РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/29437/14
За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Всеукраїнського державного спеціалізованого видавництва "Українська енциклопедія" ім. М.П. Бажана (правонаступник Державна наукова установа "Енциклопедичне видавництво")

про стягнення 201405,17 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Хлівнюк М.М. - (представник за довіреністю);

від відповідача: Кірсанова К.О. - (представник за довіреністю);

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з Всеукраїнського державного спеціалізованого видавництва "Українська енциклопедія" ім. М.П. Бажана (правонаступник Державна наукова установа "Енциклопедичне видавництво") заборгованості за договором оренди № 10/0201 від 15.07.2002 в розмірі 201405,17 грн., в тому числі 157033,01 грн. основного боргу, 19252,30 грн. пені, 3796,98 грн. 3% річних, 21322,88 грн. інфляційних.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що всупереч умовам укладеного між сторонами договору оренди № 10/0201 від 15.07.2002, відповідачем неналежно виконувались зобов'язання, а саме, невчасно та не в повному обсязі сплачувались орендні платежі після закінчення строку дії договору, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.06.2013 по 31.12.2014 у розмірі 157033,01 грн., крім того позивач просить стягнути 19252,30 грн. пені, 3796,98 грн. 3% річних, 21322,88 грн. інфляційних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2014 порушено провадження по справі № 910/29437/14, розгляд справи призначено на 09.02.2015.

У зв'язку з нез'явленням в судове засідання 09.02.2015 представника відповідача розгляд справи відкладено на 02.03.2015.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.03.2015 подав клопотання про продовження строку вирішення спору.

У відповідності до частини третьої статті 69 Господарського процесуального кодексу України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2015 продовжено строк вирішення спору на 15 днів на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 16.03.2015 подав заяву, відповідно до якої зазначив, що допустив помилку у прохальній частині позовної заяви, у зв'язку з чим просить суд стягнути заборгованість за договором оренди № 10/0201 від 15.07.2002 в розмірі 201405,17 грн., в тому числі 157033,01 грн. основного боргу, 19252,30 грн. пені, 3796,98 грн. 3% річних, 21322,88 грн. інфляційних з Всеукраїнського державного спеціалізованого видавництва "Українська енциклопедія" ім. М. П. Бажана (правонаступник Державна наукова установа "Енциклопедичне видавництво").

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечував з тих підстав, що станом на час розгляду справи по суті юридична особа Всеукраїнське державне спеціалізоване видавництво "Українська енциклопедія" ім. М. П. Бажана (правонаступник Державна наукова установа "Енциклопедичне видавництво") () не ліквідовано, ліквідаційний баланс не складено, права та обов'язки даної юридичної особи (в т.ч. і Державній науковій установі «Енциклопедичне видавництво) не передані.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 16.03.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України.

В судовому засіданні суд повідомив сторони про порядок отримання повного тексту рішення відповідно до вимог ст. 87 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

15.07.2002 між КП "Київжитлоспецексплуатація" та Всеукраїнським державним спеціалізованим видавництвом "Українська енциклопедія" ім. М.П. Бажана укладено договір оренди № 10/0201 нерухомого майна.

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 24.05.2001 р. №338/1314 додаток 1 пункт 6 передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення (будівлю, споруду), вартість якого визначена експертним шляхом, на вул. Богдана Хмельницького, 51-А загальною площею 1214,10 кв. м., в т.ч. на 1, 2, 3 поверхах - 855,30 кв.м., напівпідвал - 358,80 кв.м. для розміщення підрозділів видавництва.

Зазначене у п. 1.1 цього договору нежиле приміщення (будівля, споруда) передається орендарю з устаткуванням (за його наявністю) згідно з актом приймання-передачі, що додається до цього договору, і є його невід'ємною частиною. Нежиле приміщення забезпечується центральним опаленням та експлуатаційними послугами.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що за користуванням об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, місячний розмір якої, на момент початку дії договору становить з 24.05.2001р. до 05.07.2001р. - 2197,52 грн., з 05.07.2001р. - 2214,51 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць. За користування комунальними послугами (центральним опаленням, експлуатаційними та іншими послугами) орендар сплачує орендодавцю по фактичних витрата. Орендна плата сплачується орендарем, починаючи з дати фактичного використання об'єкту оренди, згідно з акту приймання-передачі.

