ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р.Справа № 922/44/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_3, м. Харків Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, м. Харків
до Приватної фірми "Гамма-55", м. Харків Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаХарківська міська рада, м.Харків; ОСОБА_5, м. Харків
про стягнення 432728,70 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_6 (довіреність від 17.03.2014 р.);

відповідача - ОСОБА_1 (довіреність №39.01 від 22.01.2015 р.);

3-ї особи (ФОП ОСОБА_4) - не з'явився;

3-ї особи (Харківська міська рада) - не з'явився;

3-ї особи (ОСОБА_5) - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватної фірми "Гамма-55" на свою користь заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором суборенди нежитлового приміщення №1-10 від 01.12.2010 р. Відповідно вимог позовної заяви, заявлена до стягнення сума заборгованості становить 431728,70 грн., з яких 402696,00 грн. - сума боргу за договором; 17354,52 грн. - 3% річних; 11678,18 грн. - збитки від інфляції. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання передбачені договором суборенди нежитлового приміщення №1-10 від 01.12.2010 р. щодо своєчасної оплати за користуванням майном за період з грудня 2011 р. по 18 вересня 2014 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 січня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 лютого 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Харківську міську раду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 березня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено ОСОБА_5.

17.03.2015 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Харківської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, де вона проти позову заперечує на підставі того, що об"єкт нерухомого майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, перестав існувати як самостійний об"єкт цивільно-правових відносин та вибув із володіння позивача ще у 2011 році, у зв"язку з його знесенням, посилаючись на рішення господарського суду Харківської області від 13.05.2014 року по справі № 922/1167/14, яке набрало законної сили.

В судовому засіданні 19 березня 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вже є рішення суду, яким вирішено спір, що становить предмет розгляду у даній справі. Окрім того, відповідач зазначає, що об'єкт оренди, переданий у користування за договором оренди, укладеним з позивачем - є знесеним. Договірні відносини оренди нового приміщення виникли у відповідача з ОСОБА_5, позивач в свою чергу майнових прав на новозбудований об'єкт не має.

Треті особи своїх уповноважених представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, своїх правових позицій з приводу позовних вимог та заперечень в письмовій формі не виклали, хоча про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13 травня 2014 року у справі № 922/1167/14 було розглянуто позовні вимоги ФО-П ОСОБА_3 (позивач у даній справі) до ПФ "Гамма-55" (відповідач у даній справі) про стягення 548048,45грн. основного боргу за орендними платежами (за період з 01.12.10 по 18.03.14), інфляційних нарахувань в сумі 1096,10грн., 3% річних в сумі 30 242,82грн., визнання договір суборенди нежитлового приміщення №1-10 від 01.12.2010 року розірваним, виселення ПФ "Гамма -55" з нежитлового приміщення загальною площею 169,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Вказане рішення суду набрало законної сили та є чинним на момент розгляду даної справи. Отже, з огляду на положення ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у справі № 922/1167/14, не доказуються при розгляді даної справи.

У межах вказаної справи, а також матеріалами даної справи, встановлено, що між ФО-П ОСОБА_4 (орендодавцем) та ПФ "Гамма-55" (орендарем) було укладено договір оренди № 1-10мж, предметом якого є передача в оренду нежитлового приміщення площею 169, 2 кв. метри за адресою АДРЕСА_1.

ФО-П ОСОБА_4 на момент укладення вказаного договору оренди був власником нежитлової будівлі (торгівельного павільйону) літ. "О-1" загальною площею 169, 2 кв. метри за вказаною адресою згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно№20765895 від 31.10.2008 року.

Між ФО-П ОСОБА_3 (орендарем) та ПФ "Гамма-55" (суборендарем) було укладено договір суборенди № 1-10 від 01.12.2010 року, згідно п. 1.1. якого орендар надає, а суборендар приймає у строкове користування нежитлове приміщення площею 169, 2 кв. метри за адресою: АДРЕСА_1

Отже, на момент укладення спірного договору суборенди відповідач мав прямі господарсько-правові відносини з власником орендованого майна з одного і того ж об'єкту.

На підставі замовлення ОСОБА_4 від 08.02.2011 року № 1000093 співробітниками КП "Харківське міське БТІ" була проведена основна інвентаризація об'єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1.

Під час інвентаризації було встановлено, що літ. "О-1" та літ. "Л-1" знесені, а на їх місці заново побудована та заінвентаризована літ. "П-1".

