ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2015 р. Справа № 908/3435/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Станішевський І.С.,

відповідача - Польнікова Н.В., Коломойцева І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №1397 З/1-7) на рішення господарського суду Запорізької області від 28.01.15 у справі

за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ,

до ПАТ "Мотор Січ", м. Запоріжжя,

про стягнення 30 058,82 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Господарським судом Запорізької області розглянуто позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" 30058 грн. 82 коп., яка складається з 18100 грн. 12коп. пені, 3646 грн. 78 коп. штрафу, 3613грн. 12 коп. 3% річних, 4698грн. 80 коп. індексу інфляції.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, керуючись ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 216-217, 231, 264-265 Господарського кодексу України, вказує на те, що оскільки відповідачем вчасно не виконані умови договору щодо оплати отриманого природного газу, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 18100 грн. 12коп. пені, 3646 грн. 78 коп. штрафу, 3613 грн. 12 коп. 3% річних, 4698грн. 80 коп. суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.01.2015 року (головуючи суддя Кутіщева-Арнет Н.С., суддя Дьоміна А.В., суддя Ярешко О.В.) позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" (69068, м.Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 18100 (вісімнадцять тисяч сто) грн. 12 коп. пені, 3646 (три тисячі шістсот сорок шість) грн. 78 коп. штрафу, 3613,12 грн. (три тисячі шістсот тринадцять) грн. 12 коп. 3% річних, 4698,80 грн. (чотири тисячі шістсот дев'яносто вісім грн. 80 коп.) інфляційних втрат, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.. 00 коп. судового збору.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування своєї позиції по справі та вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає що, вважає нарахування 3% річних та індексу інфляції в заявлених сумах безпідставним, оскільки на відносини між сторонами впливати спеціальні нормативно-правові акти - Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій і Наказу Міністерства палива та енергетики України, НАК «Нафтогаз України», Державного казначейства України від 03.02.2009р. №55/57/43.

На думку відповідача дії сторін з питань остаточних розрахунків за договором №14/ТЕ-13 від 08.02.2012р. за їх взаємною згодою і домовленістю з метою надання населенню права на отримання пільг з оплати теплової енергії, були підпорядковані вимогам Спільних протокольних рішень і спеціальних вищезазначених нормативно-правових актів, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Також, відповідачем до місцевого господарського суду заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України. Обґрунтовуючи клопотання, відповідач посилається на те, що в діях відповідача відсутня вина в порушенні зобов'язання перед позивачем відносно остаточних розрахунків за поставлений газ в строк, передбачений договором, і викликана виключно необхідністю виконання законодавчих вимог в галузі надання можливості населенню пільг і субсидій на теплову енергію і виконання в зв'язку цим постанови КМУ від 11.01.2005р. № 20. Вказує, що відповідач зобов'язаний виконати умови спеціальних законодавчих актів, здійснити взаєморозрахунки для можливості отримання населенням пільг по оплаті теплової енергії, оскільки у зворотному випадку реалізувати таке право на пільги є неможливим. Отже, наявність заборгованості по договору № 14/ТЕ-13 від 08.02.2012р. є результатом взаємовідносин з наданням населенню пільг, сторонами яких в рівній мірі є в тому числі і позивач і відповідач. Відповідач вважає, що факт прострочення ним виконання зобов'язання з оплати не завдало позивачу жодних збитків.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що 08.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач, постачальник, НАК «Нафтогаз України») та Публічним акціонерним товариством "Мотор Січ" (далі - відповідач, покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 14/ТЕ-13 (далі - договір).

Згідно з цим договором, позивач передав у власність покупцю, протягом лютого - грудня 2012 року, імпортований природний газ на загальну суму 11 801 998,12 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу (копії додаються):

1.Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 6,528 тис.куб.м. за лютий 2012 року на суму 8 546,46 грн.

2. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 2 315,694 тис.куб.м. за лютий 2012 року на суму 3 031706,59 грн.

3. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 1 626,932 тис.куб.м. за березень 2012 року насуму2 129 979,37 грн.

4.Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 4,502 тис.куб.м. за березень 2012 року на суму 5 894,01 грн.

5. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 551,830 тис.куб.м. за квітень 2012 року на суму 722 455,84 грн.

6. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,776 тис.куб.м. за квітень 2012 року на суму 1 015,94 грн.

7. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,264 тис.куб.м. за травень 2012 року на суму 345,63 грн.

8. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 284,435 тис.куб.м. за травень 2012 року на суму 372 382,31 грн.

9. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,218 тис.куб.м. за червень 2012 року на суму 285,40 грн.

10. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 221,614 тис.куб.м. за червень 2012 року на суму290 137,06 грн.

11. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,230 тис.куб.м. за липень 2012 року на суму 301,12 грн.

12. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 213,115 тис.куб.м. за липень 2012 року на суму 279 010,15 грн.

13. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 195,576 тис.куб.м. за серпень 2012 року на суму 256 048,11 грн.

14. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,220 тис.куб.м. за серпень 2012 року на суму 288,03 грн.

15. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,235 тис.куб.м. за вересень 2012 року на суму 307,66 грн.

16. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 226,303 тис.куб.м. за вересень 2012 року на суму 296 275,90 грн.

17. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 316,060 тис.куб.м. за жовтень 2012 року на суму 413 785,75 грн.

18. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 0,474 тис.куб.м. за жовтень 2012 року на суму 620,56 грн.

19. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 3,245 тис.куб.м. за листопад 2012 року на суму 4 248,34 грн.

20. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 1 207,133 тис.куб.м. за листопад 2012 року на суму 1580 378,52 грн.

21. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 1 833,920 тис.куб.м. за грудень 2012 року на суму 2400 968,06 грн.

22. Акт приймання-передачі природного газу у обсязі 5,360 тис.куб.м. за грудень 2012 року на суму 7 017,31 грн.

Згідно з п. 1.1 договору, продавець зобов'язується поставити покупці імпортований газ (далі-газ), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 договору.

Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями. (п.1.1 договору).

Пунктом 4.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оплату за поставлений газ відповідач здійснював несвоєчасно, чим було порушено умови договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положенням ст.654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається.

Умовами договору від 08.02.2012 №14/ТЕ-13 (далі - договір) сторонами встановлений порядок розрахунків за отриманий природний газ (п. 4.1 договору).

Додаткових угод щодо зміни даного пункту між сторонами не укладалось.

Як вірно зазначає місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні - договір не має жодного посилання на залежність розрахунків від своєчасності надання субвенцій державою. Даний договір є двостороннім лише між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ПАТ «Мотор Січ», і обов'язок відповідача сплатити кошти ставиться в залежність лише від однієї умови - поставки природного газу. Інших умов для настання у відповідача обов'язку сплатити кошти спірний договір не містить, як не містить він і посилань на виконання іншими суб'єктами своїх зобов'язань перед відповідачем.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 218 ГК України визначено, що, у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

П. п. 7.3 договору встановлено, що, у разі невиконання покупцем п. 4.1 умов договору, покупець зобов'язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Згідно додаткової угоди № 2 від 30.11.2012р., п. 7.3., викладено в наступній редакції, у разі порушення покупцем п. 4.1 умов договору, покупець зобов'язується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Позивачем пред'явлені до стягнення 18100 грн. 12 коп. пені та 3646грн. 78коп. суми штрафу.

Перевіривши надані розрахунки, колегія суддів встановила, що суми пені та штрафу пред'явлені до стягнення обґрунтовано та підлягають задоволенню .

Та обставина, що відповідач залежний від будь-яких обставин, що не залежать від нього, не впливає на обов'язок відповідача виконувати належним чином свої договірні зобов'язання перед позивачем та відповідно, не виключають його вини у виникненні заборгованості (така правова позиція суду співпадає з правовою позицією Вищого господарського суду України від 20.09.2011 № 47/523).

Відповідно до вимог п.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Згідно Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.04.2013 року № 01-06/767/2013 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (див. постанову Вищого господарського суду України (постанова від 01.11.2012 № 5011-32/5219-2012).

Зазначена правову позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України (постанова від 20.12.2010 № 10/25, від 04.07.2011 № 13/210/10, від 12.09.2011 № 6/433-42/183, від 14.11.2011 №12/207, від 23.01.2012 № 37/64).

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов'язань розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язань. Якщо учасники порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права,» сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», якщо сума боргу повинна бути сплачена в період з 1 по 15 числа відповідного місяця, то вона індексується з рахунком цього місяця, а якщо сума повинна бути сплачена з 16 по 31 число відповідного місяця, то вона індексується з наступного місяця.

Відповідач в установлений договором строк (до 14 числа місяця) оплату поставленого газу не здійснив.

Позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань нараховано сума індексу інфляції складає 4698 грн. 80 коп. та сума 3% річних складає 3613грн. 12коп., пред'явлені до стягнення обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного та обгрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства при розгляді клопотання відповідача про зменшення суми штрафних санкцій, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями частини першої статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Так, у відповідності до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, здійснюючи господарську діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу Відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені.

Спеціальним законом, що регулює відносини між Позивачем та Відповідачем, є Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу» від 8 липня 2010 року.

Ст. 9 даного Закону встановлені принципи функціонування ринку природного газу, зокрема принцип вільного вибору постачальників природного газу, регулювання рівнів тарифів на транспортування, розподіл, постачання, зберігання, закачування та відбір природного газу, недопущення дій, спрямованих на спричинення збитків іншим суб'єктам ринку, відповідальності суб'єктів ринку за порушення правил діяльності на ринку природного газу та умов договорів.

