ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року Справа № 922/4604/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М. - головуючого,
Коваленка В.М. (доповідач у справі),
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргуЗахідної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
на ухвалувід 21.01.2015 Харківського апеляційного господарського суду
у справі№ 922/4604/14 господарського суду Харківської області
за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛТОРГ 2013", м. Харків
пробанкрутство
ліквідаторарбітражний керуючий Семибратський Михайло Олексійович

представники сторін в судове засідання не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.10.2014 у справі № 922/4604/14 прийнято до розгляду заяву про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛТОРГ 2013" (далі - ТОВ "ВЕЛТОРГ 2013", Боржник) за заявою останнього в порядку норм ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції після набрання чинності з 19.01.2013 внесених змін) (далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.10.2014 порушено провадження у справі про банкрутство Боржника, введений мораторій на задоволення вимог кредиторів, а справу призначено до розгляду в судовому засіданні тощо.

Постановою господарського суду Харківської області від 19.11.2014 (суддя -Дзюба О.А.) ТОВ "ВЕЛТОРГ 2013" було визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором Боржника призначено голову ліквідаційної комісії Семибратського Михайла Олексійовича.

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - Інспекція) звернулася до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову господарського суду Харківської області від 19.11.2014 та направити справу на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.01.2015 (головуючий суддя - Здоровко Л.М., судді: Гетьман Р.А., Лакіза В.В.) апеляційне провадження за апеляційною скаргою Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову господарського суду Харківської області від 19.11.2014 у справі № 922/4604/14 припинено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції, Інспекція звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 21.01.2015, прийняти нове рішення, справу передати до Харківського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного розгляду.

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції ст.55 Конституції України, норм матеріального права, зокрема ст.60 Господарського кодексу України, ст.78 Податкового кодексу України, ст.ст. 23, 25, 95 Закону про банкрутство, а також норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, припиняючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою Інспекції, апеляційний суд вказав, що скаржник не набув статусу учасника провадження у справі банкрутство ТОВ "ВЕЛТОРГ 2013", права Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області оскаржуваною постановою не порушені, питання про її права і обов'язки судом першої інстанції не вирішувались, тому Інспекція не має права на оскарження постанови від 19.11.2014 про визнання ТОВ "ВЕЛТОРГ 2013" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Заперечуючи такі висновки суду, заявник касаційної скарги вказав, що судом було порушено визначене ст. 55 Конституції України право на судовий захист та, зокрема, на апеляційне оскарження. Крім того, Інспекція зазначила, що при зверненні до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство Боржником не було дотримано порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства, зокрема, щодо повідомлення податкового органу про прийняте рішення щодо ліквідації ТОВ "Велторг 2013". На думку скаржника, у зв'язку з невиконанням ліквідатором своїх обов'язків, податковий орган позбавлений можливості провести позапланову виїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Однак, суд касаційної інстанції не погоджується із наведеними запереченнями, оскільки вони викладені без врахування встановлених апеляційним судом обставин справи та з невірним застосуванням норм законодавства.

Так, ст. 91 ГПК України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього кодексу.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Між тим, згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство.

Враховуючи те, що у справах про банкрутство, окрім судових рішень у формі ухвал, в одному випадку, у разі визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, виноситься постанова, оскарження такої постанови відбувається з урахуванням особливостей, передбачених Законом про банкрутство.

Відтак, в силу особливостей справи про банкрутство (ст. 41 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

У відповідності до ст. 1 Закону про банкрутство учасниками провадження у справі про банкрутство визнано таких осіб: сторони (конкурсні кредитори та боржник), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Крім того, цією ж статтею Закону про банкрутство визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

При цьому, колегія суддів зауважує, що зазначений перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Визначені законом органи справляння податків, зборів (обов'язкових платежів) користуються правами кредиторів щодо неплатоспроможних боржників. Ця норма міститься в ст. 210 Господарського кодексу України. Проте, вказана норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство. Статус кредитора щодо неплатоспроможного боржника набувається, у тому числі і цими органами, через певні процедури, які визначені спеціальною нормою законодавства - Законом про банкрутство.

Однак, інші випадки участі органу доходів і зборів у справі про банкрутство платника податків Законом про банкрутство не передбачені. Таким чином, орган доходів і зборів не віднесений чинним законодавством до інших, окрім кредиторів, учасників справи про банкрутство.

