ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" березня 2015 р. Справа № 911/477/15

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Агрос-Віста»
до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Славутський маслоробний комбінат»
про стягнення 95587,36 грн.
за участю представників:

позивача:Думановський Р.А. - дов. від 23.06.2014р. № 483
відповідача:не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Агрос-Віста» (далі - позивач) до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Славутський маслоробний комбінат» (далі - відповідач) про стягнення 95587,36 грн. основного боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором на закупівлю сільськогосподарського продукції (сировини) від 15.09.2014р. № 14 щодо здійснення розрахунку за поставлений товар у строк визначений договором.

Під час розгляду справи позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог від 02.03.2015р., в який відповідно до вимог ст. 22 ГПК України зменшив заявлену до стягнення суму боргу, з підстав часткової сплати відповідачем, після подання позивачем позовної заяви, боргу в розмірі 47000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.02.2015р. № 2061, завірена копія якого залучена до матеріалів справі, та просить суд стягнути залишок боргу в розмірі 48587,36 грн. Також позивач в поданій заяві заявив додаткові, окремі вимоги про стягнення з відповідача 8602,86 грн. інфляційних втрат, 707,08 грн. 3% річних та 6599,45 грн. пені.

Розглянувши подану заяву про суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. № 18 передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Разом з тим, в поданій заяві крім зменшення розміру позовних вимог в частині заявленої до стягнення основної суми боргу позивачем заявлено окремі додаткові вимог про стягнення 8602,86 грн. інфляційних втрат, 707,08 грн. 3% річних та 6599,45 грн. пені. У вказаній частині заяви йдеться не про зменшення позовних вимог - зміну кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві, а про заявлення додаткових вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відхилення поданої позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог від 02.03.2015р., в частині заявлених позивачем додаткових вимог про стягнення 8602,86 грн. інфляційних втрат, 707,08 грн. 3% річних та 6599,45 грн. пені, оскільки заявлені додаткові вимоги не можуть бути предметом розгляду у даному позовному провадженні.

За вказаних обставин в даному провадженні суд здійснює розгляд вимоги, в редакції заяви від 02.03.2015р. в частині зменшення розміру позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача залишку основного боргу в розмірі 48587,36 грн.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні зазначені вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір на закупівлю сільськогосподарського продукції (сировини) від 15.09.2014р. № 14 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач - продавець зобов'язався в порядку і на умовах, визначених цим договором, передати у власність відповідачу - покупцю сільськогосподарську продукцію (сировину - молоко коров'яче) власного виробництва, що відповідає вимогам ДСТУ № 3662 - 97 (надалі - товар), а покупець зобов'язався прийняти та оплатити такий товар (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору в редакції протоколу змін до договору оплата за кожну партію поставленої продукції здійснюється покупець протягом 7 банківських днів з дня отримання продукції та підписання супровідних документів на продукцію.

Згідно п. 2.5 договору в редакції протоколу змін до договору оплата здійснюється покупцем в національній валюті України - гривні, в безготівковій формі, шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 3.2.1 договору покупець зобов'язався в порядку та на умовах, визначених даним договором, оплатити товар.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014р., але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (п.п.7.1, 7.2 договору).

Додатками №№ 1, 2 до договору сторони підписали протоколи погодження ціни.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 144145,81 грн., що підтверджується прийомною квитанцією від 02.12.2014р. № 110 за період з 01.11.2014р. по 30.11.2014р., яка підписана повноважним представником відповідача та скріплена його печаткою, завірена копія якої залучена до матеріалів справи.

Проте відповідач в порушення своїх договірних зобов'язань за поставлений товар в повному обсязі не розрахувався, у зв'язку з чим позивач надіслав відповідачу претензію від 16.12.2014р. № 8, якою вимагав сплатити заборгованість за поставлений товар в суму 95587,36 грн. Надіслання вказаної кореспонденції підтверджується описом вкладення у лист від 16.12.2014р. та фіскальним чеком «Укрпошта» від 16.12.2014р. Завірені копії перелічених документів залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач вказану претензію про сплату заборгованості залишив без відповіді та задоволення, в зв'язку з чим за ним на час звернення позивача до суду з даним позовом рахувався борг в розмірі 95587,36 грн. - різниця між перерахованими грошовими коштами та загальною вартість поставленого товару.

Розмір зазначеної заборгованості також підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків між сторонами у справі від 02.12.2014р. № 975, відповідно до якого сальдо на користь позивача станом на 30.11.2014р. складає суму боргу в розмірі 105644,05 грн., в яку входить заявлена до стягнення сума боргу в розмірі 95587,36 грн. Зазначений акт підписаний в двосторонньому порядку повноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Судом встановлено, що в процесі розгляду справи, відповідач свої договірні зобов'язання щодо здійснення розрахунків за поставлений товар виконав частково, сплативши на користь позивача суму основного боргу в розмірі 47000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.02.2015р. № 2061 на суму 47000 грн., завірена копія якого залучена до матеріалів справи. В зв'язку з чим позивач зменшив розмір позовних вимог подавши до суду відповідну заяву від 02.03.2015р. та просить суд стягнути з відповідача залишок основного боргу в розмірі 48587,36 грн.

За таких обставин, за відповідачем на час розгляду справи рахується борг в розмірі 48587,36 грн. - різниця між перерахованими коштами та загальною вартістю поставленого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар, в зв'язку з чим за останнім на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 48587,36 грн. Доказів сплати зазначеної суми заборгованості відповідач суду не надав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 48587,36 грн. заборгованості.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 48587,36 грн. заборгованості є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» (09000, Київська обл., Сквирський район, м. Сквира, вул. Р. Люксембург, 14, ідентифікаційний код 30668980) в особі філії «Славутський маслоробний комбінат» (30068, Хмельницька обл., Славутський район, с. Крупець, вул. Богдана Хмельницького, 45, код 26548824) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Агрос-Віста» (30364, Хмельницька обл., Ізяславський район, с. Сахнівці, вул. Жовтнева, 21, ідентифікаційний код 23651875) 48587 (сорок вісім тисяч п'ятсот вісімдесят сім) грн. 36 коп. основного боргу, 1911 (одну тисячу дев'ятсот одинадцять) грн. 75 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 19.03.2015р.