номер провадження справи 8/36/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 Справа № 908/939/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рона інжиніринг» (03028, м.Київ, пр. Науки, 30)

до відповідача Комунального підприємства «Красноармійськводоканал» (85300, Донецька область, м.Красноармійськ, вул. Шевченка, 90)

про стягнення 28301 грн. 60 коп. основного боргу за договором № 88 від 02.10.2014 р., 1650 грн. 02 коп. пені, 849 грн. 05 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 176 грн. 79 коп. річних процентів

Суддя Попова І.А.

Представники:

від позивача: Целуйко С.В., дов. № 2 від 13.03.2015 р.

від відповідача: не з'явився

Розпорядженням голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області здійснюється господарським судом Запорізької області.

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 28301 грн. 60 коп. основного боргу за договором № 88 від 02.10.2014 р., 1650 грн. 02 коп. пені, 849 грн. 05 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 176 грн. 79 коп. річних процентів

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.02.2015 р. прийнято позову заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 908/393/15-з, судове засідання призначене на 18.03.2015 р.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 18.03.2015р.

Позивач підтримує вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, відповідно до ст.ст. 525, 526, 625, 853, 854 ЦК України. В обґрунтування вимог вказує, що на виконання договору № 88, укладеного з відповідачем 02.10.2014 р., виконав для останнього роботи на загальну суму 38301 грн. 60 коп., про що сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідку форми КБ-3 за жовтень 2014 р. Відповідач зобов'язання щодо оплати прийнятих робіт виконав частково в розмірі 10000 грн., внаслідок чого за ним склалася заборгованість в розмірі 28301 грн. 60 коп. В судовому засіданні 18.03.2015 р. позивач заявив, що із заявленої до стягнення суми основного боргу відповідачем сплачено 3000 грн. Позивач просить стягнути з КП «Красноармійськводоканал» 25301 грн. 60 коп. основного боргу. Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України до стягнення заявлено 176 грн. 79 коп. річних процентів, нарахованих за період з 16.11.2014 р. по 30.01.2015 р. та 849 грн. 05 коп. втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з листопада 2014 р. по грудень 2014 р. Також, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у відповідності до п. 7.4 договору до стягнення заявлено пеню в розмірі 1650 грн. 02 коп., нараховану за період з 16.11.2014 р. по 30.01.2015 р.

Відповідач свого представника в судове засіданні не направив, клопотав про розгляд справи за його відсутності. У відзиві на позов, який надійшов до господарського суду електронною поштою, заявлені позовні вимоги визнав в частині основного боргу в розмірі 25301 грн. 60 коп. Щодо вимог про стягнення пені, втрат від інфляції грошових коштів та річних процентів заперечив. В обґрунтування заперечень вказує на наявність форс-мажорних обставин, які підтверджуються висновком Донецької торгово-промислової палати та сертифікатом Торгово-промислової плати України.

Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 18.03.2015 року за відсутності представника відповідача.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали, суд встановив, що 02.10.2014 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Рона інжиніринг» (позивач по даній справі, виконавець) та Комунальним підприємством «Красноармійськводоканал» (замовник, відповідач по справі) укладено договір № 88, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати послуги: гідродинамічне очищення каналізаційного колектора по вул. Примакова, м. Красноармійськ Донецької області.

Порядок розрахунків узгоджено розділом 3 договору, пунктами 3.1, 3.2 якого передбачено, що за надання послуг згідно п. 1.1 договору замовник сплачує виконавцю суму, яка буде обумовлена Актом здачі-прийняття наданих послуг, оплата здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту підписання обома сторонами акту здачі-прийняття наданих послуг у безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Сторони погодилися, що кінцевий термін оплати замовником прийнятих послуг з урахуванням п. 3.2 здійснюється не пізніше 15 листопада 2014 р.

Як свідчать вивчені матеріали, на виконання умов договору № 88 позивачем виконано підрядні роботи з гідроочищення каналізаційного колектора на загальну суму 38061 грн. 60 коп. Сторонами підписано Акт приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідку КБ-3 за жовтень 2014 р. на суму 38301 грн. 60 коп. від 31.10.2014 р.

Відповідач в порушення умов договору зобов'язання щодо оплати за виконані роботи здійснив частково в розмірі 10000 грн. Листом № 75 від 25.12.2014 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити заборгованість за виконані роботи.

Пунктом першим статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Згідно з вимогами пункту 7 статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду підрядник зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач визнав суму боргу, із заявленої до стягнення суми заборгованості сплатив 3000 грн. після порушення провадження по даній справі, що підтверджується наданими позивачем платіжними документами. Суд вважає за необхідне в частині стягнення з відповідача 3000 грн. основного боргу провадження у справі припинити внаслідок врегулювання спору в добровільному порядку.

