить про обізнаність предмету сплати коштів, а відтак ці грошові кошти сплачені позивачем по договору і не можуть вважати безпідставно сплаченими, набутими чи збереженими.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна комерційна фірма "В.І.А." до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП Будтех" про стягнення 42 382, 50грн. безпідставно набутих грошових коштів.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що між сторонами було складено акт передання обладнання в тимчасове користування до договору оренди, яким встановлено момент надання та повернення обладнання, який відповідає часу закінчення оренди, отже, даний акт підтверджує факт передачі майна в оренду й факт повернення майна орендодавцю; договір оренди припинив свою дію 25.02.2011р.; позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 57 522, 50грн. без укладення договору.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2015р. у справі №922/4727/14 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 11.02.2015р.

10.02.2015р. відповідачем подано до Харківського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№2028), зазначає, що орендоване обладнання відповідачу позивачем повернуто не було, акт повернення орендованого обладнання сторонами підписаний не був; перераховані позивачем кошти у розмірі 57 522, 50грн. є частковою оплатою оренди обладнання. Крім того, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.08.2014р. у справі №922/2361/14 встановлено, що відповідачем надавались позивачу послуги, вартість яких не обмежується актами прийняття робіт та визначена відповідними рахунками на оплату послуг; кошти, перераховані позивачем відповідачу, не є безпідставно набутими, а є оплатою послуг наданих відповідачем позивачу раніше; позивач не оплатив надані послуги в повному обсязі та у нього наявна заборгованість перед позивачем. Просить рішення місцевого господарського суду від 10.12.2014р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

11.02.2015р. апелянтом подано до суду доповнення до апеляційної скарги (вх.№2181).

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 11.02.2015р. оголошувалась перерва до 15:00год. 11.03.2015р. та до 14:00год. 16.03.2015р.

16.03.2015р. позивачем подано до суду додаткові письмові пояснення (вх.№4165).

О 14:05 год. 16.03.2015р. судове засідання продовжено, після перерви представник апелянта в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна комерційна фірма "В.І.А." до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП Будтех" про стягнення 42 382, 50грн. безпідставно набутих грошових коштів. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить рішення місцевого господарського суду від 10.12.2014р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що сторони у справі з'явились в судове засідання та надали пояснення з приводу своїх вимог і заперечень, та зважаючи на строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, передбачені статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із позовної заяви та апеляційної скарги, позивач в обґрунтування вимог щодо стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 42 382, 50грн. посилається на банківську виписку від 19.08.2014р. та платіжні доручення №54 від 25.07.2011р., №7 від 23.06.2011р., №14 від 30.06.2011р., №220 від 14.12.2011р., №17 від 26.06.2012р., №19 від 26.06.2012р., відповідно до яких позивач перерахував кошти у розмірі 57 522, 50грн., а також на акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), за якими загальна ціна наданих відповідачем послуг становить 15 140, 00грн.

Проте, досліджуючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що згідно наданої позивачем копії виписки (а.с.15) вбачається, що з 16.03.2011р. по 05.08.2013р. позивачем було сплачено на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 1 990, 00грн. (призначення платежу - передплата за послуги оренди обладнання згідно рахунків №88, 96 від 15.03.2011р.), 700, 00грн. (передплата за послуги оренди обладнання згідно рахунку №132 від 08.04.2011р.), 9 619, 00грн. (передплата за послуги оренди обладнання згідно рахунку №345 від 30.09.2011р.), 5 000, 00грн. (сплата за послуги оренди обладнання згідно рахунку №561 від 09.11.2011р.), 10 000, 00грн. (сплата за послуги оренди обладнання згідно рахунку №561 від 09.11.2011р.), 3 200, 00грн. (передплата за послуги оренди обладнання згідно рахунку №403 від 24.07.2012р.), 3 750, 00грн. (передплата за послуги оренди обладнання згідно рахунку №404 від 24.07.2012р.), 1 651, 50грн. (передплата за послуги оренди обладнання згідно рахунку №663 від 22.02.2012р.). Тобто, грошові кошти перераховані на загальну суму 35 910, 50грн.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 16.03.2015р. представник апелянта надав пояснення, що вказані рахунки, за якими перераховувались кошти, у нього відсутні.