З пояснень позивача вбачається, що акт приймання-передачі майна в оренду не складався та сторонами не підписувався. Однак, на підтвердження фактичного використання відповідачем взятого за договором оренди майна позивачем долучено до матеріалів справи Акт на фактичне використання будинку (приміщення) № 51-А на вул. Б.Хмельницького від 31.03.2000 року, згідно з яким зафіксовано, що в будинку (приміщенні) загальною площею 1264,7 кв.м., яке знаходиться на балансі ДКП КЖСЕ без відповідних розпорядчих документів фактично знаходиться та займається виробничою (чи іншою) діяльністю Видавництво «Українська енциклопедія» та Акт прийому-передачі нежилих приміщень від 09.01.2002р., згідно з яким зафіксовано факт повернення приміщення площею 50,6 кв.м. на першому поверсі будинку № 51-А по вул. Б.Хмельницького Видавництвом «Українська енциклопедія» ім. М.П.Бажана позивачу.

Згідно з п. 1.4 договору орендна плата сплачуються орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі, незалежно від наслідків господарської діяльності (п. 2.3 договору).

Строк дії договору встановлений (п. 5.2 договору), з урахуванням змін до договору від 15.07.2002 № 10/0201 з 24.05.2001р. по 24.05.2007р.

Пунктом 6.3 договору визначено, що після закінчення строку дії договору орендоване приміщення(будинок) має бути звільненим і передано орендодавцю за актом. За час фактичного користування об'єктом оренди після припинення дії даного договору до передачі приміщення за актом, орендар зобов'язаний внести плату за користування приміщенням в розмірі орендної плати.

Позивач зазначає, що всупереч умов договору, відповідач продовжує користуватись зазначеним нежилим приміщенням після припинення дії договору оренди, при цьому не сплачуючи платежів в повному обсязі за фактичне користування приміщенням і має заборгованість за період з 01.06.2013 по 31.12.2014 в сумі 157033,01 грн., 19252,30 грн. пені, 3796,98 грн. 3% річних, 21322,88 грн. інфляційних.

Відповідачу була направлена вимога від 29.07.2014 (вих. № 155/1/03-2978) про сплату заборгованості. Зазначена вимога відповідачем залишена без задоволення.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості з орендної плати та комунальних платежів у розмірі 157033,01 грн.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Тобто, згідно із положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

За своє правовою природою даний Договір є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває в комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно - правовими актами (ст. 2, ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

З огляду на викладене, суд констатує обов'язок відповідача здійснити оплату за орендоване майно, розмір якої має здійснюватися з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць, що погоджено сторонами в п. 1.2 договору, та сплачуватися незалежно від наслідків господарської діяльності щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця (п. 1.4 договору).

Поряд з цим, суд вказує, що фактичне користування орендарем майном на умовах договору оренди презюмується в період з моменту його прийняття в оренду до моменту повернення орендованого майна, за винятком випадків настання обставин, передбачених ч. 6 ст. 762 ЦК України.

Відповідач наявність обставин, що унеможливили користування ним орендованим приміщенням у період з червня 2013 до грудня 2014 року не довів, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що обов'язок відповідача по внесенню орендної плати припиняється моментом повернення майна.

Судом встановлено та підтверджується поясненнями представника позивача, що по закінченні строку дії договору оренди, акт прийому-передачі (повернення) майна з оренди не складався та сторонами не підписувався.

Разом з тим, господарський суд зазначає, що хоча не складення акту приймання-передачі майна в оренду не звільняє орендаря від обов'язку у разі припинення дії договору повернути орендоване майно орендодавцю згідно з умовами договору (п. 4.7 договору), однак, відсутність акту приймання-передачі (повернення) майна з оренди позбавляє відповідача можливості належними та допустимими доказами підтвердити обставини повернення орендованого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму (оренди) укладається на строк, встановлений договором.

Підставою звернення позивача до суду після закінчення строку дії договору стала та обставина, що відповідачем не було повернуто об'єкт оренди позивачу, а тому він повинен сплачувати орендну плату за період з 01.06.2013р. по 31.12.2014р., оскільки строк дії договору, на думку позивача, вважається продовженим.

Згідно зі ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. (ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Таким чином, згідно викладених норм звернення позивача до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача сум орендної плати після закінчення строку дії договору є в межах норм передбачених діючим законодавством.