П.5 ст.19 Закону встановлено обов'язки споживача природного газу, у тому числі і обов'язок забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу, згідно з умовами договорів.

Пунктом 3 ст.4 Закону встановлено повноваження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, зокрема забезпечення проведення тарифної та цінової політики на ринку природного газу, формування, розрахунку та встановлення цін на природний газ для суб'єктів господарювання, що здійснюють його видобуток.

Відповідно до п.1 ст.1 даного Закону «гарантований постачальник - визначене у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, газопостачальне підприємство, яке не має права відмовити споживачу в укладенні договору на постачання природного газу».

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення гарантованих постачальників природного газу» від 25.07.2012 № 705 «гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є НАК "Нафтогаз України"».

Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» перебуває у тяжкому фінансовому стані, наведені обставини підтверджуються звітом про фінансові результати за 2013 рік, згідно якого збиток позивача становить 12 521 324 тис. гри., прибуток - 0 гри.

Здійснюючи покладене державою завдання з забезпечення галузей національної економіки та населення природним газом, компанія діє у жорстких рамках затверджених тарифів на закупівлю та постачання природного газу споживачам.

Позивач є гарантованим постачальником та не може відмовитись від постачання природного газу споживачам, а отже законодавчо зобов'язаний надавати споживачам природний газ, незалежно від свого фінансового становища, наявності чи відсутності заборгованості контрагентів. Водночас, у свою чергу має обов'язок щодо своєчасного розрахунку за закуплений природний газ з газодобувними підприємствами та іншими контрагентами. Несвоєчасність розрахунків за поставлений природний газ споживачів ( у тому числі відповідача), як наслідок -нестача коштів, тягне за собою заборгованість перед газопостачальними підприємствами відповідно до договорів, які передбачають жорсткі санкції (як то - штраф, пеня) за прострочення оплат, обов'язок Позивача сплатити неустойку, що спричиняє значні збитки НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до балансу на 31.12.2013 року, поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги на початок року становила 12 379 305 тис. грн., на кінець року суттєво зросла та становить 35 983 529 тис. гри. Основним видом діяльності Позивача є саме закупівля та постачання природного газу на території України.

Підтвердженням скрутного становища з розрахунками контрагентів НАК «Нафтогаз України» є міри, до яких долучалась держава в особі Кабінету Міністрів України, (Розпорядження КМУ від 17 липня 2013 р. № 618-р «Деякі питання діяльності Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» у 2013 році»).

Відповідно до п.34 даного розпорядження, встановлено, що «Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України", керівникам центральних органів виконавчої влади, Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій забезпечити негайне обмеження постачання природного газу до технологічного мінімуму суб'єктам господарювання, які виробляють теплову енергію, за умови непроведення в повному обсязі розрахунків за спожитий природний газ).

Постановою КМУ від 21 серпня 2013 р. № 686 «Про деякі питання рефінансування заборгованості Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» встановлено «Погодитися з пропозицією Міністерства енергетики та вугільної промисловості щодо випуску Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" іменних відсоткових забезпечених облігацій з метою погашення заборгованості за кредитними договорами». Постановою КМУ від 17 жовтня 2012 р. № 954 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для компенсації Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" різниці між цінами закупівлі імпортованого природного газу та його реалізації суб'єктам господарювання для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Через несвоєчасність розрахунків та заборгованість споживачів природного газу компанія, як гарантований постачальник газу, змушена залучати комерційні кредити за ринковими відсотковими ставками, що складають 20-24% річних для забезпечення потреб споживачів газу. Бюджетом України та фінансовим планом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», який затверджений Кабінетом Міністрів України, не передбачені фінансові можливості для кредитування споживачів природного газу. Єдиним джерелом часткової компенсації понесених Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» втрат, завданих несвоєчасними розрахунками за газ, є стягнення з боржників пені у розмірі, передбаченому умовами договорів

Згідно балансу за 2013 рік довгострокова кредиторська заборгованість перед банками становить 21 249 001 тис. грн.

Що стосується відповідача, його господарська діяльність і є комерційною, такою, що направлена на одержання прибутку. Суми, що пред'явлені до стягнення є незначними для об'ємів і доходів від комерційної діяльності ПАТ «Мотор січ».

Тому, враховуючи постанову пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», п. 3.17.4. вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Суд зобов'язаний врахувати інтереси обох сторін, співрозмірність їх фінансових втрат і наявність збитків.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що клопотання відповідача про зменшення розміру суми штрафних санкцій слід залишити без задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевикладених висновків суду.

Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається, у тому - апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 28.01.2015 року залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 23.03.2015 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Пелипенко Н.М.