РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015Справа №910/27577/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Кабельне телебачення»

до Приватного акціонерного товариства «Українська незалежна телерадіокомпанія «Заграва»

про стягнення 56 000,40 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: Купер М.В. - довіреність б/н від 19.01.2015 року;

Обставини справи :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Кабельне телебачення» звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська незалежна телерадіокомпанія «Заграва» про стягнення 56 000,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за отримані послуги, згідно умов Договору №67-т про надання технічних послуг Телеканалу «Перший діловий» від 01.11.2007 року.

З цих підстав, позивач просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 46 000,00 грн. - суми заборгованості, 8 620,40 грн. - пені, 1 380,00 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2014 року порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 27.01.2015 року.

26.01.2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.01.2015 року розгляд справи відкладено на 10.02.2015 року у зв'язку з неявкою сторін.

27.01.2015 року через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

10.02.2015 року через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

В судове засіданні 10.02.2015 року представник відповідача в судове засідання з'явився, подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, заяву про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

10.02.2015 року представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Відповідно до ч.3 ст.69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Суд вважав за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача з огляду на складність спору та продовжити строк розгляду справи, а також відкласти розгляд справи на 10.03.2015 року.

10.03.2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання 10.03.2015 року представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 10.03.2015 року представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 10.03.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Кабельне телебачення» (далі по тексту - виконавець, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Українська незалежна телерадіокомпанія «Заграва» (далі по тексту - замовник, відповідач) укладено Договір №67-т про надання технічних послуг Телеканалу «Перший діловий» (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 2.1. Договору) Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов'язання надавати технічні послуги, що забезпечують трансляцію телепередач Замовника, (далі - Послуги) на умовах і в обсязі, які передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 5.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до « 31» грудня 2008 року.

Згідно з п. 5.2. Договору, строк дії договору автоматично пролонгується на наступний рік, якщо до дати закінчення терміну дії Договору, від жодної із Сторін на протязі І (одного ) місяця не надійшло повідомлення про дострокове припинення дії Договору.

Відповідно до п. 6.1. Договору, документом, що підтверджує надання Виконавцем Послуг належним чином є Акт наданих Послуг, який підписується уповноваженими на це відповідним чином представниками Сторін щомісяця по факту надання Послуг. Виконавець не пізніше 1 (першого) числа кожною місяця складає і надсилає Замовникові Акт наданих Послуг.

Вартість Послуг (сума Договору) складає 1250 (одна тисяча двісті п'ятдесят) гривень, в тому числі ПДВ - 250 (двісті п'ятдесят) гривень, всього до сплати - 1 500 (одна тисяча п'ятсот) гривень 00 копійок (п. 7.2. Договору).

Згідно з п. 7.2. Договору, замовник перераховує зазначену суму по факту надання Послуг та після підписання Сторонами Акту наданих Послуг.

Відповідно до п. 7.4. Договору, виконавець надає рахунки-фактури щомісячно.

Згідно з п. 7.5. Договору, рахунки підлягають оплаті протягом 3 (три) календарних днів після їх одержання Замовником.

20.08.2014 року між відповідачем та позивачем укладено Додаткову угоду до Договору, згідно якої припинили дію Договору з 20.09.2014 року.

Спір виник в зв'язку з тим, що на думку позивача відповідач не виконав умови Договору та не оплатив позивачу 46 000,00 грн. за період з 01.02.2014 року по 20.09.2014 року.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 220 ГПК України, боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

З наданих відповідачем та позивачем доказів вбачається, що позивачем в порушення умов Договору (пункти 7.4. та 7.5.) не направлено (передано) відповідачу рахунки-фактури на оплату послуг, згідно умов Договору, а тому момент виконання зобов'язання (оплата відповідачем послуг) не настав, а відповідач в розумінні ч. 3 ст. 220 ГПК України не вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог про стягнення з відповідача 46 000,00 грн. - суми заборгованості, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 8 620,40 грн. - пені, 1 380,00 грн. - 3% річних, також не підлягають задоволенню, у зв'язку з тим що застосування такої міри відповідальності як стягнення пені, 3% річних можлива лише при порушенні основного зобов'язання, а так як відповідачем не було порушено основне зобов'язання (зобов'язання щодо оплати отриманих послуг), то й до нього не застосовуються штрафні санкції у вигляді пені, та 3% річних.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 17.03.2015 року.