Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

« 16» березня 2015 року Справа № 927/1011/14

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром",

вул. Щусева, 36, м. Київ, 04060

(поштова адреса: вул. Борисоглібська, 6Б, м. Київ, 04070)

Відповідач: Державне підприємство "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України",

вул. Перемоги, 5, с. Іванівка, Борзнянський район, Чернігівська область, 16433

про стягнення 6509261,84 грн.

Суддя Н.О. Скорик

Представники сторін :

Від позивача: Богонос В.А. довіреність № 31 від 01.09.2014 представник

Від відповідача: Серик М.М. довіреність № 1 від 14.01.2015 представник

Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром" подано позов до Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" про стягнення 3130875,56 грн. попередньої оплати за форвардним контрактом № ФК 09/09-10-06 від 09.09.2010, 3130875,56 грн. штрафу, 25218,56 грн. відсотків річних, 222292,16 грн. інфляційних нарахувань.

Відзивом на позов відповідач проти позовних вимог в частині стягнення боргу, інфляційних та річних не заперечив, проти нарахованих штрафних санкцій заперечив, посилаючись на їх надмірно високий розмір порівняно із сумою контракту.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 15.09.2014 провадження у справі № 927/1011/14 було зупинено, матеріали справи надіслано до Слідчого управління УМВС України в Чернігівській області для вирішення питання проведення слідчих дій для встановлення факту наявності/відсутності протиправних діянь, передбачених Кримінальним кодексом України, при укладенні між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Украгропром" та Державним підприємством "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України" Форвардного контракту № ФК 09/09-10-06 від 09.09.10 р.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Чернігівської області від 07.10.2014 № 02-01/49 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи №927/1011/14" в зв'язку призначенням судді Селівона А.М. суддею господарського суду міста Києва, згідно розподілу справ за допомогою автоматизованої системи документообігу господарських судів справу передано на розгляд судді Скорик Н.О.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті. Враховуючи викладене суд у новому складі розпочав розгляд справи зпочатку.

Слідчим управлінням УМВС України в Чернігівській області, супровідним листом № 5/4482-"ЗО" від 03.12.2014, в зв'язку з встановленням відсутності в діяннях службових осіб ДП "ДГ "Іванівка" складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, матеріали справи № 927/1011/14 повернуто до господарського суду Чернігівської області. Оскільки обставини, що зумовили зупинення провадження у справі відпали, то провадження у даній справі було поновлено.

26.01.2015 на адресу господарського суду Чернігівської області надійшов запит Київського апеляційного господарського суду №248/15 від 20.01.2015 про направлення справи 927/1011/14 до Київського апеляційного господарського суду, на виконання ухвали Вищого господарського суду України від 22.12.2014, в зв'язку з надходженням касаційної скарги на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 15.09.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2014.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 29.01.2015 провадження у справі № 927/1011/14 зупинено, матеріали справи № 927/1011/14 надіслано до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.02.2015 касаційну скаргу від 17.11.2014 № 17/11/14-08 повернуто позивачу, а справу - до господарського суду Чернігівської області.

Оскільки обставини, що зумовили зупинення провадження у справі відпали, ухвалою господарського суду Чернігівської області від 03.03.2015 провадження у даній справі було поновлено.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частині стягнення боргу, інфляційних та річних. Проти стягнення штрафу в розмірі 100% представник відповідача заперечив, посилаючись на надмірно високі штрафні санкції відносно суми контракту та відсутністю завданих збитків іншим учасникам господарських відносин.

Відповідачем заявлено клопотання про відстрочення виконання рішення суду до 31.11.2014 та про зменшення розміру штрафних санкцій.

В судовому засіданні представник відповідача від заявленого клопотання про відстрочення виконання рішення суду відмовився посилаючись на його неактуальність.

Суд залишив клопотання про відстрочення виконання рішення суду без розгляду.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідача суд

Встановив:

09.09.2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Украгропром" (покупець) та державним підприємством "Дослідне господарство "Іванівка" НААН (продавець) ( найменування продавця в редакції додаткової угоди № 1 від 01.12.2010 до форвардного контракту № ФК 09/09-10-06 від 09.09.2010), було укладено форвардний контракт № ФК 09/09-10-06 (далі - контракт), відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах визначених цим контрактом продавець зобов'язується передати покупцю у власність базовий актив (пшениця фуражна), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його у кількості, строки та за ціною передбачених цим контрактом.

Відповідно до п. 1.1., 1.5. статуту (нова редакція) державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України, затвердженого президентом Національної академії аграрних наук України, академіком НААН Петриченко В.Ф., державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 03.02.2014 року № запису 4000259, діюче найменування господарства (відповідача по справі) - діюче найменування відповідача - Державне підприємство "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України", визначене постановою Президії Національної академії аграрних наук від 06.11.2013 «Про результати державної атестації наукових установ Національної академії аграрних наук України в 2013 році» та відповідним наказом НААН від 18.12.2013 № 195 «Про перепідпорядкування Державного підприємства «Дослідне господарство «Іванівка». Державне підприємство "Дослідне господарство "Іванівка" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України є правонаступником в частині майна, землі, майнових прав і зобов'язань Державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" Національної академії аграрних наук України".

