РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015Справа №910/28317/14

За позовомКомунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"
До Управління адміністративних будинків господарсько-фінансового департаменту секретаріату Кабінету міністрів України
Простягнення 20 373,91 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

Від позивача - Мазурок Я.В., представник за довіреністю;

Від відповідача - Червяков П.В., представник за довіреністю;

Пузеревич О.І., представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Управління адміністративних будинків господарсько-фінансового департаменту секретаріату Кабінету міністрів України про стягнення коштів в сумі 20 373,91 грн. на підставі п. 7.8 Договору №163 про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів., з яких: 16 421,50 грн. - відшкодування за виконанні будівельні роботи, 471,05 грн. - 3% річних, 3 481,36 грн. - інфляційні нарахування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі п. 7.8 Договору №163 на думку позивача у відповідача виник обов'язок відшкодувати виконані будівельні роботи по відновленню пошкодженої тепломережі ТК 232/3-1 до т.п (частини системи центрального опалення) за листопад 2013 року пропорційно опалювальній площі по будинку за адресою: вул. Рейтарьска, 6-3, 8-5 літеріа А.

Відповідач проти позову заперечив повністю за необґрунтованістю та безпідставністю заявлених позовних вимог, зокрема послався на те, що у відповідача існує обов'язок по утриманню в належному стані системи центрального опалення, що є частиною системи теплоспоживання та стосується внутрішньобудинкових інженерних систем. Таким чином, п. 7.8 Договору на думку відповідача передбачає обов'язок останнього в разі проведення позивачем додаткових робіт, пов'язаних з ремонтом (капітальним ремонтом) системи центрального опалення, які не передбачені калькуляцією відшкодувати витрати на виконання цих робіт виключно в межах системи центрального опалення внутрішньобудинкових інженерних систем. Оскільки пошкоджено було зовнішню тепломережу, яка відноситься до системи теплопостачання, тому позивач як балансоутримувач зобов'язаний ремонтувати пошкодження тепломережі за власний рахунок, зобов'язання по усуненню пошкоджень зовнішньої тепломережі не підлягає в подальшому відшкодуванню відповідачем на підставі п. 7.8 Договору.

Ухвалою суду від 29.01.2015р. на підставі ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду справи.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2001 року між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" та Управління адміністративних будинків господарсько-фінансового департаменту секретаріату Кабінету міністрів України був укладений договір №163 про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів (надалі - Договір).

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарсько-договірними зобов'язаннями є майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів. Частиною 7 вказаної норми передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно наявного в матеріалах справи акта-припису ПАТ «Київенерго» №1/48 від 19.08.2013р., представником теплових мереж ПАТ «Київенерго», виявлено пошкодження тепломережі від ТК 232/3-1 до т.п. по вул. Рейтарська, 6А, що знаходиться на балансі позивача. На підставі п. 7.2, 5.5 Правил використання теплової енергії запропоновано позивачу терміновано усунути пошкодження тепломережі ТК 232/3-1 до т.п. по вул. Рейтарська, 6А.

В листопаді 2013 року позивачем було виконано роботи по капітальному ремонту трубопроводів абонентського воду системи центрального опалення будинків за адресою: м. Київ, вул. Рейтарська, 6-3, 8-5 літера А, про що суду надано акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2013 року (Акт КБ-2в) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2013 року (Акт КБ-3) на загальну суму 27 942,00 грн.

Судом встановлено, що Відповідач є балансоутримувачем будівлі №8/5-А по вул. Рейтарській в м. Києві та всіх внутрішньобудинкових інженерних систем, відповідно до довідки №51 від 21.01.2015р.

Позивач, посилаючись на п. 7.8 Договору вказує, що у відповідача виник обов'язок відшкодувати виконанні будівельні роботи за листопад 2013 року в сумі 16 421,50 грн. пропорційно опалювальній площі по будинку за адресою: вул. Рейтарська, 6-3, 8-5 літера А, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з указаним позовом.

