ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2015 р.Справа № 922/177/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1, м.Мерефа
до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський", м.Харків 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, м.Первомайський Харківської області 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, м.Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, м.Охтирка Сумської області 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - державний реєстратор реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, м.Харків
про визнання недійсним установочного документу
за участю представників:

позивача - ОСОБА_5 (довіреність б/н від 27 листопада 2014 року)

відповідача - Захарова О.С. (довіреність б/н від 03 грудня 2014 року)

третя особа (ОСОБА_2.) - не з'явився

третя особа (ОСОБА_3.) - не з'явився

третя особа (ОСОБА_4.) - не з'явився

третя особа (державний реєстратор) - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2015 року позивач, фізична особа ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання недійсними статті 3, 66, 77, 78 статуту сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" (відповідача), як такі, на його думку, що порушують вимоги чинного законодавства України, а також його права та інтереси як учасника кооперативу на участь в управлінні справами кооперативу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 січня 2015 року було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 03 лютого 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 лютого 2015 року клопотання позивача в частині залучення третіх осіб судом було прийнято до розгляду, в частині витребування доказів, клопотання було задоволено, витребувано у відповідача завірену належним чином копію статуту в редакції від 18 травня 2013 року та витяг з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо засновників кооперативу. Також, відповідною ухвалою було зобов'язано реєстраційну службу Краснокутського районного управління юстиції надати до суду реєстраційну справу сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський", та відкладено розгляд справи на 12 лютого 2015 року.

12 лютого 2015 року представник відповідача надав через канцелярію суду витребуваний судом статут підприємства (вх.№5668), та клопотання (вх.№5590) про припинення провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 12 лютого 2015 року було оголошено перерву до 04 березня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 березня 2015 року було відкладено розгляд справи на 17 березня 2015 року. Також, відповідною ухвалою було продовжено строк розгляду спору на 15 календарних днів, в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України, та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та державного реєстратора реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

17 березня 2015 року від представника третіх осіб (ОСОБА_2 та ОСОБА_4.) до канцелярії суду надійшли відзиви (вх.№№10211, 10207) на позовну заяву, в яких вказані треті особи повністю заперечували проти позову, посилаючись на відсутність їх повідомлення позивачем щодо внесення спірних змін до статуту сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський". Судом було досліджено надані відзиви та долучено до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 березня 2015 року було відкладено розгляд справи на 20 березня 2015 року. Також, відповідною ухвалою було витребувано у позивача докази направлення всім членам сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" письмових повідомлень про зміну власника пайового внеску та лист про скликання позачергових зборів разом із доказами його направлення.

20 березня 2015 року представник 3-ої особи (державний реєстратор) надав через канцелярію суду супровідним листом (вх.№10943) копії витягів із реєстраційної справи сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський". Судом було досліджено надані документи та долучено до матеріалів справи.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про припинення провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідач, в обґрунтування даного клопотання посилається на те, що позивач, на момент подачі позову, не набув статусу учасника (члена) сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський", оскільки останнім не було проведено відповідних реєстраційних змін до статуту, а тому, даний позов не підлягає розгляду у господарському суді Харківської області.

Пунктом 4 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, передбачає такий склад сторін корпоративного спору: 1) учасник (акціонер, засновник) господарського товариства, в тому числі такий, що вибув, та товариство або 2) учасники (акціонери, засновники) господарського товариства у спорі між ними, пов'язаному із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням цього товариства.

Пунктом 1.4 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 28 грудня 2007 року №04-5/14 передбачено, що за змістом пункту 1 частини 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, до корпоративних спорів належать спори між учасниками (акціонерами) господарського товариства з приводу створення, припинення товариства та управління його діяльністю. Оскільки установчі документи господарського товариства затверджуються під час створення товариства, подаються для державної реєстрації товариства та в подальшому регулюють відносини з приводу управління господарським товариством, спори за позовами учасників товариства про визнання недійсними установчих документів товариства або їх частини, змін до них належать до корпоративних і вирішуються господарськими судами за місцезнаходженням відповідних господарських товариств.

До того ж, пунктом 1.10 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 28 грудня 2007 року №04-5/14 зазначено, що господарським судам слід виходити з того, що справи у спорах, пов'язаних із розподілом майна подружжя, вступом до господарських товариств спадкоємців, правонаступників, осіб, яким було відчужено частку у статутному капіталі господарських товариств тощо розглядаються залежно від суб'єктного складу сторін спору загальними або господарськими судами.

