ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" березня 2015 р. Справа № 916/2530/14

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

Про захист авторських прав та стягнення

Головуючий суддя Рога Н.В.

Суддя Оборотова О.Ю.

Суддя Желєзна С.П.

Представники:

Від позивача: Роман В.С. - згідно довіреності від 12.02.2014р.

Від відповідача: ОСОБА_4- згідно договору про надання правової допомоги від 29.07.2014р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Роман В.С. - згідно довіреності від 12.02.2014р.

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Маша і Мєдвєдь", звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист авторських прав та стягнення суми компенсації у розмірі 73 080 грн.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 09.12.2014р., з метою повного та всебічного розгляду справи, у справі було призначено судову експертизу об'єкта інтелектуальної власності з метою встановлення: чи містить в собі зображення, розміщене на товарі (блокнот 75 л, „Маша" 8х8 см) ознаки об'єкта авторського права, що належить ТОВ "Маша і Мєдвєдь"? - чи містить зображення, розміщене на товарі (блокнот 75 л, „Маша" 8х8 см) риси складової аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша і Мєдвєдь", персонажу „Маша"? - чи є зображення, розміщене на товарі (блокнот 75 л, „Маша" 8х8 см) складовою аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша і Мєдвєдь", персонажу „Маша"? Зазначеною ухвалою суду витрати по оплаті судової експертизи було покладено на позивача та на відповідача рівними частинами. 26 лютого 2015р. матеріали справи було повернуто судовим експертом до господарського суду Одеської області у зв'язку із неоплатою сторонами у справі виставлених науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності.

За таких обставин, справа розглядається за наявним в ній матеріалами.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

08 червня 2010 р. між ТОВ Студія „Анімаккорд" (первинний власник аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша і Мєдвєдь", а також його частини - персонажу „Маша") та ТОВ "Маша і Мєдвєдь" був укладений Договір №010601-МиМ про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір, відповідно до п.1.1 якого ТОВ "Маша і Мєдвєдь" набуває виключного права на аудіовізуальний твір - серіал "Маша і Мєдвєдь", основні ідентифікаційні характеристики якого передбачені додатками, які є невідємними частинами Договору .

Відповідно до п.2 додатку №1 до Договору №010601-МиМ від 08.06.2010р. одночасно з передачею права на аудіовізуальний твір передаються в повному обсязі виключні права на всі юридично значущі охоронювані елементи аудіовізуального твору, незалежно від того чи поіменовані вказані елементи безпосередньо в таких додатках до договорів.

08 червня 2010р. між ТОВ "Маша і Мєдвєдь" (далі - Ліцензіат) та громадянином ОСОБА_5 (далі - Ліцензіар) було укладено Ліцензійний договір №ЛД-1/2010 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (виключна ліцензія) (далі - Договір), відповідно якого Ліцензіар має виключні права на використання створених одноособовою творчою працею ліцензіара малюнків "Маша" і "Медведь", які використовуються при створенні персонажів аудіовізуального твору - анімаційного серіалу "Маша и Медведь", ці малюнки, а також DVD-диск із записом вказаних малюнків та першої серії анімаційного серіалу "Маша и Медведь" використовуються для ідентифікації предмета договору і є його невід'ємною частиною, а Ліцензіат зацікавлений у використанні зображень даних персонажів (творів) в своїй комерційній діяльності та бажає придбати на умовах Договору виключне право на використання персонажів.

Відповідно до п. 1.1. Договору Ліцензіар надає Ліцензіату на термін дії договору за оплачувану Ліцензіатом винагороду право використання творів у встановлених договором межах, на умовах виключної ліцензії, тобто без збереження за Ліцензіаром права видачі ліцензій на використання творів способами, передбаченими договором, іншим особам.

Згідно п. 2.1. Договору право використання творів способами, передбаченими Договором, надаються Ліцензіаром Ліцензіату на території всіх країн світу, на термін з дати укладення Договору до 30.06.2025р. включно.

Відповідно до п. 2.2. Договору Ліцензіар надає Ліцензіату право використовувати твори як разом, так і окремо способами, встановленими договором.

