ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 р. Справа № 902/201/15

Господарський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Тісецького С.С.,

при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В.,

розглянувши в приміщенні суду справу

за позовом : Першого заступника прокурора м. Вінниці (21020, м. Вінниця, пров. Цегельний, 8) в інтересах держави в особі - Вінницької міської ради (, 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59)

до : товариства з обмеженою відповідальністю "Московін" (, 21011, м. Вінниця, вул. Північна, 9)

про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов'язання повернути земельну ділянку у комунальну власність

представники сторін :

прокурор : Формуга І.Ю. - за службовим посвідченням

від позивача : Олексюк Т.С. - за довіреністю

від відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Перший заступник прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі - Вінницької міської ради 17.02.2015 року звернувся в господарський суд Вінницької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Московін" про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов'язання повернути земельну ділянку у комунальну власність.

Ухвалою суду від 18.02.2015 року порушено провадження за вказаним позовом у справі № 902/201/15 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 03.03.2015 року.

В зв'язку з неявкою представника відповідача та неподанням витребуваних доказів, ухвалою суду від 03.03.2015 року відкладено розгляд справи на 23.03.2015 року.

На визначену дату в судове засідання з'явився прокурор та представник позивача.

Відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався.

При цьому, ухвала суду від 03.03.2015 року надіслана на юридичну адресу відповідача згідно витягу з ЄДРПОУ, а саме : 21011, м. Вінниця, вул. Північна, 9, підтверджується реєстром поштових відправлень № 273 від 10.03.2015 року.

Згідно абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Відсутність представника відповідача в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до ст. 75 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Прокурор та представник позивача, в ході розгляду справи по суті, вимоги викладені у позовній заяві підтримали в повному обсязі.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, оглянувши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд з'ясував наступне.

Пунктом 2 додатку № 3 до рішення Вінницької міської ради від 29.10.2010 року № 3011, передбачено передати товариству з обмеженою відповідальністю "Московін" (код , 21011, м. Вінниця, вул. Північна, 9) земельну ділянку, що розташована на вул. Північна, 9 в оренду, на якій розташоване нерухоме майно належне заявникові, загальною площею 10,1040 га для виробничого використання (реконструкція незавершеного промислового об'єкту під виробництво лакофарбових матеріалів), терміном на 5 років, після прийняття промислового об'єкту до експлуатації повернутися до розгляду даного питання щодо передачі в оренду земельної ділянки терміном на 49 років за відповідним клопотанням.

09.02.2011 року між Вінницькою міською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Московін" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Вінниці, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.07.2011 року за № 00065.

Вказаним договором сторони визначили слідуючі умови : орендодавець Вінницька міська рада на підставі рішення від 29.10.2010 року № 3011 надає, а орендар, набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Північна, 9 (п. 1).

Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку (п. 2).

В оренду надається земельна ділянка площею 10,1040 га для виробничого використання у якісному стані без техногенної забрудненості (п. 3). На земельній ділянці об'єкти нерухомого майна є в наявності (п. 4).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 10,1040 га - 30 077 023,89 грн. (для виробничого використання) (п. 5).

Права третіх осіб на земельну ділянку - іпотеки немає (п. 6).

Земельна ділянка передається в оренду по акту прийому-передачі, який оформляється і строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності договору (п. 7).

Мета використання земельної ділянки : земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання, для виробничого використання (реконструкція незавершеного промислового об'єкту під виробництво лакофарбових матеріалів) (п. 8).

Договір укладається терміном на 5 (п'ять) років з моменту прийняття рішення Вінницькою міською радою. Договір набуває чинності з дня його державної реєстрації та діє протягом встановленого терміну. (п. 9).

По закінченні терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі орендар повинен повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін за два місяці до його закінчення (п. 9.1).

Умови цього договору зберігають свою чинність на строк його дії у випадках, коли після вибуття чинності цим договором законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені договором (п. 9.2).