27.08.2013р. Позивач відправив Відповідачу локальний кошторис складений в поточних цінах на ремонт трубопроводів абонентського уводу системи центрального опалення за адресою: Рейтарська 6-3, 8-5 літера А, два проекти договору на виконання робіт по капітальному ремонту аварійного трубопроводу абонентського уводу системи центрального опалення будинків за адресою: Рейтарська 6-3, 8-5 літера А, розрахунок частки відшкодування, проте жодні документи не були підписані та повернуті Відповідачем (докази відправлення проекту договору підряду, кошторису наявні в матеріалах справи).

14.11.2013р. Позивач направив Відповідачу акти виконаних робіт форми Акт КБ-2в та акт КБ-3, в яких вказана вартість за ремонт трубопроводів абонентського уводу системи ЦО за адресою: м. Київ, Рейтарська 6-3, 8-5, літ. А в розмірі 16 421,50 грн., проте акти виконаних робіт Відповідач не підписав та не повернув Позивачу (докази направлення актів виконаних робіт форми Акт КБ-2, Акт КБ-3 наявні в матеріалах справи).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно заяви абонента (відповідача) направленої до позивача останній просить укласти угоду на забезпечення потреб відповідача тепловою енергією у гарячій воді з 09.04.2001р. для опалення, вентиляції, гарячого водопостачання (ГВП) та технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж орендованого приміщення відповідачем.

Як встановлено судом, предметом Договору №163 є надання послуг на теплопостачання та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої енергії у гарячій воді та експлуатаційних витрат, обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем та їх абонентських уводів на умовах, передбачених цим Договором в нежилому (приміщенні) за адресою: вул. Рейтарська, 8/5А (п. 1.1 Договору).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до п. 7.8 Договору в разі проведення робіт, пов'язаних з ремонтом (капітальним ремонтом) системи центрального опалення, які не передбачені калькуляції (додатком до договору), споживач відшкодовує позивачу витрати на виконання цих робіт окремо (пропорційно займаній у будинку площі).

Досліджуючи надану калькуляцію до договору вартості робіт по забезпеченню технічної експлуатації внутрішньо будинкових мереж ЦО, ГВП, абонентських вводів нежилих будинків та технічне обслуговування вузла обліку теплової енергії для бюджетних організацій (в розрахунку на 1 кв.м. орендованої площі на місяць, без ПДВ), судом встановлено, що остання передбачає технічне обслуговування, поточний ремонт, аварійне обслуговування саме внутрішньобудинкових мереж (в тому числі вузла обліку теплової енергії в нежилому будинку).

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до внутрішньобудинкових інженерних систем відносяться мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди. Система центрального опалення відноситься до внутрішньобудинкових інженерних систем, які в свою чергу відносяться до системи теплоспоживання.

Отже, предмет спірного договору відповідає меті відповідача визначеній в заяві останнього на укладення договору, а саме щодо технічного обслуговування та утримання саме внутрішньобудинкових інженерних систем відповідача.

Відповідно до правил технічної експлуатації теплових установок і мереж у п. 5.7.6 визначено, що капітальний ремонт передбачає відновлення повного або близького до повного ресурсу вузлів установок і устаткування шляхом відновлення та заміни будь-яких зношених вузлів і деталей, включаючи базові, а також, у разі необхідності, модернізацію устаткування з урахуванням досвіду експлуатації та впровадження нової техніки.

Згідно цих же Правил, технічне обслуговування включає обов'язкові контрольні огляді, випробовування, регулювання, налагодження, очищення, змащування устаткування, нескладну заміну деталей, що вийшли з ладу, усунення різних дрібних дефектів і перевірку дотримання вимог експлуатаційних інструкцій.

Таким чином, аналізуючи істотні умови договору, зокрема його предмет, враховуючи визначені права та обов'язки, відповідальність сторін, що визначена в договорі, суд вбачає, що вказаний договір стосується в частині технічного обслуговування, аварійного обслуговування, поточного та капітального ремонту і утримання саме внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП.