Разом з тим, відповідачем були надані до матеріалів справи рахунки на оплату №88 від 09.03.2011р. на суму 840, 00грн. (а.с.122), №96 від 15.03.2011р. на суму 1 150, 00грн. (а.с.123), №132 від 08.04.2011р. на суму 700, 00грн. (а.с.127), №345 від 30.08.2011р. на суму 9 619, 00грн. (а.с.126), №403 від 24.07.2012р. на суму 3 200, 00грн. (а.с.129), №404 від 24.07.2012р. на суму 3 750, 00грн. (а.с.130), №663 від 22.11.2012р. на суму 1 651, 50грн. (а.с.136).

В усіх зазначених рахунках міститься посилання на договір №000000651 від 21.02.2011р.

Щодо платіжних доручень, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме №54 від 25.07.2011р., №7 від 23.06.2011р., №14 від 30.06.2011р., №220 від 14.12.2011р., №17 від 26.06.2012р., №19 від 26.06.2012р. (а.с.23-28), відповідно до яких позивач перерахував кошти у розмірі 21 612, 00грн., то як вбачається із даних платіжних доручень, дані грошові кошти були перераховані позивачем на підставі рахунків: № 279 від 13.07.2011р., №232 від 23.06.2011р., №246 від 30.06.2011р., №561 від 09.11.2011р., №337 від 26.06.2011р., № 341 від 26.06.2012р.

У наведених рахунках (а.с.96-101) також є посилання на договір №000000651 від 21.02.2011р.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.02.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна комерційна фірма "В.І.А." (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВКП Будтех" (орендодавець) був укладений договір оренди №000000651 (а.с.10-11), відповідно до умов якого орендодавець надав орендарю у тимчасове платне користування обладнання, а орендар зобов'язався сплачувати орендодавцю орендну плату та, по закінченню строку оренди, повернути йому зазначене обладнання.

Відповідно до пункту 1.2 договору, найменування обладнання, вартість обладнання та ціна оренди зазначаються в додатку до даного договору, вартість та кількість елементів обладнання, що надається в оренду, вказуються в акті прийому-передачі обладнання в оренду, які є невід'ємними частинами договору і підписуються уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 3.1 договору сторони визначили, що орендар здійснює передплату за користування орендованим обладнанням у розмірі 100% на підставі виставленого орендодавцем рахунку шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок орендодавця.

Відповідно до пункту 5.1 договору, з моменту надходження оплати на розрахунковий рахунок орендодавця або будь-яким іншим засобом, за оренду окремих одиниць техніки, на підстав наданого рахунку, орендодавець впродовж п'яти днів зобов'язується передати, а орендар - прийняти обладнання, зазначене в акті приймання-передачі.

Пункт 5.2. визначає, що передача обладнання в оренду здійснюється орендодавцю або уповноваженого представнику на підставі довіреності і оформлюється відповідним актом приймання-передачі обладнання. Згідно пункту 6.2.9. договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцю по відповідному акту приймання-передачі обладнання у комплектному та технічно справному стані.

Відповідно до пункту 8.1 договору, договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного його виконання сторонами.

В протоколі погодження цін від 22.02.2011р. (а.с.13), який є додатком та невід'ємною частиною договору оренди №000000651 від 21.02.2011р., сторони погодили, що в оренду передається шов резчик CS-500H вагою 100 кг та загальною вартістю 16 000, 00 грн., вартість оренди обладнання протягом 1-3 діб складає 270,00 грн. на добу, а понад 3 діб - 240,00 грн. на добу.

Згідно доданої позивачем до позовної заяви копії акту передачі обладнання у тимчасове користування від 22.02.2011р. (а.с.12), а саме шва-резчика CS-500H, час початку оренди: 17:00 год. 24.02.2011р., контрольний час закінчення оренди - 17:00год 25.02.2011р., та від руки дописано час закінчення оренди - 17:00год. 25.02.2011р.

Разом з тим, матеріали справи належних та допустимих доказів повернення позивачем орендованого обладнання відповідачу не містять. Відповідач проти доводів позивача щодо повернення орендованого майна відповідачу заперечує.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 11.03.2015р. судом оглянутий наданий відповідачем оригінал акту передачі обладнання у тимчасове користування від 22.02.2011р., в якому запис про дату та час повернення майна відповідачу відсутній. Представник позивача зазначив, що у нього оригінал акту відсутній.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, посилання позивача на доповідну записку від 25.02.2011р. як на доказ повернення відповідачу орендованого по договору майна є безпідставними, оскільки згідно пункту 6.2.9 договору оренди №000000651 від 21.02.2011р. належним та допустимим доказом повернення орендованого по договору майна є тільки акт прийому-передачі обладнання в комплектному і технічно справному стані.

