ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

18 березня 2015 р. Справа № 902/114/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

прокурор: Паук В.В., службове посвідчення;

позивача : Онофрійчук Д.М. - представник за довіреністю;

відповідача : не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом: Прокурора Іллінецького району (22700, м. Іллінці, вул. Леніна, 16) в інтересах держави в особі Іллінецької районної ради Вінницької області (22700, Вінницька обл., м. Іллінці, вул. Леніна, 18)

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_1

про звільнення та повернення приміщення

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Іллінецького району в інтересах держави в особі Іллінецької районної ради Вінницької області звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просив суд винести рішення про звільнення та повернення приміщення.

Ухвалою суду від 04.02.2015 р. порушено провадження у даній справі та призначенно судове засідання на 04.03.2015 р.

Ухвалою від 04.03.2015 року розгляд справи відкладено на 18.03.2015 року.

13.03.2015 року від прокурора надійшла заява про зміну позовних вимог.

В судове засідання 29.05.2012 р. з'явились прокурор та представник позивача.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Разом з тим, до суду повернулася з почтового відділення, у зв'язку з відсутністю за зазначеною адресою, ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення її до розгляду.

Згідно ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Таким чином, суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду справи за його участю.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору у його відсутність. Спір відповідно положень ст. 75 ГПК України підлягає вирішенню за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши заяву прокурора про зміну позовних вимог № 102-06/496 від 11.03.2015 року суд розцінює її як уточнення позовних вимог та приймає її на підставі ст. 22, 29 ГПК України.

Заслухавши надані в судовому засіданні пояснення прокурора та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право власності № 2449 від 21.12.1999 будинок «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташований в АДРЕСА_2, загальною площею 1087,4 м , в тому числі підвал, уточнена площа якого 201.0 м.кв., належить територіальній громаді Іллінецького району на праві комунальної власності.

02.07.2012 року між Ілліненькою районною радою (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди комунального майна з правом подальшого викупу.

Договором передбачено наступне: орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно (надалі - об'єкт оренди), а саме підвальне приміщення, загальною площею 201,0 м кв., розташоване за адресою: м. Іллінці, АДРЕСА_2 (п. 1.1.); вартість об'єкта 101 771 грн. (п. 1.2); за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яка становить за перший місяць оренди 2562 грн. 08 коп. (п.3.1.); за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення (п. 9.2.); цей договір укладено строком на три роки з 02 липня 2012 року до 02 липня 2015 року включно, з правом наступного викупу (п. 10.1.); реорганізація орендодавця не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору (п. 10.7.). Додатками до договору вказані : розрахунок орендної плати та акт приймання-передачі.

Факт передачі приміщення підтверджується актом від 02.07.2012, згідно якого 02.07.2012 ФОП ОСОБА_2 передано в оренду частину нерухомого комунального майна, а саме підвальне приміщення загальною площею 201,0 м.кв. в будинку АДРЕСА_2

Рішенням господарського суду Вінницької області від 13.11.2013 року у справі № 902/1064/13 відмовлено в задоволені позову прокурора Іллінецького району в інтересах держави в особі Іллінецької районної ради Вінницької області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі та пені за використання комунального майна.

Даним рішенням встановлено, що укладений між сторонами 02.07.2012 року договір оренди комунального майна з правом подальшого викупу, укладений на три і більше роки, підлягав нотаріальному посвідченню (ч. 2 ст. 793 ЦК) та державній реєстрації (ч. 1 ст. 794 ЦК). Вказаний договір оренди нотаріально не посвідчений та не здійснювалася його державна реєстрація. Отже з урахуванням наведеного вище змісту ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України та на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 215, ч. 1 ст. 236 ЦК України договір оренди від 02.07.2012 року є нікчемним, тобто недійсним з моменту його вчинення.

Як зазначено прокурором в позовній заяві договір оренди від 02.07.2012 не є укладеним і не створює прав та обов'язків для сторін.

Актом фіксації № 7/2014, складеного комісією Іллінецької районної ради 27.08.2014, зафіксовано факт використання для здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 підвального приміщення будинку АДРЕСА_2. Вказаний Акт, на підтвердження факту використання підвального приміщення, підписано ФОП ОСОБА_2

Іллінецькою районною радою 11.09.2014 ФОП ОСОБА_2 спрямовано лист № 212-01.08, який ним отримано того ж дня, із вимогою у двотижневий строк з моменту вручення вказаного листа звільнити підвальне приміщення будинку АДРЕСА_2 в м. Іллінці, та попереджено, що у разі відмови звільнити зазначене приміщення у встановлений строк, спір буде вирішуватись в судовому порядку.

Разом з тим, після закінчення встановленого строку, підвальне приміщення будинку АДРЕСА_2 ФОП ОСОБА_2 звільнено не було.

З огляду на це, прокурор в особі позивача був змушений звернутись до суду оскільки, об'єкт комунальної власності, а саме підвальне приміщення, загальною площею 201,0 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, використовується відповідачем усупереч вимог чинного законодавства України, без належним чином оформлених правовстановлюючих документів, орендна плата за використання комунального майна не сплачується.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст. 6 Закону України «Про місцеве самоврядування» первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Як визначено ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. По суті, це вимога власника, який не володіє майном, повернути майно в натурі.

За змістом ст. 387 ЦК України підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача).

Як зазначалось вище, між сторонами був укладений договір оренди комунального майна на підставі якого позивач передав згідно акту прийому-передачі визначене договором комунальне майно, однак рішенням господарського суду Вінницької області від 13.11.2013 року у справі № 902/1064/13 встановлено, що укладений між сторонами 02.07.2012 року договір оренди комунального майна з правом подальшого викупу є нікчемним, тобто недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішеннями третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

З огляду на це відповідач усупереч вимог чинного законодавства України без належним чином оформлених правовстановлюючих документів використовує підвальне приміщення, загальною площею 201,0 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

З урахуванням вище викладеного, в його сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Судові витрат відповідно до ст.49 ГПК України покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 49, 82, 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_1 звільнити приміщення за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 201,0 м2 шляхом виселення.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_1 в дохід Державного бюджету 1218,00 грн. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити позивачу та відповідачу рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 19 березня 2015 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (22700, Вінницька обл., м. Іллінці, вул. Леніна, 18)

3 - відповідачу АДРЕСА_1