Пунктом 6.3 договору визначено, що після закінчення строку дії договору орендоване приміщення(будинок) має бути звільненим і передано орендодавцю за актом. За час фактичного користування об'єктом оренди після припинення дії даного договору до передачі приміщення за актом, орендар зобов'язаний внести плату за користування приміщенням в розмірі орендної плати.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі доказів, що забезпечені позивачем, суд прийшов до висновку відповідач порушив зобов'язання щодо своєчасності та повноти здійснення орендних платежів за час фактичного користування нежилими приміщеннями.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 157033,01 грн. на підставі договору. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 157033,01 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 19252,30 грн. пені, 3796,98 грн. 3% річних, 21322,88 грн. інфляційних.

Згідно приписів ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності з п. 5.2 договору за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар на користь орендодавця сплачує пеню в розмірі 0,5% за кожний день прострочки, але не більше розміру, встановленого чинним законодавством.

Здійснивши перерахунок пені, застосовуючи подвійну облікову ставку НБУ, яка діяла в період прострочення зобов'язання, в межах шестимісячного строку в розрізі кожного платежу оренди окремо, враховуючи початок періоду нарахування пені - 11.06.2014 та визначену позивачем кінцеву дату її нарахування - 31.12.2014, суд вважає, що до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 16334,80 грн. У стягненні 2917,50 грн. пені суд відмовляє за безпідставністю її нарахування.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання з оплати орендних платежів на користь позивача встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача неоспореним відповідачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з Всеукраїнського державного спеціалізованого видавництва "Українська енциклопедія" ім. М. П. Бажана (правонаступник Державна наукова установа "Енциклопедичне видавництво") заборгованості за договором оренди № 10/0201 від 15.07.2002 в розмірі 157033,01 грн. основного боргу, 16334,80 грн. пені, 3796,98 грн. 3% річних, 21322,88 грн. інфляційних.

Позивач в позовній заяві зазначив, що Державна наукова установа «Енциклопедичне видавництво» є правонаступником Всеукраїнського державного спеціалізованого видавництва "Українська енциклопедія" ім. П. Бажана.

На виконання Указу Президента України від 02.01.2013 р. № 1 «Про Велику українську енциклопедію», на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.03.2013 р. № 172-р та наказу Державного комітету телебачення і радіомовлення України від 26.04.2013 № 82 в червні 2013 року було зареєстровано Державну наукову установу «Енциклопедичне видавництво» (далі - Енциклопедичне видавництво). Створення даної установи передбачало реорганізацію Державного підприємства «Всеукраїнське державне спеціалізоване видавництво «Українська енциклопедія» імені М.П. Бажана» та Головної редакції Зводу пам'яток історії та культури України при видавництві «Українська енциклопедія» імені М.П. Бажана шляхом ліквідації останніх.

Одночасно з цим, сам лише факт прийняття рішення про правонаступництво не є підтвердженням факту правонаступництва.

Відповідно до частини першої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Частиною першою статті 33 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" визначено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками).

Статтею 37 Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" визначено, що державна реєстрація юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення, здійснюється в порядку, який встановлено статтями 24 - 27 цього Закону. Перетворення вважається завершенням з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичної особи, що припиняється у результаті перетворення.

Станом на дату подачі позовної заяви та розгляд справи по суті юридична особа Всеукраїнське державне спеціалізоване видавництво «Українська енциклопедія» ім. М.П. Бажана () не ліквідовано, ліквідаційний баланс не складено, права та обов'язки даної юридичної особи нікому (в тому числі і Державній науковій установі «Енциклопедичне видавництво») не передані.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Всеукраїнського державного спеціалізованого видавництва "Українська енциклопедія" ім. М.П. Бажана (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 51-А, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ) заборгованість у сумі 157033 (сто п'ятдесят сім тисяч тридцять три) грн. 01 коп. основного боргу, 16334 (шістнадцять тисяч триста тридцять чотири) грн. 80 коп. пені, 3796 (три тисячі сімсот дев'яносто шість) грн. 98 коп. 3% річних, 21322 (двадцять одну тисячу триста двадцять дві) грн. 88 коп. інфляційних та судовий збір у сумі 3969 (три тисячі дев'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 77 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.03.2015 р.

Суддя О.А.Грєхова