З цих же підстав колегія суддів апеляційного господарського суду вважає необґрунтованими доводи апелянта, що актом передання обладнання в тимчасове користування встановлено момент надання та повернення обладнання, який відповідає часу закінчення оренди, що даний акт підтверджує факт передачі майна в оренду й факт повернення майна орендодавцю, оскільки договором оренди чітко визначено порядок повернення орендованого обладнання.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як зазначає Верховний Суд України у постанові від 24.09.2014р. у справі №6-122цс14, відповідно до змісту статті 1212 Цивільного кодексу України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договір оренди №000000651 від 21.02.2011р., докази припинення договору матеріали справи не містять, а грошові кошти були сплачені позивачем по рахункам, які містять посилання на цей договір, то такі кошти набуто відповідачем за наявності правової підстави, що свідчить про неможливість їх витребування в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що позивач в обґрунтування частково наданих відповідачем послуг на загальну суму 15 140, 00грн. посилається на підписані сторонами акти здачі-прийняття робіт.

Як вбачається із матеріалів справи, сторонами були складені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-448 від 31.01.2012р., №ОУ-612 від 31.08.2012р., №ОУ-730 від 31.10.2012р. та №ОУ-738 від 31.10.2012р. (а.с.16-17, 19, 21) на загальну суму 15 140, 00грн. Разом з тим, із наявних у матеріалах справи платіжних доручень або рахунків не вбачається, що оплата грошових коштів позивачем стосується зазначених актів, посилання на спірний договір акти також не містять.

Як встановлено у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 28.08.2014р. у справі №922/2361/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКП Будтех" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна комерційна фірма "В.І.А." про стягнення грошових коштів, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2014р., "платіжним дорученням №7 від 23.06.2011р. на суму 800, 00 грн. відповідач оплатив виставлений позивачем рахунок № 232 від 23.06.2010р. на суму 800, 00 грн.; платіжним дорученням №54 від 25.07.2011р. на суму 3 685, 00 грн. відповідач оплатив виставлений позивачем рахунок №279 від 13.07.2011р. на суму 3 685, 00 грн.; платіжним дорученням №17 від 26.06.2012р. на суму 1 660, 00 грн. оплачено рахунок №337 від 26.06.2012р. на суму 1 660, 00 грн.; платіжним дорученням №19 від 26.06.2012р. на суму 4 530, 00грн. оплачено рахунок №341 від 26.06.2012р. на суму 4 530, 00грн.

Разом з тим, платіжним дорученням №14 від 30.06.2011р. на суму 550, 00грн. відповідач частково оплатив виставлений позивачем рахунок №246 від 30.06.2011р. на суму 1 350, 00грн.; та платіжним дорученням №220 від 14.12.2011р. на суму 10 387, 00 грн. відповідач частково оплатив виставлений позивачем рахунок №561 від 09.11.2011р. на суму 20 387, 00грн., тобто ці рахунки не оплачені у повному обсязі, має місце заборгованість.

Зазначені платіжні доручення не можуть бути доказом сплати орендної плати по спірним актам виконаних робіт, оскільки ці платіжні доручення свідчать про оплату послуг з оренди, наданих відповідачу за попередній період.

Крім того, ні з зазначених платіжних доручень, ні з рахунків, які виставлялись відповідачу, не вбачається, що здійснені відповідачем проплати стосуються спірних актів, а саме: актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-448 від 31.01.2012р., № ОУ-612 від 31.08.2012р., № ОУ-730 від 31.10.2012р. та № ОУ-738 від 31.10.2012р.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів оплати послуг з оренди обладнання, визначеного в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2012 р. № ОУ-448, від 31.08.2012 р. № ОУ-612, від 31.10.2012 р. № ОУ-730 та від 31.10.2012 р. № ОУ-738, роботи відповідачем були прийняті належним чином, але не оплачені, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вимоги в частині стягнення з відповідача орендної плати в сумі 5 538, 50 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню."

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, господарським судом при розгляді справи №922/2361/14 вже були досліджені обставини, на які посилається позивач у даній справі, та надана їм правова оцінка.

Колегія суддів зазначає, що в силу статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України судова колегія зазначає, що обов'язок по доведенню утримання відповідачем безпідставно набутих грошових коштів покладений на позивача.

Проте, в даному випадку цей тягар доказування позивачем не дотриманий.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2014р. у справі № 922/4727/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна комерційна фірма "В.І.А." залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 10.12.2014р. у справі № 922/4727/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 23.03.2015 року.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.