ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.03.15 Справа № 904/587/15

За позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 223843, 44 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Русанова В.В. - представник за дов. № 30 від 01.01.15

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 223843, 44 грн. плати за користування вагонами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що взаємовідносини позивача з відповідачем щодо подачі та забирання вагонів регулюються як Статутом залізниць України, так і укладеним між ними договором № ПР/М-12-2/14-1438/НЮдч від 21.09.2012 про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Терни і Рядова ДП «Придніпровська залізниця».

За накладними №№ 41171653, 44624344, 44660652, 51569267, 51774271, 51774495, 51774313, 51754935 залізницею були прийняті до перевезення порожні вагони власності ПАТ «ПІВНГЗК». Однак, вагони не були прийняті на станції Рядова, про що були складені акти про затримку вагонів форми ГУ-23а №№ 6487,6488,6496, 6497, 6498, 6499 від 11.09.2014.

На підставі зазначених актів, позивачем складені відомості плати за користування вагонами із розрахунком плати за користування вагонами, які відповідачем підписані із застереженням щодо готовності прийняти спірні вагони.

Як зазначає позивач, після повідомлення ПАТ "ПІВНГЗК" про прибуття на його адресу вантажу та готовність подавання залізницею вагонів на його під'їзну колію, вагони вантажоодержувачем на під'їзну колію забрано не було. Факт незабирання вагонів вантажоодержувачем на свою під'їзну колію станцією Рядова засвідчено а актах ф.ГУ-23 № 6487, 6488, 6492, 6496, 6497, 6498, 6499 від 11.09.2014, складених у відповідності до п. 8 Правил користування вагонами та контейнерами.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2015 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 02.03.2015.

02.03.2015 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 02.03.2015 розгляд справи було відкладено на 16.03.2015.

04.03.2015 через канцелярію Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

29.07.2014 представниками відповідача отримано телеграму № ЦМЗ-14/1263 від 28.07.2014 "Про заборону перевезень" на підставі звернення Донецької залізниці від 28.07.2014 за № 01/2146. Відповідно до тексту зазначеного документу адміністрацією Укрзалізниці вводиться заборона на перевезення вантажу на станції Донецької залізниці, згідно переліку з 28.07.2014 року до скасування.

З огляду на викладене, відповідач посилається на пункт 5.1 договору, яким визначено, що у разі настання обставин, через які одна зі сторін не могла повністю або частково виконати зобов'язання за цим договором (явища стихійного характеру, воєнні дії тощо), строк виконання договору відкладається на час дії цих обставин.

Отже, враховуючи наявні фактичні обставини, які зумовили неможливість перевезення вантажу на станції Донецької залізниці, зазначені в тексті телеграми, з урахуванням відсутності у відповідача практичної можливості для накопичення порожніх власних вагонів, які були замовлені для відправки на станції Донецької залізниці, зокрема: ст. Комунарськ, ст. Антрацит, відповідач не вбачає своєї вини у затримці спірних вагонів на коліях станції призначення, з причин обмеження перевезення зі сторони позивача.

В той же час, варто зазначити, що зі сторони позивача не надано жодних доказів або фактичних даних про вчинення певних дій направлених на належну реалізацію положень договору у зв'язку з введенням заборони на перевезення, що зумовлює неправомірність нарахування плати за користування вагонами, в силу положень пункту 5договору.

Порожні власні вагони, які прямували на адресу одержувача за залізничними накладними наведеними у тексті позовної заяви були затримані на станції призначення, по факту затримки спірних вагонів на станції призначення було складено акти форми ГУ-23, які були підписані працівниками відповідача із запереченнями.

Таким чином, відповідач стверджує, що він був готовий прийняти спірні вагони, які були затримані залізницею на коліях ст. Рядова.

Як свідчать норми чинного законодавства, відповідач тільки тоді сплачує залізниці плату за користування вагонами за час їх затримки на станції призначення або на підходах до неї, коли буде доведено факт такої затримки з причин, що залежать від відповідача та з його вини.

Відповідач вважає, що позивач не довів належним чином вину відповідача у затримці вагонів, відсутні підстави для нарахування плати за користування вагонами, передбачені статтею 119 Статуту залізниць України та збору за зберігання вантажу передбаченого статтею 46 Статуту залізниць України на які посилається позивач.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 16.03.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21.09.2012 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (далі - позивач, залізниця) та Публічним акціонерним товариством «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - відповідач, власник колії), було укладено договір № ПР/М-12-2/14-1438/НЮдч про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Терни і Рядова ДП «Придніпровська залізниця» (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цієї угоди експлуатується під'їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станцій Придніпровської залізниці: Терни - стрілками №№ 2, 4, 6 до колії № 6 та № 8 станції Терни; Рядова - стрілкою № 8 до колії № 6 Рядова.

Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Вагони, що прибули на станцію Рядова Придніпровської залізниці для ПАТ «ПІВНГЗК», подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5, VI, 7, 8, 9. 10 станції Рядова, за вказівкою чергового по станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії (п. 6 договору).

Час перебування вагонів на під'їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п.11 договору).

Відповідно до п. 15 договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:

- за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1).

Цей договір укладається терміном на 3 роки з моменту його підписання сторонами (п. 20 договору).

