ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2015 р. Справа № 911/383/15

За позовом Державного центру зайнятості

Міністерства праці та соціальної політики України

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Суднобудівний завод «Залів»

про стягнення 276018,87грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Галицька Н.А. (довіреність №ДЦ-04-1723/0/6-14 від 20.03.2014), Шевченко О.О. (довіреність №ДЦ-04/8183/0/6-14 від 02.12.2014 від 18.07.2014);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Державний центр зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Суднобудівний завод «Залів» (далі -ВАТ «Суднобудівний завод «Залів») та просить суд стягнути з відповідача 276 018,87грн, що складається з:

- 223 045,25грн основного боргу;

- 5664,74грн процентів;

- 47308,88грн втрат від інфляції.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2008 у справі №2-8/675-2006 за позовом Державного центу зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України - виконавчої дирекції загальнообов'язкового держаного соціального страхування України на випадок безробіття до ВАТ «Суднобудівний завод «Залів» стягнуто на користь позивача 2 000 000,00грн. При цьому, як вказує позивач, виконання вказаного рішення розстрочене постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.10.2009 на 60 місяців (5 років) зі щомісячною сплатою заборгованості у розмірі 31 863,61грн. Між тим, в порушення судових актів у такій справі, позивач не сплатив платежів на 01.02.2015 у розмірі 223 045,25грн (а.с.3-5).

06.03.2015 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, яка фактично є заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 286 187,42грн, а саме:

- 223 045,25грн основного боргу;

- 51 959,99грн втрат від інфляції з період з 01.10.2013 по 06.03.2015;

- 5 041,43грн процентів за період з 01.08.2013 по 06.03.2015;

- 6 140,75грн пені за період з 01.08.2013 по 06.03.2015.

Вказана заява прийнята судом до розгляду лише в частині збільшення вимог про стягнення втрат від інфляції та процентів з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, а до початку розгляду справи по суті - предмет або підставу позову.

Передбачене ч.4 ст.22 ГПК України право збільшити розмір позовних вимог може бути реалізовані до прийняття рішення судом.

Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві (див. п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського судуУкраїни від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Натомість позивачем у заяві про уточнення позовних вимог фактично доповнено вимоги, заявлені у позовній заяві, новою вимогою, а саме щодо стягнення пені. Між тим, така вимога не входила до складу заявлених вимог відповідно до поданої позовної заяви і є новою вимогою.

За таких обставин, судом прийнято заяву позивача про збільшення розміру позовних в частині збільшення процентів до 5 041,43грн та втрат від інфляції до 51 959,99грн.

Не прийняті до розгляду у даній справі вимоги можуть бути заявлені у загальному порядку шляхом подання нового позову.

Так, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог у прийнятій частині, предметом розгляду є вимоги про стягнення:

- 223 045,25грн основного боргу;

- 51 959,99грн втрат від інфляції з період з 01.10.2013 по 06.03.2015;

- 5 041,43грн процентів за період з 01.08.2013 по 06.03.2015.

Як встановлено судом, відповідач у справі - ВАТ «Суднобудівний завод «Залів» змінив найменування на Публічне акціонерне товариство «Суднобудівний завод «Залів» (далі - ПАТ «Суднобудівний завод «Залів»). Отже, відповідачем у даній справі слід вважати ПАТ «Суднобудівний завод «Залів».

Відповідач - ПАТ «Суднобудівний завод «Залів» відзиву на позов не надав.

Розгляд справи здійснювався без повноважного представника позивача, за відсутності його письмових пояснень, за наявними у справі документами відповідно до ст. 75 ГПК України з наступних підстав:

- ухвала господарського суду Київської області від 05.02.2015 про порушення провадження у даній справі направлена за адресою відповідача, що підтверджується накладною №6754-94358 (а.с.50) та отримана ним 27.02.2015 (а.с.51);

- клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

10.07.1998 між сторонами у справі - Державним центром зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України (далі - замовник) та ВАТ «Суднобудівний завод «Залів» (далі - виконавець) укладено угоду №62/34, до якої вносились зміни додатковими угодами (а.с.41-50, далі - угода).

Укладена сторонами угода є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Не виконання відповідачем зобов'язань за цією угодою щодо повернення позики у встановлений угодою строк стало предметом розгляду у справі №2-8/675-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим за позовом Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України - виконавча дирекція Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ВАТ «Суднобудівний завод «Залів» про стягнення 3 001 744,75грн.

Так, рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2008, яке прийнято у вищевказаній справі, стягнуто з ВАТ «Суднобудівний завод «Залів» на користь Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України заборгованість у розмірі 2 000 000,00грн; в іншій частині позову відмовлено (а.с.51-56).

На виконання вказаного рішення господарським судом Автономної Республіки Крим 12.01.2008 видано наказ (а.с.70).

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.02.2009 рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2008 у вказаній справі в частині стягнення залишено без змін (а.с57-62).

Постановою Вищого господарського суду України від 26.05.2009 постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.02.2009 залишено без змін (а.с.63-67).

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.09.2009 у такій справі у задоволені заяви ВАТ «Суднобудівний завод «Залів» про розстрочення виконання рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2008 відмовлено (а.с.68-69).

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.10.2009 у вказаній справі ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.09.2009 скасовано; заяву ВАТ «Суднобудівний завод «Залів» задоволено та вирішено розстрочити виконання рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.12.2008 у справі №2-8/675-2006 в частині стягнення з ВАТ «Суднобудівний завод «Залів» 1 911 816,58грн строком на 60 місяців із щомісячною сплатою у розмірі 31 863,61грн на протязі 60 місяців (а.с.19-22).