Слід відзначити, що тепловий пункт є загальним для внутрішньобудинкових інженерних систем будинків №6-А та №8/5-А по вул. Рейтарській та розміщений в буд. №6-А.

Судом встановлено, що відповідно до акта-припису 19.08.2013р. ПАТ «Київенерго» виявлено пошкодження тепломережі ТК 232/3-1 до теплового пункту по вул. Рейтарська, 6А. Вказані пошкодження тепломережі ПАТ «Київенерго» запропоновано позивачу, як бансоутримувачу (особі відповідальній за стан теплового господарства) усунути терміново.

Вказана пошкоджена теплова мережі є зовнішньою від нежитлового приміщення відповідача, що встановлено судом відповідно до схеми абонентської теплотраси, що знадиться на балансі позивача (додаток №5 до договору №32-8643 від 01.03.1999р. між ПАТ «Київенерго» та Позивачем, який міститься в матеріалах справи), та підтверджено позивачем та відповідачем у даній справі.

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії визначається Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування теплової енергії.

Згідно загальних положень Правил користування тепловою енергією, система теплоспоживання - комплекс теплоспоживчих установок, з'єднаний із системою теплопостачання, призначений для задоволення потреб споживача відповідно до договору.

Водночас, система теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та/або місцевих (розподільних) теплових мереж, засобів розподілення теплової енергії, які об'єднані спільним режимом виробництва, транспортування та постачання теплової енергії.

Законом України «Про теплопостачання» визначено поняття теплової мережі. Так, згідно статті першої цього Закону, місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або від магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Наказом Міністерства палива та енергетики України № 71 від 14.02.2007р. «Про затвердження «Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» обов'язок утримувати теплові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, в тому числі капітальний, покладається на власника теплової мережі.

Як було зазначено раніше, згідно додатку №5 до договору №032-8643-9 від 01.03.1999р., визначена схема абонентської теплотраси, та зазначено, що тепломережа ТК232/3-1 знаходиться на балансі «Абонентна» (позивача).

Відповідно до згаданих правил користування тепловою енергією у п. 41 визначено, що Споживач (відповідач) несе відповідальність за технічний стан, обслуговування та експлуатацію системи теплоспоживання, що перебуває у межах його балансової належності (експлуатаційної відповідальності); витікання теплоносія через несвоєчасне усунення пошкоджень на власних теплових мережах та системі теплоспоживання.

Проаналізувавши наведені вище норми, суд вказує, що у Відповідача існує обов'язок по утриманню, в належному стані, забезпеченні належної експлуатації теплосистем, системи центрального опалення, що відноситься до внутрішньобудинкових мереж та є частиною системи теплоспоживання, зокрема з цією метою між позивачем та відповідачем й укладено договір №163 на обслуговування й утримання внутрішньобудинкових інженерних систем.

Таким чином, відповідно до зазначеного вище, обґрунтування Позивача необхідність виконання додаткових робіт по заміні тепломережі тим, що вона відноситься до системи центрального опалення, а тому підпадає під дію п. 7.8 договору № 163 від 09 квітня 2001 року є хибним, оскільки як було вказано раніше, зазначена вище тепломережа є зовнішньою та відноситься до системи теплопостачання, натомість відповідач відповідно до п. 7.8 Договору несе відповідальність за проведення робіт, пов'язаних з ремонтом системи центрального опалення, які не передбачені калькуляцією (додатком до договору), але ті, що відносяться до системи центрального опалення внутрішньобудинкових інженерних систем, що відповідає меті укладення договору.

Посилання позивача на те, що в назві спірного договору є посилання не тільки на технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем, але і їх абонентських уводів, як на підставу для стягнення коштів за проведений ремонт зовнішньої тепломережі, вказуючи що виявлені пошкодження тепломережі стосуються саме абонентського уводу, є на думку суду необґрунтованим, зважаючи на таке.