За накладними №№ 41171653, 44624344, 44660652, 51569267, 51774271, 51774495, 51774313, 51754935 залізницею були прийняті порожні власні вагони для перевезення на адресу Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (арк. с. 44-56).

Відповідно до зазначених накладних станція та залізниця призначення - Рядова Придніпровської залізниці.

По прибуттю вагонів на станцію призначення Рядова, після того як вантажоодержувач був повідомлений про прибуття на його адресу вантажу та готовність подавання залізницею вагонів на його під'їзну колію, що підтверджується відповідними записами у книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2.

У зв'язку з неприйняттям відповідачем вагонів на свою під'їзну колію 11.09.2014 на станції Рядова Придніпровської залізниці були складені акти загальної форми ГУ-23 за №№6487, 6488, 6492, 6496, 6497, 6498, 6499, які підписані представниками ПАТ "ПівнГЗК" без заперечень (арк. с. 26-32).

Згідно з абзацом першим статті 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня.

Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони на під'їзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника.

Відповідні записи-повідомлення відображені у Книзі ф. ГУ-2 повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці (арк. с. 33-40).

Враховуючи наведені вище обставини щодо затримки вагонів за вказаними накладними на станції Рядова, за весь час затримки спірних вагонів позивачем розраховано та заявлено до стягнення плату за користування вагонами у загальній сумі 223843, 44 грн., яка включена до відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 № 12099188 (арк. с. 41) (відомості представником відповідача підписані із застереженням про відсутність вини ПАТ «ПІВНГЗК» у затримці вагонів, а саме забороні на перевезення на адресу отримувача на Донецькій залізниці ЦЗМ-14/1263 від 28.07.2014).

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем плати за користування спірними вагонами.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, з подальшими змінами (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України, вантаж - матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Відповідно до абзацу третього пункту 1.6 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України в редакції від 29.09.2008 № 04-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Матеріалами справи підтверджується, що станцією Рядова Придніпровської залізниці були оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції призначення Рядова Придніпровської залізниці розрахована плата за користування спірними вагонами за відомістю ф. ГУ-46 №12099188 у загальній сумі 223843, 44 грн. з ПДВ (арк. с. 41).

Перевіркою правильності здійсненого позивачем розрахунку порушень не встановлено.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції призначення відбулась через неприймання їх станцією призначення з причини заборони на перевезення даних вагонів на адресу отримувача - Донецької залізниці.

За викладених обставин, господарський суд доходить висновку, що позивач правомірно нарахував відповідачу плату за користування вагонами.

З огляду на встановлені обставини справи, господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

Зокрема, щодо того, що простоювання вагонів на станції призначення Рядова відбулось не з його вини, а через заборону відправки вагонів на адресу отримувачів на Донецькій залізниці, відповідно до телеграми № ЦМЗ-14/1263 від 28.07.2014 "Про заборону перевезень" на підставі звернення Донецької залізниці від 28.07.2014 за № 01/2146.

Зі змісту даної телефонограми вбачається, що заборона стосується виключно подальшої відправки вагонів на адреси отримувачів Донецької залізниці, та не знімає обов'язку відповідача забрати їх зі станції призначення (арк. с. 84).

У відзиві на позов, відповідач посилається на статтю 29 Статуту залізниць України, відповідно до якої приймання вантажів до перевезення може бути тимчасово припинено або обмежене про що залізниця повідомляє вантажовідправника. Після одержання повідомлення відправник протягом 12 годин повинен припинити або обмежити до встановлених залізницею розмірів відвантаження продукції (пункт 31 Правил приймання вантажів до перевезення).

Господарський суд вважає, що ця норма вказує можливі обмеження перевезення, а не одержання вантажу, а тому відповідач повинен був забрати порожні власні вагони, які надійшли на його адресу по накладним за №№ 41171653, 44624344, 44660652, 51569267, 51774271, 51774495, 51774313, 51754935 на свою під'їзну колію у відповідності з вимогами статей 46, 47 Статуту залізниць України.

Проте, порожні вагони, які надійшли на адресу відповідача, які планувалися під завантаження та подальшу відправку у донецькому напрямку всупереч статті 46 Статуту залізниць України вчасно не забиралися та простоювали на станції Рядова.

Згідно з частиною другою статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Належних і допустимих доказів відсутності своєї вини у скупченні вагонів на станції призначення відповідач суду не надав. Натомість його вина підтверджується наступним.

Так, фактичне знаходження цих вагонів на станції призначення позивач доводить здійсненою фактичною оплатою за увесь час їх затримки, на підтвердження чого надав відповідні відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, підписані представником відповідача з зауваженнями щодо того, що шляхи прийому були вільними для приймання вагонів (арк. с. 43-48).

Отже, відповідачем наявними матеріалами справи не доведена відсутність своєї вини у незабиранні вагонів на станції призначення Рядова Придніпровської залізниці. Крім того, плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватися лише за наявності вини сторони у зобов'язанні.

Зазначений висновок збігається з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 03.09.2013 у справі № 904/2287/13.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача у розмірі 4477 грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; ідентифікаційний код 00191023) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108; ідентифікаційний код 01073828) плату за користування вагонами у розмірі 223843, 44 грн. та 4477 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.03.2015

Суддя В.І. Ярошенко