За таких обставин, відповідач є правонаступником державного підприємства "Дослідне господарство "Іванівка" по форвардному контракту № ФК 09/09-10-06 від 09.09.2010 року.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 2.1. форвардного контракту № ФК 09/09-10-06 від 09.09.2010 року, (в редакції додаткової угоди №4 від 03.10.2011 року до форвардного контракту № ФК09/09-10-06 від 09.09.2010 року), базовим активом (товар) за контрактом виступає : пшениця власного урожаю 2011 року, 2012 року або 2013 року, що відповідає ДСТУ-П-3768:2009 «Пшениця. Технічні умови»: - вологість - 13,5% макс., - смітна домішка - 3% макс., - зернова домішка - 10% макс., натуральна вага - 720 г/л, - без насіння карантинних рослин і сторонніх запахів.

Пунктом 12.1. форвардного контракту № ФК 09/09-10-06 від 09.09.2010 року в редакції додаткової угоди № 3 від 30.07.2011 передбачено, що цей контракт набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2013, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Зі змісту форвардного контракту вбачається, що за юридичною природою вказаний контракт є договором поставки.

Відповідно до п.п.4.1., 4.4. контракту (в редакції додаткової угоди №2 від 24.01.2011 року до форвардного контракту), ціна однієї тони товару в заліковій вазі на базисі поставки EXW (франко-елеватор), відповідно до умов п. 3.1. контракту, встановлена сторонами у сумі 958,34 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 191,66 грн., загальна вартість 1150,00 грн. Вартість цього контракту, складає 2800729,17 грн., ПДВ - 560145,83 грн., загальна вартість 3360875,00 грн. є кінцевою і зміні не підлягає. У зв'язку зі зміною ціни базового активу та загальної вартості контракту, оплату різниці загальної вартості контракту, що виникла в результаті такої зміни, покупець здійснює до 10.09.2011 року (п. 4 додаткової угоди №2).

Як вбачається з матеріалів справи, додатковою угодою №2 від 24.01.2011 до форвардного контракту, підписаного зі сторони позивача Генеральним директором Пахота В.Ю., який діяв на підставі статуту, сторони погодили, що вартість контракту складає 2800729,17 грн., ПДВ - 560145,83 грн., загальна вартість 3360875,00 грн. є кінцевою і зміні не підлягає.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 12.11.2010 зареєстроване право керівника Пахота В.Ю. на укладання договорів на суму, що не перевищує 500000,00 грн. (а.с. 64, том1).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Оскільки, після укладення форвардного контракту № ФК 09/09-10-06 від 09.09.2010 р. та додаткових угод до нього позивач вичинив дії, направлені на наступне схвалення оспорюваного правочину, а саме перерахував кошти, то правочин вважається схваленим позивачем.

Тлумачення поняття форвардного контракту міститься в Законі "Про оподаткування прибутку підприємств". Так, відповідно до пп. 1.5.1 п. 1.5 ст. 1 вказаного Закону, форвардний контракт - це стандартний документ, який засвідчує зобов'язання особи придбати (продати) цінні папери, товари або кошти у визначений час та на визначених умовах у майбутньому, з фіксацією цін такого продажу під час укладення такого форвардного контракту.

У відповідності до п.2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.1. контракту передбачено, що оплата вартості товару проводиться покупцем на умовах 100% попередньої оплати траншами за наступним графіком, узгодженим сторонами: - перший транш в розмірі 60% вартості товару у строк до 30.11.2010 року; - другий транш в розмірі 20% вартості товару у строк до 31.03.2011 року; - третій транш в розмірі 20% вартості товару у строк до 15.06.2011 року. Згідно з п. 5.2, 5.3 контракту, зобов'язання покупця щодо оплати товару вважаються виконаними з моменту списання останнього траншу з розрахункового рахунку покупця.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов контракту, позивачем було перераховано на рахунок відповідача як попередня оплата, 3360875,00 грн., що підтверджується банківськими виписками на загальну суму 1323404,98 грн. та платіжними дорученнями №1604 від 20.01.2011 на суму 61334,50 грн., № 1645 від 27.01.2011 на суму 98347,00 грн., № 1916 від 25.02.2011 на суму 62951,50 грн., № 1943 від 01.03.2011 на суму 172027,00 грн., № 2153 від 18.03.2011 на суму 442021,00 грн., № 430327 від 21.04.2011 на суму 31789,02 грн., № 584903 від 06.09.2011 на суму 100000,00 грн., № 584871 від 06.09.2011 на суму 1000000,00 грн., № 584967 від 08.09.2011 на суму 69000,00 грн. (а.с.25-42, том1).

Кінцевий строк поставки товару за цим контрактом встановлюється сторонами до 30.11.2013 року (п. 3.2. контракту в редакції додаткової угоди № 3 від 30.07.2011).

Згідно п. 3.3. контракту, поставка вважається здійсненою в момент підписання акта приймання-передавання товару на базисі поставки відповідно до умов п. 3.1. контракту.