Згідно представленого позивачем розрахунку за відповідачем залишилася заборгованість в розмірі 25301 грн. 60 коп.

Оскільки відповідач не надав суду доказів оплати прийнятих робіт в повному обсязі, суму заборгованості визнав, суд вважає, що вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 25301 грн. 60 коп. обґрунтовані, підтверджені доданими розрахунками та матеріалами та підлягають задоволенню.

Вимоги про стягнення пені в розмірі 1650 грн. 02 коп., нарахованої за період з 16.11.2014 р. по 30.01.2015 р., позивач обґрунтовує п.7.4 договору № 88, яким передбачено, що при несвоєчасній оплаті замовником вартості виконаних виконавцем послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день перевищення терміну від вартості неприйнятих послуг.

Відповідач вказує на наявність форс-мажорних обставин, які підтверджуються висновком № 2256/12.12-03 від 20.08.2014 р. Донецької торгово-промислової палати та сертифікатом № 2503/05-4 від 20.08.2014 р. Торгово-промислової палати України, та вважає, що відповідно до п. 8.1 договору має бути звільнений від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов'язань за договором, оскільки вказані затримки з оплати робіт виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Згідно з частиною першою статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з частиною другою статті 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини четвертої статті 219 Господарського кодексу України сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Отже, підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності, на відміну від цивільно-правової, є обставина, яка характеризується одночасно як ознакою надзвичайності, так і ознакою невідворотності.

Розділом 8 договору № 88 сторони узгоджили умови застосування наслідків обставин форс-мажору. Пунктом 8.1 договору передбачено, що сторона звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором, якщо воно виникло внаслідок дії обставин непереборної сили, які виникли незалежно від волі та бажання сторін і які неможливо передбачити та оминути.

Відповідач надав суду висновок Донецької торгово-промислової палати від 20.08.2014 р., яким підтверджено, що невиконання зобов'язань по централізованому водопостачанню та водовідведенню КП «Красноармійськводоканал» пов'язано з проведенням на території Донецької та Луганської областей антитерористичної операції, за наявності фактів збройних сутичок, відсутності можливості вільного та безпечного руху та блокуванню органів влади та збройного захвату території аеропорту. Також відповідачем надано сертифікат № 2503/05-4 від 20.08.2014 р. Торгово-промислової палати України, яким засвідчено настання обставин непереборної сили КП «Красноармійськводоканал» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов'язкових платежів.

Висновок Донецької регіональної Торгово-промислової палати від 20.08.2014 р. та Сертифікат Торгово-промислової палати України від 20.08.2014 р. про настання обставин непереборної сили суд не вважає належними та допустимими доказами форс-мажорних обставин в розумінні ст. 34 ГПК України, оскільки в силу ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. З аналізу вказаної норми законодавства слідує, що торгово-промисловою палатою засвідчується настання форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов'язань саме за конкретним договором. Висновок та сертифікат, надані позивачем, стосуються виконання інших зобов'язань відповідача, а не тих, що досліджувалися в даному судовому розгляді.

За приписами частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини першої статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Частиною шостою статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Суд знаходить представлений розрахунок обґрунтованим, вимоги не суперечними ст. 232 ГК України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки встановлено, що відповідач прострочив оплату виконаних підрядних робіт, вимоги про стягнення 176 грн. 79 коп. річних процентів, нарахованих за період з 16.11.2014 р. по 30.01.2015 р. та 849 грн. 05 коп. втрат від інфляції грошових коштів, нарахованих за період з листопада 2014 р. по грудень 2014 р., суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 625, 837 ЦК України, ст.ст. 193 ГК України керуючись ст. ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В частині вимог про стягнення 3000 грн. основного боргу провадження по справі припинити.

В іншій частині позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Красноармійськводоканал» (85300, Донецька область, м.Красноармійськ, вул. Шевченка, 90, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рона інжиніринг» (03028, м.Київ, пр. Науки, 30, ) 25301 (двадцять п'ять тисяч триста одна) грн. 60 коп. основного боргу, 1650 (одна тисяча шістсот п'ятдесят) грн. 02 коп. пені, 849 (вісімсот сорок дев'ять) грн. 05 коп. втрат від інфляції грошових коштів, 176 (сто сімдесят шість) грн. 79 коп. річних процентів, 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення складено 23 березня 2015 року.

Суддя І.А. Попова