З урахуванням викладеного, враховуючи підвідомчість даної справи господарському суду, суд не вбачає правових підстав для задоволення даного клопотання, а тому відмовляє в його задоволенні.

Представник позивача у відкритому судовому засіданні 20 березня 2015 року підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні 20 березня 2015 року проти позовних вимог заперечував з мотивів, викладених у відзиві.

Треті особи у судове засідання 20 березня 2015 року своїх представників не направили. Про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

04 липня 2013 року учасник сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" ОСОБА_3 (дарувальник, 3-тя особа), на підставі до говору дарування №1153, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріаль ного округу ОСОБА_7 безоплатно передав у власність належну йому частину пайового внеску кооперативу фізичній особі ОСОБА_1 (обдаровуваному, позивачу). Предметом цього договору є ча стина пайового внеску у неподільному фонді сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський", яка складає 3 гривні, питома вага 1%.

29 липня 2013 року учасник сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" ОСОБА_2 (дарувальник, 3-тя особа), на підставі до говору дарування №1272, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріаль ного округу ОСОБА_7 безоплатно передав у власність належну йому частину пайового внеску кооперативу фізичній особі ОСОБА_1 (обдаровуваному, позивачу). Предметом цього договору є ча стина пайового внеску у неподільному фонді сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський", яка складає 144 гривень, питома вага 48%.

У відповідності до пунктів 3 спірних договорів, зазначена частина пайового внеску підприємства належить дарувальнику на підставі статуту, зареєстрованого Краснокутською районною державною адміністрацією Харківської області 18 травня 2013 року, номер запису 8000402.

Пунктами 6 договорів передбачено, що передача вищевказаної частини пайового внеску підприємства здійснюється шляхом укладання цього договору та підписання статуту підприємства в новій редакції.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент укладання договорів, діяв статут сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський", змінений на підставі загальних зборів членів сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський", державним реєстратором реєстраційної служби Краснокутського РУЮ Харківської облас ті та зареєстрований у редакції від 18 травня 2013 року (надалі - статут).

Відповідно до статті 3 розділу 1 статуту (редакція від 18.05.13 р.) засновниками сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" є ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (3-ті особи).

Статтею 66 статуту визначено пайовий фонд кооперативу в розмірі 300 гривень, з яких:

- розмір внеску ОСОБА_2 становить 294,00 гривень, питома вага його внеску відповідно становить 98%;

- розмір внеску ОСОБА_3 становить 3,00 гривні, питома вага складає 1%;

- розмір внеску ОСОБА_8 становить 300 гривні, питома вага складає 1%.

Вступ до кооперативу здійснюється на підставі поданої загальним зборам заяви або на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу паю (його частини) і прийнятого ним відповідного рішення та шляхом здійснення вступного і пайового внеску у порядку, визначеному статутом (стаття 25 статуту).

Згідно із частиною 3 статті 26 статуту, особа, якій член кооперативу відчужив свій пай (його частину), зобов'язана письмово повідомити усіх членів кооперативу про здійснення відступлення паю (його частини) в строк до 10 календарних днів з дня укладення договору купівлі-продажу паю (його частини).

Як зазначає позивач, він в порядку статті 26 статуту, 25 листопада 2014 року звернувся до членів сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" із листом про скликання позачергових загальних зборів з питання внесення змін до статуту щодо членства у кооперативі. Факт скликання загальних зборів кооперативу підтверджує копією поштового повідомлення про направлення відповідного листа (а.с.8).

У зв'язку із тим, що станом на 22 грудня 2014 року загальні збори сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" скликано не було, позивач звернувся до господарського суду Харківської області із відповідним позовом, посилаючись на порушення його майнових прав відповідачем шляхом штучного усунення його від управління та розподілу прибутку підприємства, а тому просив суд визнати недійсними статті 3, 66, 77, 78 статуту сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" (щодо складу засновників кооперативу), як такі, на його думку, що порушують вимоги чинного законодавства України.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов висновку про повну відмову від позову, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором дарування, одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (стаття 717 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.718 Цивільного кодексу України, дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Відповідно до статті 26 статуту, особа, якій член кооперативу відчужив свій пай (його частину) вважається повноправним членом кооперативу з дня державної реєстрації змін до цього статуту. Загальні збори зобов'язані подати державному реєстратору зміни до цього статуту (викладення статут у новій редакції) щодо включення до членів кооперативу особи, якій член кооперативу відчужив свій пай (його частину) в строк до 10 календарних днів з дня повідомлення покупцем усіх членів кооперативу про відступлення паю (його частини).

