ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2015 р.Справа № 922/290/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Антонов", м. Київ
до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства орденів Жовтневої революції та Трудового Червоного Прапору, м.Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Антонов" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства орденів Жовтневої революції та Трудового Червоного Прапору (відповідач) про стягнення коштів у розмірі 22501,13 грн. з яких 19650,00 грн. - сума основної заборгованості, 390,85 грн. - 3% річних, 2460,28 грн. - інфляційні та судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором № 07-221-14 про надання послуг від 25.04.2014 року у частині повного та своєчасного розрахунку за надані послуги.

02.02.2015 року позивач через канцелярію суду надав лист про долучення документів до матеріалів справи.

02.02.2015 року відповідач у судовому засіданні надав клопотання про долучення копії довіреності на представника.

Судом, в межах передбачених ст. 69 ГПК України розгляд справи відкладався з 02.02.2015 року на 17.02.2015 року, а з 17.02.2015 року на 11.03.2015 року.

20.02.2015 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви (вх. № 6836).

25.02.2015 року представник позивача супровідним листом (вх. № 7460) надав до суду акт звірки взаєморозрахунків.

05.03.2015 року від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№ 8668) про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю представника відповідача бути присутнім у даному судовому засіданні.

10.03.2015 року від представника позивача до суду надійшли заперечення на відзив по справі (вх. № 8890) та надійшли пояснення по справі (вх. № 9163, факсом).

Суд, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, виходить із наступного.

Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд уважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

В даному разі на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, розгляд справи відкладався для надання можливості ознайомитись із матеріалами справи, надати нові докази тощо).

Суд також зазначає, що згідно ч.3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Подача клопотань спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Клопотання відповідача є необґрунтованим і таким, що не відповідає принципу добросовісності в користуванні процесуальними правами. До клопотання не додано жодного доказу, який би підтверджував, що саме особисто представник Булавацький К.І. задіяний у відповідій справі і ніхто інший зі штату Харківського державного виробничого підприємства не в змозі захищати права підприємства у відповідному процесі.

Крім того, суд відмовляючи в задоволенні цього клопотання і вважаючи неповажними причини неявки представника відповідача у судове засідання, керується ч. 1 ст. 28 ГПК України. Згідно її положень справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Причини неявки керівника відповідача в судове засідання, суду не повідомлені. Не надано також пояснень щодо причин неприбуття в судове засідання інших представників, котрим відповідачем могли були видані довіреності із відповідними повноваженнями.

Представник позивача в судовому засіданні 11.03.2015 року в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.03.2015 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.03.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

25.04.2014 року між Державним підприємством «Антонов» (позивачем) та Харківським державним авіаційним виробничим підприємством (відповідачем) було укладено договір № 07-221-14 (далі-договір) про надання послуг відповідачу з обльоту та усунення перерв в льотно - випробувальній роботі льотчиків - випробувачів відповідача при проведенні заводських випробувальних польотів літака АН-74Т-200сер.22-04 в складі льотного екіпажу(а.с.12-13).

Відповідно до п. 3.1 договору договірна ціна за надані послуги за даним договором складає 19650,00 грн.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що за надання послуг за даним договором відповідач до дати відрядження льотчика - випробувача та бортінженера - випробувача здійснює передплату на розрахунковий рахунок позивача, вказаний у п. 10 даного договору у розмірі 100% вартості послуг, вказаної в п. 3.1 даного договору.

Згідно із п. 5.1 договору протягом 10 днів з моменту надання послуг за даним договором позивач направляє відповідачу акт приймання - передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 5.2 договору, відповідач протягом 10 днів з дня отримання акту приймання - передачі наданих послуг зобов`язаний передати позивачу підписаний акт або вмотивовану відмову від прийняття послуг. В разі не підписання акту приймання - передачі наданих послуг та відсутністю вмотивованої відмови від його підписання протягом 10 днів, послуги вважаються прийнятими відповідачем в повному обсязі.

Саттею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На виконання умов зазначеного договору, позивачем було надано відповідачу послуги, передбачені договором на загальну суму 19650,00 грн., що підтверджується актом приймання - передачі від 27.06.2014 року, який підписаний обома сторонами та скріплений печатками(а.с.14).

Відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору, не виконав свого обов`язку здійснити передплату в сумі 19650,00 грн., у зв`язку із чим у нього утроворилась заборгованість перед позивачем в сумі 19650,00 грн., що й стало підставою для звернення останнього до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов"язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг № 07-221-14 від 25.04.2014 року в сумі 19650,00 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 390,85 грн. 3% річних та 2460,28 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з п. 3.2 договору, за надання послуг за даним договором відповідач до дати відрядження льотчика - випробувача та бортінженера - випробувача здійснює передплату на розрахунковий рахунок позивача, вказаний у п. 10 даного договору у розмірі 100% вартості послуг, вказаної в п. 3.1 даного договору.

Враховуючи те, що направлення льотчика-випробувача та бортінженера-випробувача відбулося 28.04.2014 року, відповідач мав здійснити переоплату до 27.04.2014 року. Отже, період прострочення за договором становить з 28.04.2014 року.

Отже, суд здійснив перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат позивача відповідно до умов договору та діючого законодаства та дійшов висновку, що позивачем вірно визначено період нарахування, який становить з 28.04.2014 року по 25.12.2014 року.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимога про стягнення 3% річних в сумі 390,85 грн. за період з 28.04.2014 року по 25.12.2014 року та інфляційних втрат в сумі 2460,28 грн. за період з 28.04.2014 року по 25.12.2014 року заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України при задоволенні позову - на відповідача у розмірі 1827,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 625, 901 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої революції та Трудового Червоного Прапору виробничого підприємства(61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь Державного підприємства «Антонов» (03062, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1, ) 19650,00 грн. основної заборгованості, 390,85 грн. 3% річних, 2460,28 грн. інфляційних втрат та 1827,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повне рішення складено 16.03.2015 р.

Суддя О.О. Ємельянова