ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" лютого 2015 р. Справа № 911/4813/14

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Остапчука Віктора Володимировича
до Фізичної особи-підприємця Петрусевич Інги Василівни
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаІндивідуальний підприємець Юревич Тетяна Казимирівна
про стягнення 18615,36 грн.
за участю представників:

позивача:Остапчук В.В. - паспорт, Жарик Б.М. - дов. від 12.01.2015р.
відповідача:Петрусевич І.В. - паспорт, Гаврилюк А.С. - дов від 12.01.2015р. № 8
третьої особи:не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Остапчука Віктора Володимировича (далі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Петрусевич Інги Василівни (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - індивідуальний підприємець Юревич Тетяна Казимирівна (далі - третя особа) про стягнення 18615,36 грн., з яких 14803,60 грн. основного боргу, 1778,19 грн. інфляційні втрати, 264,03 грн. 3% річних та 1769,54 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором транспортно-експедиторського обслуговування і перевезення вантажів у міжнародному й регіональному повідомленнях від 31.01.2014р. № 31/01-2014 щодо здійснення повного розрахунку за надані транспортні послуги з перевезення вантажу.

Під час розгляду справи позивач неодноразово зменшував розмір позовних вимог.

Так, згідно заяви про уточнення позовних вимог вх. № 556/15 від 13.01.2015р., позивач керуючись ст. 22 ГПК України зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 14803,60 грн. основного боргу, 733,81 грн. інфляційні втрати, 109,51 грн. 3% річних та 987,98 грн. пені.

Згідно останньої заяви вх. № 4158/15 від 24.02.2015р., позивач керуючись ст. 22 ГПК України збільшив розмір позовних вимог в частині заявлених до стягнення сум інфляційних втрат і 3% річних та просить суд стягнути 1215,47 грн. інфляційних втрат, 143,57 грн. 3% річних.

За таких обставин, з урахуванням вказаних заяв в даному провадженні суд розглядає остаточні вимоги позивача про стягнення з відповідача 14803,60 грн. основного боргу, 1215,47 грн. інфляційних втрат, 143,57 грн. 3% річних та 987,98 грн. пені.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги в редакції останньої заяви та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Представник відповідача, присутній в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав викладених в відзиві на позовну заяву, які зводяться до того, що позивачем неналежно виконано свої зобов'язання щодо надання транспортних послуг з перевезення вантажу відповідно до умов погоджених сторонами, позаяк позивачем доставлено замовнику зіпсований та не у достатній кількості товар. А також, у відповідності до п. 5.1 договору у відповідача не настав обов'язок здійснити розрахунок за надані позивачем послуги з перевезення, позаяк відповідач зобов'язаний оплатити позивачу вартість перевезення з коштів отриманих від замовника, які не отримані відповідачем.

Третя особа, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, на електрону адресу суду надіслала копії документів, які стосуються розгляду справи, які зареєстровані судом за вх. № 4081/15 від 23.02.2015р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування і перевезення вантажів у міжнародному й регіональному повідомленнях від 31.01.2014р. № 31/01-2014 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач - виконавець зобов'язався виконати внутрішнє та/або міжнародне перевезення вантажів автотранспортом, а відповідач - експедитор зобов'язався надавати вантажі та оплачувати вартість їх перевезення (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору найменування, кількість і пакування вантажу, найменування відправника вантажу та вантажоодержувача, пункт навантаження і розвантаження, місце митного оформлення, строк і вартість перевезення, а також інші дані необхідні для здійснення перевезення, вказуються в заявках, що є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 2.1 договору перевезення вантажів здійснюється вантажними автомобілями на підставі заявок, підписаних сторонами договору.

У відповідності до п. 5.2 договору експедитор проводить оплату в розмірі вартості перевезення, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця протягом 7-10 банківських днів з моменту виставлення виконавцем рахунку на оплату.

По закінченні перевезення виконавець оформлює в 2-х екземплярах і направляє експедитору акт зроблених послуг (далі - акт). Експедитор зобов'язаний протягом 2-х календарних днів з моменту одержання акта підписати його і повернути один екземпляр виконавцю (п. 6.1 договору).

Термін дії договору до 31.12.2014р. Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами. Якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення терміну дії договору письмово не заявить про його розірвання, термін дії договору автоматично пролонгується на кожний наступний календарний рік (п. 9.1 договору).

