ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року Справа № 904/8910/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Лисенко О.М.

при секретарі: Петровській А.В.

Представники сторін:

позивача - Курін П.В., дов. № б/н від 14.10.2014р.;

відповідача - не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Три стихії», с.Дослідне Дніпропетровської області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2015 року по справі № 904/8910/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Три стихії», с.Дослідне Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місія-1», м.Дніпропетровськ

про стягнення 144 345,58 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2015 року у справі № 904/8910/14 (суддя Манько Г.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Три стихії», с.Дослідне Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місія-1», м.Дніпропетровськ про стягнення 144 345,58 грн. в задоволенні позову було відмовлено (а.с.83-85).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано відсутністю правових підстав для стягнення заборгованості за договором, який в розумінні ст.180 Господарського кодексу України та ст.638 ЦК України, є неукладеним; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.180 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 638 ЦК України.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Три стихії», с.Дослідне Дніпропетровської області, посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарський суд дійшов до помилкового висновку щодо недосягнення згоди між позивачем та відповідачем з усіх істотних умов договору, зокрема, кількості та вартості обладнання, вартості робіт; помилково послався на ст.180 Господарського кодексу України, оскільки в зазначеній статті також вказано, що якщо одна із сторін здійснить фактичні дії щодо виконання договору, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України; в матеріалах справи наявні докази того, що відповідачем були отримані всі накладні, рахунки, специфікації, додаткові угоди по спірному договору, але останнім їх не було підписано та повернуто позивачу; крім того, відповідач допустив позивача, як «виконавця» робіт, на об`єкт по виконанню робіт в обсязі, за ціною, відповідно до кількості та вартості обладнання, про що було зазначено в специфікаціях та додаткових угодах до договору;

- також скаржник наголошує, що самим відповідачем не було жодним чином спростовано існуючу заборгованість перед позивачем, факт виконання робіт за спірним договором.

Відповідач по справі правом надання відзиву на апеляційну скаргу (ст..96 ГПК України) не скористався, як не скористався правом участі в судовому засіданні (ст.22 ГПК України), про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.100, 103).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 24.01.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Три стихії», с.Дослідне Дніпропетровської області («виконавець» за договором, позивач по справі, скаржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Місія-1», м.Дніпропетровськ ("замовник" за договором, відповідач по справі) був укладений договір на виконання робіт № 05, відповідно до предмету якого "виконавець" зобов'язався поставити та встановити, а "замовник" зобов'язався оплатити та прийняти змонтоване обладнання у відповідності до специфікації, яка є додатком до цього договору та є його невід`ємною частиною; виконання робіт проводиться за адресою: ТРЦ «Приозерний» у м.Дніпропетровську, приміщення дитячої кімнати (п.п.1.1-1.2 р.1 договору (а.с.40-41)).

Пунктами 2.1, 2.2 розділу 2 договору сторони погодили, що ціни на обладнання та роботи з монтажу зазначаються у специфікаціях в гривнях, включно з вартістю пакування та маркування; кількість обладнання зазначається у специфікації, яка додається до договору та є його невід»ємною частиною.

Пунктами 3.2-3.5 розділу 3 договору сторони узгодили, що загальна сума договору складається накопичувально, згідно підписаних додаткових угод та специфікацій; оплата за цим договором здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок «виконавця» на умовах 100% передоплати за обладнання та матеріали, зазначені в специфікаціях на підставі виставленого «виконавцем» рахунку; оплата за виконані роботи перераховується протягом п`яти банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт; строки поставки обладнання та виконання робіт обумовлюються окремо по кожній додатковій угоді; поставка оформлюється видатковою накладною й актом виконаних робіт, які є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 5.2 розділу 5 договору сторонами визначена відповідальність «замовника» за прострочення в оплаті поставленого та змонтованого обладнання у виглядів сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення суми недоплати.

Пунктом 8.3 сторони узгодили, що договір діє з моменту підписання до кінця року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

24.03.2014р. додатковою угодою № 7/2, 31.03.2014р. додатковою угодою № 8, 31.03.2014р. додатковою угодою № 9 в договір № 05 від 24.01.2014р. були внесені зміни щодо зобов`язань «виконавця» поставити та встановити, а «замовника» оплатити та прийняти змонтоване обладнання в кількості та асортименті, зазначених в специфікаціях (додатки №№ 7/2, 8, 9 (відповідно)), за ціною 27 298,14 грн., 28 962,12 грн., 60 122,56 грн. (відповідно (а.с.15-16, 20-21, 25-27)). Натомість, з даних додаткових угод та специфікацій не вбачається, що вони підписані з боку відповідача.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору № 05 ним були здійснені відповідачу наступні поставки обладнання та здійснені роботи:

- 25.02.2014р. по видатковій накладній № РН-0000010 на суму 6175,40 грн., оформлений акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000018 від 25.02.2014р. на суму 8150,94 грн., на оплату яких був виписаний рахунок-фактура № СФ-0000027 від 25.02.2014р. на суму 14 326,34 грн. (а.с.12-14);

- 24.03.2014р. по видатковій накладній № РН-0000016 на суму 19 750,14 грн., оформлений акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000027 від 24.03.2014р. на суму 7548,00 грн., на оплату яких був виписаний рахунок-фактура № СФ-0000038 від 24.03.2014р. на суму 27 298,14 грн. (а.с.17-19);