Як зазначає позивач, обґрунтовуючи вимоги щодо стягнення з відповідача 223 045,25грн основного боргу, останній платіж від відповідача на виконання постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.10.2009 у справі №2-8/675-2006 надійшов на рахунок позивача 28.02.2014, а платежі за період березень-вересень 2014 року на виконання постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.10.2009 у справі №2-8/675-2006 на надходили.

Таким чином, у даній справі позивачем заявлені вимоги про стягнення основної заборгованості у розмірі 223 045,25грн, яка вже стягнута з відповідача судовими актами у вищевказаній справі і сплата якої постановою апеляційної інстанції розстрочена. Таке рішення у невиконаній частині підлягає примусовому виконанню органами Державної виконавчої служби на підставі виданого наказу у встановленому чинним законодавством порядку, з урахуванням того, що воно не виконано в строк та в порядку, визначеному постановою апеляційної інстанції, яка розстрочила його виконання.

Отже, щодо відповідної заборгованості є рішення господарського суду, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, у зв'язку з чим, провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 223 045,25грн підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Також, предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за угодою від 10.07.98 №62/34, а рішення суду щодо стягнення боргу за цією угодою не є підставою для припинення зобов'язань за нею, відповідач є таким, що порушив зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданих позивачем виписок з рахунку (а.с.45-239), відповідачем допущено порушення строків сплати платежів на виконання рішення суду, яким стягнуто борг за вказаною угодою, і які визначені постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.10.2009, а саме не вчасно сплачено платіж за липень, вересень-грудень 2013 року, січень 2014 року та взагалі не сплачено платежі за період березень-вересень 2014 року, що відповідачем не спростовано шляхом надання доказів.

З урахуванням вказаного, вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів та втрат від інфляції є обґрунтованими.

Так, позивач просить стягнути з відповідача 51 959,99грн. втрат від інфляції та 5 041,43грн процентів.

Однак, за розрахунком суду, розмір процентів за заявлений позивачем період становить 5 041,45грн, а саме:

- за липень 2013 року за період з 01.08.2013 по 13.08.2013 на борг у розмірі 31863,61грн - 34,05грн;

- за вересень 2013 року за період з 01.10.2013 по 29.10.2013 на борг у розмірі 31863,61грн - 75,95грн;

- за жовтень 2013 року за період з 01.11.2013 по 27.11.2013 на борг у розмірі 31863,61грн - 70,71грн;

- за листопад 2013 року за період з 01.11.2013 по 30.01.2014 на борг у розмірі 31863,61грн - 157,14грн;

- за грудень 2013 року за період з 01.01.2014 по 29.01.2014 на борг у розмірі 31863,61грн - 75,95грн;

- за січень 2014 року за період з 01.02.2014 по 27.02.2014 року на борг у розмірі 31863,61грн - 70,71грн;

- за березень 2014 року за період з 01.04.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 890,44грн;

- за квітень 2014 року за період з 01.05.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 811,87грн;

- за травень 2014 року за період з 01.06.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 730,68грн;

- за червень 2014 року за період з 01.07.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 652,11грн;

- за липень 2014 року за період з 01.08.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 570,93грн;

- за серпень 2014 року за період з 01.09.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 789,74грн;

- за вересень 2014 року за період з 01.10.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 411,17грн.

Проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, проценти підлягають стягненню у розмірі 5 041,43грн.

За розрахунком суду, розмір втрат від інфляції за заявлений період становить 51969,56грн, а саме:

- за липень 2013 року за період з 01.08.2013 по 13.08.2013 на борг у розмірі 31863,61грн - 0грн;

- за вересень 2013 року за період з 01.10.2013 по 29.10.2013 на борг у розмірі 31863,61грн - 127,45грн;

- за жовтень 2013 року за період з 01.11.2013 по 27.11.2013 на борг у розмірі 31863,61грн - 63,73грн;

- за листопад 2013 року за період з 01.11.2013 по 30.01.2014 на борг у розмірі 31863,61грн - 223,05грн;

- за грудень 2013 року за період з 01.01.2014 по 29.01.2014 на борг у розмірі 31863,61грн - 63,73грн;

- за січень 2014 року за період з 01.02.2014 по 27.02.2014 на борг у розмірі 31863,61грн - 191,18грн;

- за березень 2014 року за період з 01.04.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 10068,90грн;

- за квітень 2014 року за період з 01.05.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 8730,63грн;

- за травень 2014 року за період з 01.06.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 7233,04грн;

- за червень 2014 року за період з 01.07.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 6850,68грн;

- за липень 2014 року за період з 01.08.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 6691,36грн;

- за серпень 2014 року за період з 01.09.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 6404,59грн;

- за вересень 2014 року за період з 01.10.2014 по 06.03.2015 на борг у розмірі 31863,61грн - 5321,22грн.

Проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, втрат від інфляції підлягають стягненню у розмірі 51 959,99грн.

Відповідно до ч. 3 ст.49 ГПК України з відповідача в доход бюджету підлягає стягнення 1827,00грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 49, п.2 ч.1 ст.80, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Суднобудівний завод «Залів» на користь Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України 5 041,43грн процентів, 51 959,99грн втрат від інфляції.

3.Припинити провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Суднобудівний завод «Залів» на користь Державного центру зайнятості Міністерства правці та соціальної політики України 223 045,25грн основного боргу.

4.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Суднобудівний завод «Залів» в доход державного бюджету України 1827,00грн судового збору.

5.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.03.2015.

Суддя Ейвазова А.Р.