Умовами договору сторони не визначили поняття абонентського уводу, нормами чинного законодавства, чинними станом на час укладення спірного договору (09.04.2001р.) також немає визначення поняття абонентського уводу.

Таким чином, трактування позивачем вказаного визначення (абонентський увід) в контексті договору на власний розсуд та посилання на це як на підставу для стягнення коштів за проведений ремонт зовнішньої тепломережі, що не входить до системи центрального опалення внутрішньобудинкових мереж є необґрунтованим та свідчить про тлумачення позивачем договору на свою користь.

Посилання позивача на рішення господарського суду міста Києва по справі №910/792/14 як на преюдиціальні факти, відповідно до ст. 35 ГПК України для даної справи, також визнано судом необґрунтованим, в силу наступного.

Так, судом встановлено, що в господарському суді міста Києва передувала справа №910/792/14 за позовом Народної партії до Дирекції по експлуатації нежилих будинків Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" та Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" про визнання правочину недійсним та стягнення 16 000,00 грн.

Як вбачається зі змісту наданого Позивачем, як доказ, рішення господарського суду міста Києва № 910/792/14 між Позивачем та Народною партією виник спір про визнання договору №344/2013-1 від 08.10.2013 недійсним. В процесі розгляду вказаної справи господарським судом міста Києва встановлено, що між сторонами було укладено договір №167 від 08.01.2001р., також те, що 18 серпня 2013 року виникло пошкодження тепломережі, що у зв'язку з наданим актом-приписом №1/48 від 19.08.2013 між сторонами і був укладений спірний договір. За результатами розгляду прийнято рішення припинити провадження у справі на підставі п. 1. ч.І ст. 80 ГПК, а також відмовити Позивачу в іншій частині вимог.

Як вбачається з наданих суду доказів відповідач не приймав участі у вказаній вище справі, до існуючих між тими сторонами правовідносин відповідач не має жодного відношення, позовні вимоги мають інший предмет, підстави та інші фактичні обставини справи, ґрунтуються на іншому договорі, а тому встановлені у вказаному вище рішенні обставини справи не мають преюдиціального значення при розгляді нашої справи №910/28317/14, а їх доказування рішенням господарського суду міста Києва по справі №910/792/14 є недопустимим, а ці докази неналежними. Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Висновки до яких дійшов суд в межах справи №910/792/14 стосуються інших договорів та інших сторін у справі та відповідно надана судом правова оцінка відносинам між іншими сторонами за іншим правочином немає відношення до доказової бази в справі №910/28317/14.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (абз 3 п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду Україин від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Таким чином, досліджуючи п. 7.8. спірного договору, визначену позивачем як підставу для обґрунтування заявлених позовних вимог, суд погоджується з правовими висновками відповідача в цій частині та вказує, що у відповідача виникає обов'язок додатково відшкодувати вартість робіт, пов'язаних з ремонтом (капітальним ремонтом), які не передбачені калькуляцією, але виключно в межах системи центрального опалення, оскільки ця система є внутрішньобудинковою, знаходиться на балансі відповідача та складає систему теплоспоживання.

Натомість, пошкоджена тепломережа є зовнішньою та становить складову системи теплопостачання, відтак, у відповідача не виникає обов'язку на підставі п. 7.8 Договору відшкодовувати вартість проведеного ремонту зовнішньої тепломережі, яка входить до системи теплопостачання та не відноситься до внутрішньобудинкових інженерних систем, а вимоги позивача щодо відшкодування понесених ним витрат при проведенні робіт пов'язаних з ремонтом тепломережі, що не відноситься до системи центрального опалення внутрішньобудинкових інженерних систем, є безпідставними.

Враховуючи викладене, у позові слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до положень статті 49 ГПК України у зв'язку з відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.03.2015р.

Суддя І.І. Борисенко