Орендна плата вноситься орендарем у вигляді та у розмірах: грошової оплати у гривнях (п. 10). Плата за оренду землі обчислюється у наступному порядку: в розмірі 3% від грошової оцінки 30 077 023,89 = 902 310,72 грн. (для виробничого використання) в рік (п. 10.1).

Періодичність внесення орендної плати в строки: щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового місяця) (п. 10.2). Розрахунки закінчуються не пізніше 29.11.2015 року (п. 10.3). У розмірі орендної плати податок на землю входить (п. 10.4).

Орендна плата справляється також і у випадках, якщо орендар з поважних причин тимчасово не використовує земельну ділянку за умовами договору (п. 10.5).

Передача земельної ділянки в оренду здійснюється після прийняття рішення міською радою про передачу земельної ділянки та перенесення її меж в натуру (на місцевість) (п. 17). Інші умови передачі земельної ділянки в оренду відсутні (п. 18). Передача земельної ділянки орендарю здійснюється не пізніше семи днів після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п. 19).

Обов'язки орендаря : своєчасно вносити орендну плату (підпункт 4 п. 30 ).

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Зміст ст.ст. 12, 90, 91, 95, 96 Земельного кодексу України ст.ст. 16, 18 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 34-36 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сторонам роз'яснено. Сторони погоджуються з тим, що зобов'язуються виконувати їх. Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію у Вінницькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України". Невід'ємними частинами договору є: кадастровий план земельної ділянки; розрахунок орендної плати земельної ділянки; акт приймання-передачі об'єкта оренди (п. 40).

В подальшому, 25.07.2011 року між позивачем та відповідачем підписано і скріплено печатками акт приймання-передачі земельної ділянки за договором оренди № 00065 від 25.07.2011 року щодо передачі Вінницькою міською радою та прийняття товариством з обмеженою відповідальністю "Московін" в оренду земельної ділянки площею 10,1040 га, розташованої в м. Вінниці, вул. Північна, 9.

Відповідно до листа Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області № 2010/10/23 від 28.01.2015 року, сума заборгованості по орендній платі за використання земельної ділянки площею 10,1040 га товариством з обмеженою відповідальністю "Московін" на підставі договору оренди земельної ділянки від 09.02.2011 року станом на 26.01.2015 року становить 1 244 881,70 грн..

Згідно даного листа, заборгованість виникла по результатам проведення позапланової невиїзної документальної перевірки з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування орендної плати за землю за 2012 рік (акт № 553/1505/32257774 від 21.02.2013 року).

Також заборгованість по орендній платі в сумі 1 244 881,70 грн., яка рахується за відповідачем та виникла 18.05.2013 року, підтверджується доданою до вказаного вище листа довідкою Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (а. с. 27).

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 01.10.2013 року у справі № 802/4076/13-а за поданням Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області до ТОВ "Московін", вирішено стягнути з відповідача до Державного бюджету України кошти на суму податкового боргу 1 125 058,40 грн..

За змістом даної постанови заборгованість за ТОВ "Московін" виникла по орендній платі за землю за наслідками здійснення позапланової невиїзної документальної перевірки щодо достовірності та повноти нарахування орендної плати за землю за 2012 рік про що складено акт № 553 від 21.02.2013 року.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.06.2014 року у справі № 902/533/14 за заявою Вінницької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Вінницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Московін" про банкрутство, затверджено реєстр вимог кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю "Московін" (), визнавши вимоги: Вінницької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Вінницькій області у розмірі 1 125 058,40 грн., з яких: 899 480,72 грн. основний платіж - третя черга задоволення; 225 577,68 грн. - штрафна санкція - шоста черга задоволення.

Також ухвалою ухвалою господарського суду Вінницької області від 21.10.2014 року у справі № 902/533/14 визнано кредиторські вимоги Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області до ТОВ "Московін" в розмірі 119 823,34 грн. - пені (шоста черга задоволення).