Відповідно до узгодженого транспортного замовлення від 31.01.2014р. № 105, завірена копія якого залучена до матеріалів справи, відповідач доручив позивачу здійснити перевезення апельсин, до 22т + 6С за маршрутом Україна-Білорусь.

Адресою пункту завантаження згідно умов заявки є Україна, торговельний порт Одеса. Дата завантаження - 31.01.2014р.

Адреса пункту розвантаження Республіка Білорусь, м. Мінськ, вул. Монтажников, 2, отримувач ТОВ «Евроторг».

Згідно умов заявки ставка за фрахт складає 1700 дол США по курсу міжбанк на день розвантаження.

На виконання умов договору та транспортного замовлення, позивачем було здійснено перевезення вантажу до місця призначення і видано його отримувачу, що підтверджується відміткою отримувача у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) № 013186, завірена копія якої залучена до матеріалів справи.

На підтвердження надання транспортних послуг з перевезення вантажу позивач склав акт надання послуг від 09.02.2014р. № 37 на суму 14803,60 грн. та для оплати наданих транспортних послуг з переведення вантажу позивач виставив відповідачу рахунок від 09.02.2014р. № 37 на суму 14803,60 грн. Вказані акт та рахунок буди надіслані на адресу відповідача, що підтверджується фіскальним чеком «Укрпошта» від 27.02.2014р. № 2037. Завірені копії перелічених документів залучені до матеріалів справи.

Згідно положень п. 6.1 договору експедитор зобов'язаний протягом 2-х календарних днів з моменту одержання акту підписати його і повернути один екземпляр виконавцю.

Разом з тим, відповідач акт надання послуг від 09.02.2014р. № 37 на суму 14803,60 грн. не підписав та не повернув позивачу, письмових зауважень до зазначеного акту відповідач позивачу не надав, а також не надав мотивованої письмової відмови від його підписання.

Позивач надіслав відповідачу претензію від 02.06.2014р. № 048/14 про сплату боргу у сумі 14803,60 грн., яку отримав відповідач 04.06.2014р., що підтверджується підписом відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від 05.06.2014р. (код 313), завірена копія якого залучена до матеріалів справи. Вказану претензію відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Позивач вдруге надіслав відповідачу претензію від 10.11.2014р. № 1/14 про сплату боргу у сумі 14803,60 грн. та вдруге надіслав акт виконаних робіт, рахунок, а також копії CMR, транспортного замовлення та договору. Надіслання вказаної кореспонденції підтверджується описом вкладення у цінний лист від 09.10.2014р. та фіскальним чеком «Укрпошта» від 09.10.2014р. № 4409. Відповідач отримав вказану претензію 16.10.2014р. с переліченими документами, що підтверджується підписом відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від 17.10.2014р. (код 534). Завірені копії вищеперелічених документів залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач вказану претензію також залишив без відповіді та задоволення, вдруге надісланий акт надання послуг від 09.02.2014р. № 37 на суму 14803,60 грн. не підписав та не повернув позивачу, письмових зауважень до зазначеного акту відповідач позивачу не надав, а також не надав мотивованої письмової відмови від його підписання.

З огляду на зазначене та враховуючи положення п. 6.1 договору, за яким експедитор зобов'язаний протягом 2-х календарних днів з моменту одержання акту підписати його і повернути один екземпляр виконавцю, суд приходить до висновку, що відповідач прийняв надані позивачем транспортні послуги з перевезення вантажу, зазначені в акті надання послуг від 09.02.2014р. № 37 на суму 14803,60 грн., в обсягах та за цінами, які в ньому вказані.

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо здійснення розрахунку за надані транспортні послуги з перевезення вантажу у сумі 14803,60 грн. не виконав в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч. 1 ст. 316 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору та погодженого замовлення, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо здійснення розрахунку за надані транспортні послуги з перевезення вантажу, у зв'язку з чим за останнім на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 14803,60 грн. Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не надав.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 14803,60 грн. заборгованості за надані транспортні послуги з перевезення вантажу.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо здійснення оплати за перевезення вантажу, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати за період прострочення з 30.10.2014р. по 24.02.2015р. складають 1215,47 грн., 3% річних за період прострочення з 30.10.2014р. по 24.02.2012р. складають 143,57 грн.