В подальшому, на підставі замовлення ОСОБА_5 №834 від 25.06.2012 року та на виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.06.2012 року по справі № 2033/4995/2012, КП "Харківське міське БТІ" була проведена інвентаризація з виготовленням технічного паспорту на нежитлову будівлю літ. "П-1" по АДРЕСА_1.

На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.07.2012 року по справі № 2033/4995/2012 за ОСОБА_5 було визнано право власності на нежитлову будівлю літ. "П-1" загальною площею 490,1 кв. метри по АДРЕСА_1.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 35003906 право власності на нежитлову будівлю літ. "П-1" загальною площею 490,1 кв. метри по АДРЕСА_1 було зареєстровано в реєстрі за ОСОБА_5 31.07.2012 року (копія додається).

01.01.2013 року між ФОП ОСОБА_5 та ПП "Ритм" було укладено договір оренди нежитлових приміщень площею 175, 5 кв. метри за адресою м. Харків, проспект Московський, 144, того ж дня ПП "Ритм" передало вищезазначене майно в суборенду ПФ "ГАММА-55". Ці договори діяли до 31.05.2013 року, після чого орендоване майно було повернуто власнику, претензії сторін відсутні.

01.06.2013 року між ФОП ОСОБА_5 та ПФ "ГАММА-55" було укладено договір оренди вищевказаного майна, за яким відповідач до цього часу користується нежитловими приміщеннями площею 175, 5 кв. метри за адресою АДРЕСА_1

Судом у даній справі з"ясовано, що рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.06.2012 року по справі № 2033/4995/2012 скасоване ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У справі господарського суду Харківської області № 922/1167/14 предметом доказування були обставини наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача у даній справі заборгованості з орендної плати за період з 01.12.10 по 18.03.14, яка становить частину заявленої до стягнення суми коштів у даному провадженні.

Враховуючи наведене, а також те, що у зазначеній справі брали участь ті ж сторони, що й у даному провадженні, набрання рішенням суду у відповідній справі законної сили, суд вважає за неможливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати за період з 01.12.10 по 18.03.14.

Стосовно решти заборгованості з орендної плати за період з 19.03.14 по 18.09.14, суд зазначає наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до ч. 2 ст. 767 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров'я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час користування нею.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном справляється плата, розмір якої встановлюється договором, а наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Отже, за приписами цих норм, обов'язок внесення орендної плати безумовно пов'язаний з фактичним отриманням послуги з користування визначеним договором майном.

Згідно ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється в тому числі у випадку загибелі (знищення) об'єкту оренди.

Як свідчать матеріали справи, нежитлової будівлі (торгівельного павільйону) літ. "О-1" загальною площею 169, 2 кв. м за адресою м. Харків, проспект Московський, 144, які були об'єктом суборенди згідно договору суборенди № 1-10 від 01.12.2010 року, були знесені (ліквідовані).

На місці знесених нежитлових будівель (в тому числі літ. "О-1", власником яких був ОСОБА_4) була заново побудована та заінвентаризована будівля літ. "П-1", власником якої згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова було визнано ОСОБА_5, а згідно технічного паспорту цієї будівлі 2010 рік визначено роком побудови.

Але, вказане рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова скасоване, втім в матеріалах справи (а.с.54) наявне свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: 27022709 від 19.09.2014, відповідно до якого нежитлова будівля літ. "П-1" загальною площею 360,6 кв.м. по АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_5.

Також матеріали справи (а.с.81) містять витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 327104475, відповідно якого власником нежитлової будівлі (торгівельного павільйону) літ."О-1" загальною площею 169,2 кв.м. по АДРЕСА_1 є ОСОБА_9; державний реєстратор - приватний нотаріус ОСОБА_10; дата державної реєстрації: 27.01.2015 (тобто після 18 вересня 2014року).

Таким чином, відповідач не міг отримувати послугу від позивача щодо користування визначеним договором майном в спірний період, отже не було правових підстав для сплати орендної плати.

Судом не приймається до уваги висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 14080 від 30.01.2015, наданий представником позивача, оскільки це дослідження проводилось поза судовим розглядом даної справи.

З огляду на наведене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі залишаються за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 203, 204, 759, 760, 761, 762, 767 Цивільного кодексу України, ст. 283, 291 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 24.03.2015 р.

Суддя Г.І. Сальнікова