10.02.2015 року позивач повідомив листом № 01-00-011-4646 прокуратуру м. Вінниці про те, що договір оренди земельної ділянки площею 10,1040 га на вул. Північній, 9 у м. Вінниці від 09.02.2011 року, який зареєстровано за № 00065 від 25.07.2011 року є діючим до 29.10.2015 року та угода про розірвання цього договору не укладалась.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

В силу п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем на підставі письмового договору виникли правовідносини щодо оренди земельної ділянки.

Згідно ст. ст. 1, 13 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Тотожні приписи наведені у ст. 792 ЦК України, яка передбачає, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

В силу п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, 09.02.2011 року між Вінницькою міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Московін" укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Вінниці, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.07.2011 року за № 00065, згідно якого позивачем передано відповідачу в оренду земельну ділянку площею 10,1040 га, яка розташована в м. Вінниці, вул. Північна, 9, що підтверджується обопільно підписаним сторонами актом прийому-передачі земельної ділянки від 25.07.2011 року.

У позовній заяві, перший заступник прокурора м. Вінниці просить суд, розірвати вказаний вище договір оренди земельної ділянки та зобов'язати відповідача повернути зазначену земельну ділянку позивачу за актом прийому-передачі, в зв'язку з порушенням товариством з обмеженою відповідальністю "Московін" умов договору щодо сплати орендної плати за землю.

За змістом п. 2.23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17 травня 2011 року № 6, розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим, доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Судом з'ясовано, що у відповідача станом на 26.01.2015 року наявна заборгованість в сумі 1 244 881,70 грн., яка виникла 18.05.2013 року, внаслідок використання товариством з обмеженою відповідальністю "Московін" земельної ділянки площею 10,1040 га в м. Вінниці по вул. Північна, 9 згідно договору оренди земельної ділянки від 09.02.2011 року, що підтверджується довідкою Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 629 Цивільного кодексу України вказує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктами 20, 35 договору оренди земельної ділянки від 09.02.2011 року, сторони погодили, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків (обмежень, обтяжень) передбачених договором, та внаслідок випадково знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає використанню, а також з інших підстав, визначених законом (п. 35).

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В силу п.1 ч. 1 ст. 783 ЦК України, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі.

За змістом ч.3, ч.4 ст. 291 ГК України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно ч.1, ч. 5 ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Пункт "д" ч.1 ст. 141 ЗК України, зазначає, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі", орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Приписами ч. 2, ч. 3 ст. 31 Закону України "Про оренду землі", визначено, що договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Частина 1 ст. 34 Закону України "Про оренду землі", вказує, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Відповідачем доказів щодо повного проведення розрахунків з позивачем суду не надано.

Зважаючи на наведені приписи законодавства, умови вказаного договору оренди земельної ділянки та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтованість та правомірність заявлених вимог підтверджуються наданими та дослідженими судом письмовими доказами наявними у матеріалах справи.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Згідно п. 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21 лютого 2013 року, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

В силу п. 4.6 вказаної вище постанови, приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

З огляду на викладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в доход державного бюджету України у сумі 2 436,00 грн. згідно задоволених позовних вимог та ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4-2 - 4-4, 32 - 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити повністю.

2. Розірвати договір оренди земельної ділянки від 09.02.2011 року укладений між Вінницькою міською радою (, 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59) та товариством з обмеженою відповідальністю "Московін" (, 21011, м. Вінниця, вул. Північна, 9) про передачу в оренду земельної ділянки площею 10,1040 га для виробничого використання, що розташована за адресою: вул. Північна, 9 у м. Вінниці та зареєстрований в Управлінні Держкомзему у м. Вінниці Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.07.2011 року № 00065.

3. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Московін" (, 21011, м. Вінниця, вул. Північна, 9) повернути Вінницькій міській раді (, 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59) за актом прийому - передачі земельну ділянку площею 10,1040 га, що розташована за адресою: вул. Північна, 9 у м. Вінниці.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Московін" (, 21011, м. Вінниця, вул. Північна, 9) в доход Державного бюджету України 2436,00 грн. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішення законної сили.

6. Копію рішення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Повне рішення складено 25 березня 2015 р.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу (21011, м. Вінниця, вул. Північна, 9).