РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015Справа №910/14429/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Житлово-будівельного кооперативу «Аеліта»

про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 108 878,75 грн.

Головуючий суддя Нечай О.В.

суддя Бондарчук В.В.

суддя Марченко О.В.

Представники сторін:

від позивача: Кирищук В.П., за довіреністю

від відповідача: Бойков О.С., за довіреністю, Бровчук М.Л., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - позивач) до Житлово-будівельного кооперативу «Аеліта» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 108 878,75 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2014 р. було порушено провадження у справі № 910/14429/14, розгляд справи призначено на 13.08.2014 р.

08.08.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача був поданий відзив на позовну заяву.

11.08.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

13.08.2014 р. судове засідання не відбулось.

Розпорядженням Заступника голови господарського суду міста Києва Ковтуна С.А. від 13.08.2014 р., у зв'язку з перебуванням судді Нечая О.В. у відпустці, справу № 910/14429/14 було передано для розгляду судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.08.2014 р. справу № 910/14429/14 було прийнято до провадження суддею Літвіновою М.Є., розгляд справи призначено на 01.10.2014 р.

Розпорядженням В.о. голови господарського суду міста Києва Ковтуна С.А. від 01.09.2014 р., у зв'язку з поверненням судді Нечая О.В. з відпустки, справу № 910/14429/14 було передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.09.2014 р. справу № 910/14429/14 було прийнято до провадження суддею Нечаєм О.В., розгляд справи призначено на 01.10.2014 р.

01.10.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано письмові пояснення.

У судове засідання 01.10.2014 р. представники сторін з'явились.

У судовому засіданні 01.10.2014 р. судом було оголошено перерву до 22.10.2014 р.

17.10.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано письмові пояснення.

21.10.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові заперечення щодо призначення судової експертизи та письмові пояснення.

У судове засідання 22.10.2014 р. представники сторін з'явились.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.10.2014 р. у даній справі було призначено судову економічну експертизу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.10.2014 р. провадження у справі № 910/14429/14 було зупинено до проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

28.11.2014 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано письмові пояснення.

02.12.2014 р. до господарського суду міста Києва з ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа» надійшли матеріали справи № 910/14429/14 без висновку експерта, у зв'язку з відмовою відповідача оплатити вартість судової експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.12.2014 р. було поновлено провадження у справі № 910/14429/14, розгляд справи призначено на 18.12.2014 р.

У судове засідання 18.12.2014 р. представники сторін з'явились.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.12.2014 р. призначено колегіальний розгляд справи № 910/14429/14.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва Князькова В.В. від 18.12.2014 р. розгляд справи № 910/14429/14 доручено здійснювати колегії суддів у складі: головуючий суддя Нечай О.В., суддя Марченко О.В., суддя Бондарчук В.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2014 р. справа № 910/14429/14 була прийнята до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Нечай О.В., суддя Марченко О.В., суддя Бондарчук В.В., розгляд справи призначено на 28.01.2015 р.

27.01.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано письмові пояснення.

У судове засідання 28.01.2015 р. представник позивача з'явився та подав клопотання про продовження строків розгляду справи.

У судове засідання 28.01.2015 р. представник відповідача з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні 28.01.2015 р. клопотання представника позивача про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

У судовому засіданні 28.01.2015 р. судом, в порядку, передбаченому ст. 77 ГПК України, та в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України, було оголошено перерву до 25.02.2015 р.

18.02.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача були подані письмові пояснення.

У судове засідання 25.02.2015 р. представник позивача з'явився, надав суду свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача у судове засідання 25.02.2015 р. з'явились, надали свої пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечували.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.05.2003 р. між Акціонерною енергопостачальною організацією «Київенерго» (в подальшому перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Київенерго», далі - позивач, енергопостачальна організація) та Житлово-будівельним кооперативом «Аеліта» (далі - відповідач, абонент) було укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 720204 (далі - Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах передбачених Договором.

Згідно з п. 2.2.1 Договору енергопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання -протягом року; в кількостях та обсягах згідно з Додатком № 1 до Договору.

Відповідно до п. 2 Додатку № 4 до Договору абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в РВТ), та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду. Строки сплати за фактично спожиту теплову енергію передбачені п. 3 додатку № 4 (Порядок розрахунків за теплову енергію) - не пізніше 25 числа поточного місяця.

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2003 року (п. 8.1. Договору). За п. 8.4 Договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Доказів припинення Договору в установленому порядку суду не надано.

Позивач зазначає суду про те, що за відповідачем обліковується заборгованість за спожиту ним теплову енергію в розмірі 90 065,03 грн., внаслідок порушення відповідачем строків оплати поставленої позивачем теплової енергії.

Відповідач у своїх запереченнях зазначає суду про те, що позивачем були невірно застосовані тарифи для визначення сум нарахувань за Договором, а також вказує на ту обставину, що з боку відповідача існує переплата в розмірі 30 102,75 грн. за попередні періоди, а тому, на його думку, позовні вимоги є безпідставними.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

В свою чергу, тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов'язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з частинами 1 - 4 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Згідно з п. 1 Додатку № 3 до Договору розрахунки з абонентом за відпущену теплову енергію енергопостачальною організацією проводяться згідно з тарифами, затвердженими Розпорядженням КМДА від 20.06.2002 р. № 1245, за кожну відпущену гігакалорію (1Гкал/грн.) без урахування ПДВ.

