РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/439/15-г 17.03.15 р.

За позовом Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"

до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова

компанія"

про стягнення 6 325,81 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Ретерук Н.О. за довіреністю № 2997D/2014 від 13.10.2014 р.;

від відповідача: Цілик А.В. за довіреністю № 67 від 16.10.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення 6 325,81 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.01.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 03.02.2015 р.

27.01.2015 р. від МТСБ України надійшла відповідь на запит.

28.01.2015 р. від позивача надійшли документи на виконання вимог суду.

У судовому засіданні 03.02.2015 р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву та клопотання про продовження строку вирішення спору у справі.

Ухвалою від 03.02.2015 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів.

У судовому засіданні 03.02.2015 р. оголошувалась перерва до 10.02.2015 р.

У судовому засіданні 10.02.2015 р. від позивача надійшли заперечення на відзив.

Ухвалою від 10.02.2015 р. розгляд справи відкладено на 19.02.2015 р.

У судовому засіданні 19.02.2015 р. представник відповідача подав пояснення по справі.

У судовому засіданні 19.02.2015 р. оголошувалась перерва до 17.03.2015 р.

20.02.2015 р. від МТСБ України надійшла відповідь на запит суду.

У судовому засіданні 17.03.2015 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 17.03.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03.02.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" (позивач, Страховик) та Шевченко О.В. (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3020/228/002541, предметом якого є страхування майнових інтересів Страхувальника, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу - автомобіля «Мерседес», державний реєстраційний № ВТ 2907 АР.

14.10.2012 р. у м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю застрахованого автомобіля «Мерседес», державний реєстраційний № ВТ 2907 АР, під керуванням водія Шевченко М.В., та автомобіля марки «Пежо», державний реєстраційний № АА 1863 МН, під керуванням водія Сарбей В.О.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм Сарбей В.О. вимог Правил дорожнього руху України.

Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Мерседес», державний реєстраційний № ВТ 2907 АР, власнику вказаного транспортного засобу була завдана матеріальна шкода, розмір якої відповідно до Звіту № 1977 від 05.11.2012 р. становить 16 307,67 грн.

За страховим випадком - ДТП, що сталась за участю застрахованого автомобіля, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 16 214,15 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26671 від 09.01.2013 р.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджується, що автомобіль «Пежо», державний реєстраційний № АА 1863 МН, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди, застрахований відповідачем за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1273802.

Зазначеним Полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн., франшиза - 500,00 грн.

Відповідач частково сплатив суму страхового відшкодування у загальному розмірі 9 388,34 грн., у зв'язку з чим несплаченими залишаються 6 325,81 грн.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, відповідач є особою, яка, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» зобов'язана відшкодувати завдану ДТП шкоду у розмірі та порядку, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування транспортного засобу перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 25.11.08 р.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймаються у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (04080, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 48-А; ) 6 325 (шість тисяч триста двадцять п'ять) грн. 81 коп. страхового відшкодування та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 23.03.2014 р.

Суддя Н.І. Зеленіна