- 31.03.2014р. по видатковій накладній № РН-0000019 на суму 18 388,44 грн., оформлений акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000031 від 31.03.2014р. на суму 10 573,68 грн., на оплату яких був виписаний рахунок-фактура № СФ-0000044 від 31.03.2014р. на суму 28 962,12 грн. (а.с.22-27);

- 31.03.2014р. по видатковій накладній № РН-0000020 на суму 36 493,47 грн., оформлений акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000032 від 31.03.2014р. на суму 23 629,09 грн., на оплату яких був виписаний рахунок-фактура № СФ-0000045 від 31.03.2014р. на суму 60 122,56 грн. (а.с.28-30);

всього було поставлено обладнання та виконано робіт на суму 130 709,16 грн. Однак, всі вищезазначені документи були оформлені в односторонньому порядку позивачем, підписи, печатки відповідача відсутні на усіх специфікаціях, рахунках, накладних, актах виконаних робіт.

Актами огляду прихованих робіт з інженерних мереж №№ 8, 9, 12, 13, 14.1, 14.2, підписаними представниками позивача (виконавця), відповідача (замовника) та представником генерального підрядника - ТОВ «Эбоут-Файненс» засвідчено виконання робіт з інженерних мереж на об`єкті відповідача за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Боброва, 1, ТРЦ «Приозерний», 4 поверх, Дитячий центр в період з 14.02.2014р. по 24.03.2014р. (а.с.31-36). Зазначені акти не містять дати документа, не містять посилань ні на будь-який договір, зокрема на договір № 05 від 24.01.2014р., ні на специфікації до цього договору, тобто, жоден акт не фіксує цін за оспорюваним договором.

27.05.2014р. позивач посилається на те, що відповідачу були передані всі необхідні документи за договором № 05 від 24.01.2014р., що підтверджується реєстром переданих документів (а.с.37).

18.08.2014р. листом № 1808/1 позивач звернувся до відповідача з претензією про підписання первинних документів за виконаними зобов`язаннями згідно переліку та оплату суми заборгованості за договором № 05 від 24.01.2014р. в сумі 130 709,16 грн., а також заборгованість з технічного обслуговування обладнання за договором № 05 від 15.04.2013р. в сумі 19 194.00 грн. та з інших робіт на суму 20 175,23 грн., всього на суму 170 078,39 грн. (а.с.42-45). Зазначена претензія отримана відповідачем 26.08.2014р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.48), та залишена без відповіді.

Відповідач за поставлене обладнання та виконані роботи не розрахувався, як зазначає позивач, докази протилежного відсутні, передані документи - додаткові угоди, рахунки, накладні, акти виконаних робіт - не підписано. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача з позовом до господарського суду 13.11.2014р.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 4 ст.203 ЦК України передбачено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно зі ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини між юридичними особами, якими і є сторони по цій справі.

Частинами 1, 2 ст.207 ЦК України регламентовано, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства; обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Частиною 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1, 2 ст.837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 839 ЦК України встановлено, що підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором; підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Частиною 1 ст.843 ЦК України регламентовано, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Частинами 1-3 ст.844 ЦК України передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Згідно зі статтею 854 ЦК У країни якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково; підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами права однією із основних умов, необхідних для договорів даного виду є ціна робіт.

У відповідності до ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому колегія суддів зазначає, що жодна накладна, акт виконаних робіт також не було підписано зі сторони відповідача, підписи та печатки підприємства відповідача відсутні, що також не дозволяє зробити висновок про те, що між сторонами існували договірні зобов`язання.

Оскільки договором передбачена 100% передплата за обладнання та матеріали, зазначені в специфікації, а договір, специфікації не підписані відповідачем, то господарським судом зроблений обґрунтований висновок щодо неузгодження істотних умов договору, зокрема такої, як ціна, внаслідок чого договір є неукладеним в розумінні ст.638 ЦК України, ст.180 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Порядок направлення такої пропозиції (оферта) та порядок прийняття пропозиції (акцепту) регламентовано в ст..ст.641, 642 ЦК України. Оскільки докази в розумінні ст..ст.32, 36 ГПК України про прийняття пропозиції відповідачем (акцепту) про укладення договору підряду відсутні, то судом апеляційної інстанції не можуть бути прийняті доводи скаржника про те, що факт направлення відповідачеві договору, специфікацій, актів свідчать про укладення між сторонами договору.

Посилання скаржника на акти огляду прихованих робіт (а.с.31-36), які свідчать про факти здійснення робіт за договором, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки зазначені акти складені без дат, посилань на номер та дату укладення договору, не завірені печатками відповідача, отже, не доводять факт виконання позивачем.

Враховуючи вищевикладене, господарським судом правомірно відмовлено в позові про стягнення заборгованості за виконані роботи, нарахування 3% річних, інфляційних збитків та пені, оскільки договір є неукладеним, а зазначені вимоги є похідними від вимоги про стягнення боргу.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в резолютивній частині оскаржуваного рішення господарського суду від 13.01.2015р. відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового рішення, правові підстави задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ч. 3-5 ст.49, ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2015 року у справі № 904/8910/14 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Три стихії» с.Дослідне Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Матеріали справи повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.03.2015р.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.М.Лисенко

Суддя Л.М.Білецька