Умовами договору також передбачено право Ліцензіата видавати субліцензії без попередньої згоди Ліцензіара, реєструвати твори або їх частини, назви та персонажів як торговельні марки (п. 2.5 - 2.7 Договору).

Відповідно до п. 2.10 Договору якщо треті особи порушують виключне право Ліцензіара, а таке порушення буде зачіпати права Ліцензіата, то Ліцензіат та Ліцензіар зобов'язуються разом захищати свої права. Відмова Ліцензіара від захисту своїх прав, як і його бездіяльність не є перешкодою для самостійного вжиття Ліцензіатом доречних заходів захисту його прав в передбаченому законом порядку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що представником ТОВ "Маша і Мєдвєдь" в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює свою підприємницька діяльність ОСОБА_2, було придбано блокнот "Маша", на якому зображений персонаж "Маша", який є самостійною складовою частиною аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь", права на який належать ТОВ "Маша і Мєдвєдь", що підтверджується товарним чеком, з відповідною печаткою на ньому "ФОП ОСОБА_2." та фотокартками названого товару.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником виключних прав в повному обсязі також і на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь", в тому числі і на персонаж „Маша", який в силу ст.9 Закону України „Про авторське право і суміжні права" охороняється як твір. В силу ст.1 зазначеного Закону виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом. Згідно ч.1 ст.15 цього Закону виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів.

Позивач також зазначає, що відповідно до ст. 50 Закону України „Про авторське право і суміжні права" порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав; піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення.

За таких обставин, позивач вважає, що відповідач без належного дозволу здійснював незаконне використання персонажу „Маша", вчинив порушення майнових авторських прав ТОВ "Маша і Мєдвєдь", здійснює незаконне розповсюдження (продаж) контрафактних товарів.

Виходячи з викладеного, з урахуванням ст.52 Закону України „Про авторське право і суміжні права", позивач просить суд стягнути з відповідача суму компенсації у розмірі 73 080 грн. Розмір компенсації позивач розрахував виходячи з ступіні вини відповідача, обсягів порушення, передбачуваного обсягу збитків позивача, кількості потерпілих осіб, намірів відповідача та можливості відновлення попереднього стану та необхідних для цього зусиль. Зокрема, позивач вважає, що відповідач свідомо та умисно ввів контрафактний товар в цивільний обіг; здійснює продаж товару у власному магазині із значним потоком покупців, що свідчить про багаторазовий і значний обсяг порушення відповідачем права позивача; зазначене призвело до передбачуваних позивачем збитків у вигляді неотриманої суми ліцензійного платежу від виробника контрафактного товару; потерпіою сообою у даному випадку є позивач, виключні права якого порушено у значному обсязі; дійсним наміром відповідача було отримати прибуток незаконним шляхом, а саме через багаторазове порушення виключних прав позивача; відновлення попереднього стану до факту порушення прав позивача є неможливим з огляду на наявні факти продажу відповідачем контрафактних товарів.

При цьому, для захисту порушених прав ТОВ "Маша і Мєдвєдь" на території України був виданий наказ №02/02, яким визначено ставки добровільної компенсації за порушення авторського права. Відповідно до даного наказу у випадку порушення авторських прав фізичною особою - підприємцем (юридичною особою) , що здійснює торгівлю в магазинах, встановлюється компенсація: у випадку добровільного врегулювання правопорушення на користь ТОВ "Маша і Мєдвєдь" в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, у випадку відмови добровільної плати компенсації, в результаті чого подано позовну заяву про захист авторських права - у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, що в грошовому еквіваленті становить 73 080 грн. (60 х 1218 грн.).

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач у позовній заяві згадує відразу про чотири різних об'єкти, три з яких є об'єктами авторського права: а) сценарій аудіовізуального твору; б) сам аудіовізуальний твір - мультиплікаційний фільм; в) твори образотворчого мистецтва (малюнки) "Маша" та "Медведь"; г) персонаж "Маша" як образ, наділений, словами позовної заяви, певними рисами власної особистості. Сценарії відносяться до літературних творів і неправомірне використання зображень не може порушувати прав на них.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони виражені, описані, пояснені, проілюстровані у творі.