Як свідчать матеріали справи, відповідач взяті на себе зобов"язання по форвардному контракту виконав частково, поставивши позивачу товар на суму 69000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 67 від 14.10.2011.

Частиною 2 ст.693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Пунктом 9.9. форвардного контракту року сторони передбачили, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав покупцеві товар у встановлений цим контрактом строк, і прострочення поставки складає більше 3 робочих днів, покупець має право за власним вибором вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

13.03.2014 позивачем була направлена відповідачу вимога №12/03/14-02 від 12.03.2014 на суму 3130875,56 грн. з проханням повернути перераховану суму попередньої оплати протягом 3 календарних днів з моменту отримання вимоги, що підтверджується фіскальним чеком від 13.03.2014 року та описом вкладення в цінний лист №576.

Різницю заборгованості в сумі 160999,44 грн., позивач в судовому засіданні пояснив врегулюванням заборгованості на цю суму (поставку товару), що відображено сторонами в акті звірки розрахунків (а.с. 10, том 2), доказів про що не надано. Позов на суму різниці не пред'явлено. При цьому судом взято до уваги право позивача на пред'явлення вимог на меншу суму - 3130875,56 грн. боргу.

Оскільки попередню оплату за форвардним контрактом № ФК 09/09/-10-06 від 09.09.2010 здійснено, а товар не поставлено, відповідно до частини другої статті 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Доказів повернення суми переплати або поставки договірного товару на цю суму відповідачем не надано на день розгляду спору судом.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3130875,56 грн. суми попередньої оплати по форвардного контракту № ФК 09/09/-10-06 від 09.09.2010 є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктом 9.2. форвардного контракту № ФК 09/09/-10-06 від 09.09.2010 передбачено, що за невиконання продавцем умов контракту щодо обсягів поставки ним сплачується штраф у розмірі 100 % вартості недопоставленого товару.

Позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення 3130875,56 грн. штрафу.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу, посилаючись на складний фінансовий стан підприємства та його надмірно великий розмір порівняно із сумою контракту.

Позивач заперечив проти зменшення розміру штрафу посилаючись на досить великий проміжок часу для можливості виконання відповідачем свого зобов'язання, а складний фінансовий стан є виключно виною підприємства, оскільки воно самостійно здійснює свою господарську діяльність. (письмові заперечення а.с. 155, 156, том 1)

Відповідно до ст. 3 та ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Статтею 233 Господарського кодексу України, передбачено, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому береться до уваги ступінь виконання зобов'язання, майновий стан боржника та інші інтереси, які заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Аналогічна норма міститься і в ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України.

Судом враховано майновий стан відповідача, а також те, що сплата штрафу в повному обсязі може спричинити ускладнення фінансового стану відповідача. При цьому судом враховано що відповідач є державним підприємством, яке створене (п.2.1. статуту) з метою організаційно - господарського забезпечення науково - дослідним установам Академії умов для проведення досліджень, випробувань і доопрацювання наукових розробок, їх апробації, проведення виробничої перевірки і впровадження їх у виробництво та іншої господарської діяльності, та розмір штрафу є надмірно великий у порівнянні з основним боргом, і стягнення такої суми штрафу може привести до банкрутства підприємства.

Таким чином, керуючись ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України та ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та про доцільність зменшення розміру штрафу на 80 %. Належний до стягнення штраф становить 626175,12 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача 25218,56 грн. 3% річних за прострочку виконання грошового зобов'язання за період з 26.03.2014 по 01.07.2014 та 222292,16 грн. інфляційних нарахувань , розрахованих за квітень, травень 2014 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас застосування частини другої статті 625 ЦК України щодо стягнення з відповідача суми індексу інфляції та трьох процентів річних є помилковим, оскільки стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за форвардним контрактом № ФК 09/09/-10-06 від 09.09.2010, не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 ЦК України. Так, стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

За своєю суттю обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні статті 625 ЦК України. За такі дії відповідач несе відповідальність, передбачену частиною третьою статті 693 ЦК України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця (аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 15.10.2013 по справі №5011-42/13539-2012 та від 16.09.2014 по справі № 921/266/13-г/7).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за форвардним контрактом № ФК 09/09/-10-06 від 09.09.2010 сторони несуть відповідальність, визначену розділом 9 форвардного контракту, де відсутній такий вид відповідальності як проценти за користування чужими грошовими коштами, зокрема за неповернуту попередню оплату.

Таким чином в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків річних та інфляційних має бути відмовлено.

Судові витрати у вигляді судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530,536, 550, 610,611, 612, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 218, 233 Господарського кодексу України, ст. ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО «ІВАНІВКА» ІНСТИТУТУ СІЛЬСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА ПІВНІЧНОГО СХОДУ НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ», код 00729853, 16433, вул. Перемоги, буд. 5, с. Іванівка, Борзнянський район, Чернігівська область, на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «УКРАГРОПРОМ», код 36529168, 04060, вул. Щусєва, 36, м. Київ, 3130875,56 грн. попередньої оплати, 626175,12 штрафу, 70301,18 судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 20.03.2015 року

Суддя Н.О. Скорик