ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015 р. Справа№ 914/445/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз», м. Полтава,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів», м. Дрогобич Львівської області,

про стягнення 69' 446,80 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: Овсепян Т.М.,

від відповідача: не з'явився.

На розгляд господарського суду Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» подано позов до Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення 69' 446,80 грн. Ухвалою суду 11.02.2015 р. провадження у справі порушено, розгляд справи призначено на 23.02.2015 р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

Позивач у судове засідання 17.03.2015 р. з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідачем у порушення умов договору №978/13/мтр купівлі-продажу від 13.11.2013 р. не не поставлено обумовленого договором товару, тому просить стягнути з відповідача суму попередньої 100% оплати в розмірі 41' 260,00 грн. Крім того, відповідачу нараховано 20' 630,00 грн. - штрафу та 7' 556,80 грн. - пені.

Відповідач у судові засідання 23.02.2015 р. та 17.03.2015 р. не з'явився, у відзиві на позов зазначив, що позивач дійсно виконав свій обов'язок з попередньої оплати поставки товару, здійснивши 10.02.2014р. оплату в розмірі 41' 260,00 грн. Однак відповідач заперечує проти стягнення штрафу та пені, оскільки умовами договору № 978/13/мтр не передбачено стягнення штрафу та пені за порушення строків поставки товару. До того ж, на думку відповідача, позивачем неправильно визначено період нарахування пені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

13.11.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Дрогобицький завод автомобільних кранів» (продавець, відповідач у справі) та структурною одиницею НГВУ «Полтаванафтогаз», яка діє від імені ПуАТ «Укрнафта» (покупець, позивач у справі) було укладено договір №978/13/мтр купівлі-продажу.

Відповідно до п.1.1 договору продавець передає, а покупець приймає і оплачує продукцію, іменовану далі як «Товар», а саме: гідроциліндр висування стріли автокрана КТА-32 (нижній) КТА-30.63.900, в кількості 1 шт., ціною за одиницю товару 34' 383,33 грн., в т.ч. ПДВ 6' 876,67 грн., загальною вартістю 41' 260,00 грн.

Згідно п.2.1. договору умови поставки товару: самовивозом зі складу продавця. Термін поставки товару: товар продавець передає на протязі 60-ти календарних днів після отримання від покупця 100% попередньої оплати товару.

Датою поставки товару вважається дата підписання акту прийому-передачі товару , якщо виникла необхідність його складання (за вимогою однієї із сторін), в інших випадках - відмітка про отримання на товаросупровідних документах (п.2.2 договору).

Згідно з п.4.2 договору покупець проводить попередню оплату вартості товару шляхом перерахування коштів на рахунок покупця, згідно з реквізитами, вказаними в договорі.

У разі прострочення поставки товару, поставки неякісного товару покупець має право відмовитися від договору, направивши про це письмове повідомлення продавцеві. В такому випадку продавець зобов'язаний повернути покупцю суму передоплати в 3-денний термін з моменту отримання цього повідомлення. За прострочення повернення передоплати продавець зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 1% від суми передоплати за кожен день прострочення. Окрім цього в разі відмови від повернення передоплати продавець зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 50% від сплаченої покупцем передоплати (п.6.6 договору).

Позивачем перераховано відповідачу 41' 260,00 грн. - 100% суми попередньої оплати товару, що підтверджується платіжним дорученням №787 від 10.02.2014 р.

Листом №12-2508 від 22.05.2014 р. позивач звернувся до відповідача з проханням надати вмотивовану відповідь про причини затримки поставки обумовленого товару та терміни виконання умов укладеного сторонами договору.

Листом №08-4049 від 05.08.2014 р. позивач повідомив відповідача про відмову від договору та вимагав повернути суму попередньої оплати товару у триденний термін з моменту отримання повідомлення (копія фіскального чеку від 05.08.2014 р. та рекомендованого повідомлення про вручення знаходяться у матеріалах справи).

Як убачається з копії повідомлення про вручення рекомендованого повідомлення, зазначений лис-вимога отриманий відповідачем 12.08.2014 р.

Докази повернення відповідачем суми попередньої оплати товару в матеріалах справи відсутні.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами виникли взаємні права та обов'язки на підставі укладених договорів купівлі-продажу та відступлення права вимоги.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. Частиною 2 даної статті встановлено, що при зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (ч. 3 ст. 538 ЦК України).

Верховний Суд України у постанові від 19.08.2014 р. у справі №3-35 гс 14 відзначає, що це правило має загальний характер та розповсюджується на будь-які зустрічні зобов'язання.

Частина 2 ст. 538 ЦК України передбачає, що сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. Проте, відповідачем не було повідомлено жодним чином про неможливість поставки обумовленого товару.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.2 ст.693 ЦК України).

Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором та здійснив попередню оплату товару, натомість відповідач не поставив обумовленого товару. Тому вимога про повернення суми попередньої оплати є законною.

У разі прострочення поставки товару, поставки неякісного товару покупець має право відмовитись від договору, направивши про це письмове повідомлення продавцеві. В такому випадку продавець зобов'язаний повернути покупцю суму передоплати в 3-денний термін з моменту отримання цього повідомлення. За прострочення повернення передоплати продавець зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 1% від суми передоплати за кожен день прострочення. Окрім цього, в разі відмови від повернення передоплати продавець зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 50% від сплаченої покупцем передоплати (п.6.6 договору).

На підставі п.6.6 договору позивач просить стягнути з відповідача 20' 630,00 грн. - штрафу та 7' 556,80 грн. - пені за період з 12.04.2014р. по 19.01.2015р. Суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо стягнення штрафу та пені як безпідставних, оскільки таку відповідальність за порушення договірних відносин сторони чітко передбачили п.6.6 договору №978/13/мтр. Відповідачем не виконано свого обов'язку щодо повернення суми передоплати у встановлений 3-денний строк. Тому вимога позивача про стягнення штрафу та пені є правомірною. Проте, суд звертає увагу позивача, що ним неправильно визначено період нарахування пені, зокрема, дату виникнення права на нарахування пені за неповернення передоплати, адже вона (дата) настає через 3 дні після отримання повідомлення про відмову від договору та повернення передоплати. Оскільки повідомлення отримано відповідачем 12.08.2014р., то пеня за неповернення попередньої оплати нараховується з 16.08.2014р. Здійснивши перерахунок, суд встановив, що до стягнення з відповідача підлягає 4' 667,47 грн. пені та 20' 630,00 грн. штрафу.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У силу вимог ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник з його неправомірних дій.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 509, 526, 530, 538, 610, 655, 693 Цивільного кодексу України, ст. 218, 230, 232 Господарського кодексу України та ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 11128 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Гайдамацька, буд. 22, ідентифікаційний ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провул. Несторівський, буд. 3-5, ідентифікаційний ) в особі нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» (36020, м. Полтава, вул. Монастирська, буд. 12, ідентифікаційний ) 41' 260,00 грн. - попередньої оплати товару, 4' 667,47 грн. - пені, 20' 630,00 грн. - штрафу та 1' 827,00 грн. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

У судовому засіданні 17.03.2015р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 19.03.2015р.

Суддя Яворський Б.І.