Здійснений позивачем розрахунок 3% річних є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно з правильним арифметичним розрахунком, який був зроблений судом, стягненню підлягають інфляційні втрати в розмірі 1213,90 грн.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
30.10.2014 - 24.02.2015 14803.60 1.082 1213.9016017.50
В решті заявлених до стягнення сум інфляційних втрат розмірі 1,57 грн. суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

Також, позивач посилаючись на положення ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання розрахунків з оплати за наданих транспортних послуг з перевезення вантажу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка за його розрахунком за період прострочення складає 987,98 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Судом досліджено положення договору, укладеного між сторонами, та встановлено, що такий вид забезпечення виконання грошового зобов'язання, як сплата неустойки у вигляді пені за час прострочення грошового зобов'язання щодо здійснення розрахунку за надані послуги, сторони договору при його укладанні не встановили і як наслідок положення даного договору його не містять.

Оскільки сторонами договору не встановлений такий вид забезпечення виконання грошового зобов'язання як пеня, то позовні вимоги про стягнення з відповідача за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань 987,98 грн. пені є безпідставні, а тому задоволенню не підлягають.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 14803,60 грн. основного боргу, 1213,90 грн. інфляційних втрат, 143,57 грн. 3 % річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті позовних вимог суд відмовляє з огляду на їх безпідставність та недоведеність.

Щодо заперечень відповідача проти позову з підстав того, що позивачем неналежно виконано свої зобов'язання щодо надання транспортних послуг з перевезення вантажу відповідно до умов погоджених сторонами, позаяк позивачем доставлено зіпсований та не у достатній кількості товар, то вони не приймаються судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляються з огляду на наступне.

Неналежне виконання перевізником - позивачем своїх зобов'язань за договором на транспортно-експедиторське обслуговування і перевезення вантажів у міжнародному й регіональному повідомленнях від 31.01.2014р. № 31/01-2014 щодо надання транспортних послуг з перевезення вантажу не звільняє відповідача від обов'язку здійснити розрахунок за надані позивачем послуги. Відповідач не позбавлений права звернутись з позовом до позивача - перевізника за неналежне виконання останнім своїх зобов'язань щодо надання транспортних послуг з перевезення вантажу відповідно до умов погоджених сторонами, оскільки відповідальність перевізника за збереження вантажу передбачена чинним законодавством України.

Крім того, відповідачем не надано доказів того, що він звертався до позивача у зв'язку з неналежним виконання останнім своїх зобов'язань за договором щодо надання транспортних послуг з перевезення вантажу.

Щодо заперечень відповідача проти позову з підстав того, що у відповідності до п. 5.1 договору у відповідача не настав обов'язок здійснити розрахунок за надані позивачем послуги з перевезення, позаяк відповідач зобов'язаний оплатити позивачу вартість перевезення з коштів отриманих від замовника, які на час розгляду даної справи не отримані відповідачем, то вони також не приймаються судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляються з огляду на наступне

Договір перевезення вантажу може укладатися експедитором як від власного імені, так і від імені клієнта. В останньому випадку повноваження експедитора мають підтверджуватися довіреністю, виданою клієнтом.

З укладеного між сторонами договору на транспортно-експедиторське обслуговування і перевезення вантажів у міжнародному й регіональному повідомленнях від 31.01.2014р. № 31/01-2014 вбачається, що він укладений позивачем, як перевізником та відповідачем, як експедитором від власного імені та обов'язок по оплаті наданих позивачем транспортних послуг з перевезення вантажу за договором покладено на експедитора - відповідача у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно положень ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання не звільняється від відповідальності за його порушення у випадку недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника.

Отже, обов'язок відповідача здійснити розрахунок за надані позивачем послуги не стоїть в залежності від виконання грошових зобов'язань його контрагента - боржника, а тому безпідставними є твердження відповідача про те, що у нього не настав обов'язок здійснити розрахунок за надані позивачем послуги з перевезення, позаяк відповідач зобов'язаний оплатити позивачу вартість перевезення з коштів отриманих від замовника, які на час розгляду даної справи не отримані відповідачем.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Петрусевич Інги Василівни (07101, Київська обл., м. Славутич, Московський квартал, 4, кв. 10, ідентифікаційний номер ) на користь Фізичної особи-підприємця Остапчука Віктора Володимировича (07352, Київська обл., Вишгородський район, с. Гута-Межигірська, вул. Нагірна, 68, ідентифікаційний номер ) 14803 (чотирнадцять тисяч вісімсот три) грн. 60 коп. основного боргу, 1213 (одну тисячу двісті тринадцять) грн. 90 коп. інфляційних втрат, 143 (сто сорок три) грн. 57 коп. 3% річних, 1721 (одну тисячу сімсот двадцять одну) грн. 59 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 11.03.2015р.