Судом встановлено, що після розпорядження № 1245 Київською міською державною адміністрацією було прийнято ще два розпорядження (№ 1575 від 30.10.2006 р. та № 142 від 12.02.2007 р.) до прийняття 30.05.2007 р. розпорядження № 643.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2014 р. (справа № 761/8760/14-а, провадження № 2-а/761/220/2014) було встановлено, що Розпорядження КМДА № 643 від 30 травня 2007 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію» не пройшло необхідну реєстрацію в органах Міністерства юстиції України, а тому суд прийняв рішення про визнання незаконним і не чинним з моменту прийняття Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 643 від 30 травня 2007 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію».

Оскільки скасованим є лише розпорядження № 643, то перерахунок має здійснюватись згідно розпорядження, що діяло до нього, а саме - згідно розпорядження № 1575 в редакції розпорядження № 142 від 12.02.2007 р.

Проте у суду також відсутні підстави для застосування тарифів, визначених Розпорядженням № 1575 в редакції розпорядження № 142 від 12.02.2007 р., з огляду на наступне.

Указом Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 3 жовтня 1992 року N 493/92 (далі - Указ) було установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Згідно з п. 2 Указу державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України.

Відповідно до п. 3 Указу нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Пунктом 1 Положення «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 р. N 731 (далі - Положення), державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб'єктами нормотворення, здійснюється відповідно до Указу Президента України від 3 жовтня 1992 р. "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та цього Положення.

Також у Рішенні Конституційного Суду України від 25.12.2003 р. зазначено, що КМДА є єдиним в організаційному відношенні органом, який виконує функції виконавчого органу Київської міської ради та паралельно функції місцевого органу виконавчої влади. З питань, віднесених до відання місцевого самоврядування, цей орган підзвітний і підконтрольний Київській міській раді, з питань здійснення повноважень у сфері виконавчої влади - Кабінету Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 р. у справі № 21-246а11.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

З огляду на вищенаведене, Розпорядження № 1575 в редакції розпорядження № 142 від 12.02.2007 р. не пройшло реєстрації в органах міністерства юстиції України, таке розпорядження не набрало чинності, а тому не може бути застосовано для спірних правовідносин.

Судом також враховано, що Розпорядження КМДА № 1245 втратило чинність, відповідно до розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 18.04.2008 р. № 578 (зареєстроване в Головному управлінні юстиції у місті Києві 15.05.2008 р. за № 12/778). 14.12.2010 р. Національною комісією регулювання електроенергетики України було прийнято Постанову «Про затвердження тарифів на теплову енергію ПАТ «Київенерго» від 14 грудня 2010 року N 1729, згідно з якою було затверджено Публічному акціонерному товариству "Київенерго" тарифи на теплову енергію для населення - 169,38 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) (якщо будинковий засіб обліку теплової енергії належить балансоутримувачу жилого будинку або відсутній).

Враховуючи вищенаведене, за період з 01.10.2011 р. по 01.06.2014 р. застосуванню підлягає тариф, встановлений Постановою НКРЕ від 14 грудня 2010 року N 1729 «Про затвердження тарифів на теплову енергію ПАТ «Київенерго».

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що позивачем було вірно застосовано тариф на теплопостачання та визначено розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором за період з 01.10.2011 р. по 01.06.2014 р., який складає 90 065,03 грн.

Також суд відхиляє твердження відповідача щодо того, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, зокрема, з тих підстав, що у відповідача, згідно з його твердженнями, за період з 01.05.2008 р. по 30.09.2008 р. існує переплата за Договором в розмірі 30 102,75 грн., оскільки вказаний період не стосується предмету спору.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 4 564,16 грн., 3% річних в розмірі 5 345,73 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4 783,55 грн.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 3.5 Додатку № 4 до Договору у випадку несплати теплової енергії до кінця розрахункового періоду, енергопостачальна організація нараховує абоненту пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5% за кожний день прострочення платежу по день фактичної сплати, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Судом здійснено перерахунок заявленого до стягнення з відповідача розміру пені та встановлено, що позивачем було вірно розраховано розмір пені, з урахуванням положень Договору та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 4 564,16 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення з відповідача розмірів 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що позивачем було допущено помилку при їх розрахунку.

З огляду на вищенаведене, здійснивши власний розрахунок, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 5 136,64 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4 783,55 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 - 85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Аеліта» (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполева, будинок 5; ідентифікаційний код: 23697179) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код: 00131305) заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 90 065 (дев'яносто тисяч шістдесят п'ять) грн. 03 коп., пеню в розмірі 4 564 (чотири тисячі п'ятсот шістдесят чотири) грн. 16 коп., 3% річних в розмірі 5 136 (п'ять тисяч сто тридцять шість) грн. 64 коп. та інфляційні втрати в розмірі 4 783 (чотири тисячі сімсот вісімдесят три) грн. 55 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Аеліта» (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполева, будинок 5; ідентифікаційний код: 23697179) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код: 00131305) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 090 (дві тисячі дев'яносто) грн. 99 коп.

Повне рішення складено 02.03.2015 р.

Головуючий суддя О.В. Нечай

Суддя В.В. Бондарчук

Суддя О.В. Марченко