Слід зазначити, що у відповідності до положень статуту, загальні збори не вправі відмовити особі, якій член кооперативу відчужив свій пай (його частину) в членстві у кооперативі.

Однак, у відповідності до статті 27 статуту, голова кооперативу не вправі приймати будь - яких рішень щодо прийняття до кооперативу інших осіб.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем, в свою чергу, до суду не надано ані листа щодо скликання зборів, ані належних доказів його направлення, оскільки із наданого позивачем поштового повідомлення не вбачається, по - перше, який саме документ (документи) було направлено на адресу сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський", а по - друге, документ (документи), які було направлено позивачем, отримано громадянином ОСОБА_9 за довіреністю. Інших доказів існування та направлення спірного листа позивачем до суду не надано. Крім того, позивачем не надано доказів направлення листа про скликання загальних зборів усім членам кооперативу в порядку статті 26 статуту.

Згідно із пунктами 9 договорів, з моменту прийняття дарунка обдаровуваний зобов'язується провести державну реєстрацію змін до статутних документів підприємства. При цьому обов'язки і витрати по реєстрації цих змін покладаються на обдаровуваного (п.п.6 договорів).

Крім того, пунктами 9 договорів передбачено, що з моменту державної реєстрації змін до статутних документів підприємства дарувальник втрачає всі права та обов'язки щодо підприємства, а також відбувається одночасний перехід до обдаровуваного всіх прав та обов'язків, що належали дарувальнику, як учаснику (засновнику) підприємства.

За приписами статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", якщо зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, вносяться у зв'язку із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, утвореної на підставі модельного статуту, крім документів, передбачених частиною першої цієї статті, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), додатково подає примірник оригіналу або нотаріально засвідчену копію рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про внесення змін до складу засновників.

Пунктом 2.8 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 28 грудня 2007 року №04-5/14 передбачено те, що стаття 159 Цивільного кодексу України визначає перелік повноважень, що належать до виключної компетенції загальних зборів акціонерів. Одночасно у частині другій цієї статті передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів статутом товариства і законом може бути віднесене вирішення й інших питань. Господарським судам слід виходити з того, що коли законом, в тому числі статтею 41 Закону України "Про господарські товариства" та частиною другою статті 9 Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні", передбачено прийняття рішення з того чи іншого питання виключно загальними зборами, ці повноваження не можуть відповідно до статуту акціонерного товариства бути надані або делеговані іншим органам товариства.

Суд звертає увагу також позивача, що господарські суди не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції загальних зборів, у тому числі про внесення змін до установчих документів господарських товариств, включення особи до складу наглядової ради товариства тощо (п.2.8 Рекомендацій президії ВГСУ №04-5/14 від 28.12.07).

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, 25 грудня 2014 року відповідачем було проведено додаткові зміни у статуті кооперативу.

Відповідно до статті 3 розділу 1 статуту (редакція від 25.12.14), засновниками сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" є ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

Статтею 66 статуту визначено пайовий фонд кооперативу в розмірі 500 гривень, з яких:

- розмір внеску ОСОБА_2 становить 294,00 гривень, питома вага його внеску від повідно становить 58%;

- розмір внеску ОСОБА_8 становить 3,00 гривні, питома вага складає 0,6%;

- розмір внеску ОСОБА_10 становить 100,00 гривень, питома вага його внеску відповідно становить 20%;

- розмір внеску ОСОБА_11 становить 103,00 гривень, питома вага його внеску відповідно становить 20,6%.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позовних вимог та заперечень проти них, приходить до висновку про те, що позивачем належним чином не доведено факт належного скликання загальних зборів сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" для проведення дій, пов'язаних із внесенням змін до статуту кооперативу, у зв'язку з чим, позовні вимоги про визнання недійсними статті 3, 66, 77, 78 статуту кооперативу є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на Законі, а отже задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на позивача.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 25 березня 2015 року.

Суддя К.В. Аріт

Справа №922/177/15