Необхідно зазначити, що особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише після заявлення у встановленому порядку грошових вимог до боржника. Тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Особливості та порядок заявлення кредиторами вимог до боржника, що ліквідується в порядку ст.95 Закону про банкрутство, визначені положеннями ч.3 названої норми, які передбачають, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Отже, у справі про банкрутство боржника, що ліквідується власником (в порядку ст.95 Закону), особа може набути статусу кредитора - сторони у справі про банкрутство, лише після прийняття постанови про визнання банкрутом та у разі звернення із кредиторськими вимогами до боржника.

Проте, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи відсутність доказів звернення Інспекції з грошовими вимогами до Боржника в порядку, встановленому ч. 3 ст. 95 Закону про банкрутство.

Крім того, представник скаржника в засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив відсутність кредиторських вимог податкового органу до Боржника, про наявність у ТОВ "ВЕЛТОРГ 2013" будь-якої податкової заборгованості Інспекція не зазначає і в касаційній скарзі.

Таким чином, обґрунтованим є висновок апеляційного суду, що Західна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області не є учасником справи про банкрутство ТОВ "ВЕЛТОРГ 2013", оскільки не зверталася з грошовими вимогами до Боржника.

До того ж, колегія суддів зауважує, що як встановлено судом апеляційної інстанції, доказів того, що місцевий господарський суд при прийнятті постанови про визнання ТОВ "ВЕЛТОРГ 2013" банкрутом вирішив питання про права та обов'язки Інспекції, останньою не надано.

Апеляційним судом також встановлено і відсутність порушення прав податкового органу на здійснення податкової перевірки Боржника - платника податків.

Так, як підтверджується матеріалами справи, 14.07.2014 ліквідатором Боржника до Інспекції було подано письмове повідомлення про прийняте рішення зборами учасників про ліквідацію ТОВ "ВЕЛТОРГ 2013" та заяву про припинення платника податків за формою №8-ОПП (а.с.74-75).

Крім того, у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації "Бюлетень державної реєстрації" №289 (19) від 17.07.2014 опубліковано оголошення про ліквідацію ТОВ "Велторг 2013" (а.с.59-62). У друкованому виданні "Голос України" №137 (5887) від 22.07.2014 також було опубліковано оголошення про те, що загальними зборами учасників ТОВ "Велторг 2013" від 09.07.2014 вирішено припинити діяльність Боржника шляхом ліквідації (а.с.79-80).

У зв'язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що Інспекція була обізнана про ліквідацію Боржника та не була позбавлена права вчасно провести перевірку банкрута щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ТОВ "Велторг 2013" податків та зборів (обов'язкових платежів).

Це ж стосується і обґрунтованого висновку апеляційного суду про те, що головою ліквідаційної комісії Боржника було дотримано вимоги Цивільного кодексу України, Закону про банкрутство щодо порядку ліквідації юридичної особи до звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство.

Отже, враховуючи встановлені апеляційним судом обставини та аналіз норм законодавства, касаційна інстанція дійшла висновку, що Інспекція не набула статусу учасника у справі про банкрутство Боржника, оскаржувана нею в апеляційному порядку постанова про визнання ТОВ "ВЕЛТОРГ 2013" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури не стосується її прав та обов'язків, а тому Інспекція не мала права апеляційного оскарження прийнятої у справі постанови суду першої інстанції відповідно до положень ст.ст. 91, 106 ГПК України.

Доводи Інспекції про те, що місцевий суд у вступній частині постанови від 19.11.2014 та в повідомленні про визнання Боржника банкрутом зазначив іншу назву боржника - ТОВ " ВЕЛТОРГ ГАЗ" були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції та обґрунтовано відхилені як безпідставні, оскільки в резолютивній частині постанови господарського суду Харківської області зазначено вірне найменування та реквізити Боржника - ТОВ "ВЕЛТОРГ 2013". Як правомірно зазначив апеляційний суд, вказана описка не може бути підставою для скасування судового рішення та підлягає виправленню судом першої інстанції.

Решта доводів касаційної скарги Інспекції також не спростовують обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про припинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою скаржника, який не є учасником провадження у справі про банкрутство, з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. У зв'язку з викладеним, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін, як така, що відповідає нормам чинного законодавства.

На підставі наведеного та керуючись нормами ст. ст. 1, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 210 Господарського кодексу України та ст. 41, п. 1 ст. 80, ст.ст. 91, 106, 1115, 1117, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

2. Ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 21.01.2015 у справі № 922/4604/14 залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич

Постанова виготовлена та підписана 18.03.2015