Отже, на думку відповідача, персонажі, як системи образів, відносяться до змісту твору, а правову охорону здобувають лише конкретні втілення персонажів у формі творів: окремих малюнках, кадрах. Один й той самий персонаж може бути втілений у різних незалежних оригінальних творах без шкоди правам авторів кожного з них.

Відповідач зазначає, що "Маша" та "Медведь" є фольклорними персонажами з народних казок. Відомо багато варіантів їх візуалізації. Наприклад, малюнки до книг "Маша и медведь" видавництва "Детская литература", 1990р., "Маша и Медведь" видавництва "Фолиант Прес", 2003р. тощо. У всіх цих випадках "Маша" виглядає досить типово.

На думку відповідача, треба встановити за допомогою спеціальних знань, чи є нібито контрафактний малюнок персонажу "Маша" оригінальним, тобто, чи створений він незалежною творчою працею іншого автора, або навпаки, є копією твору позивача чи по хідним від нього твором. Адже "факт позадоговірного порушення авторських прав вважа ється встановленим лише у разі доведення автором чи іншім суб'єктом зазначених прав обставин, пов'язаних з копіюванням або запозиченням іншою особою істотних рис твору чи об'єкта суміжного права, що був раніше введений в цивільний оборот" (п. 55 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Крім того, відповідач зазначає, що оскільки сценарії та персонажі об'єктами правопорушень в цій справі бути не можуть, позивач вправі ставити питання лише про порушення прав на сам аудіовізуальний твір - мультиплікаційний фільм, окремі його частини (кадри) або конкретні малюнки (твори образотворчого мистецтва) "Маша" та "Медведь". Саме з ними і належить зіставляти спірні малюнки. При цьому малюнки самих персонажів не тотожні окремим кадрам, оскільки останні містять набагато більше візуальної інформації.

Також відповідач у справі зазначає, що позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист (п. 29 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 р. № 12 " Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Відповідач зазначає, що позивач, з одного боку, посилається на договір № 010601-МиМ від 08.06.2010р., за яким йому передані виключні права на аудіовізуальний твір. За п. 2 Додатку 1 до цього договору до позивача перейшли і права на зображення персонажів. Також відповідач зазначає, що за Договором № ЛД-1/2010 від 08.06.2010р. всі виключні майнові авторські права на малюнки "Маша" та "Медведь" залишаються за їх автором - ОСОБА_5, а позивачу надається лише строкова обмежена ліцензія. Отже, виключні права на малюнки "Маша" та "Медведь", з яких складається аудіовізуальний твір, належать одночасно позивачу та ОСОБА_5

Крім того, відповідач зазначає, що в преамбулі договору № ЛД-1/2010 зазначено, що ОСОБА_5 є єдиним автором малюнків. Але в тих титрах мультфільму, художником по персонажам зазначена М.Нефедова, а художником - постановником І.Трусов. Іншими художниками зазначені Зацепіна та Івашкіна. Сам ОСОБА_5 зазначений лише як автор сценарію, але не як художник.

Згідно ст. 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" за відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Відповідач зазначає, що у справі немає ніяких даних про передання художником по персонажам М. Нефедовою та іншими художниками своїх виключних прав позивачу.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Відповідно до ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 435 Цивільного кодексу України встановлено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Згідно до ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2010р. між ТОВ "Маша і Мєдвєдь" (ліцензіат) та громадянином ОСОБА_5 (далі - Ліцензіар) було укладено ліцензійний договір № ЛД-1/2010 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (виключна ліцензія), відповідно якого Ліцензіар має виключні права на використання створених одноособовою творчою працею Ліцензіара малюнків "Маша" і "Медведь", які використовуються при створенні персонажів аудіовізуального твору - анімаційного серіалу "Маша и Медведь", ці малюнки, а також DVD-диск із записом вказаних малюнків та першої серії анімаційного серіалу "Маша и Медведь" використовуються для ідентифікації предмета Договору і є його невід'ємною частиною, а Ліцензіат зацікавлений у використанні зображень даних персонажів (творів) в своїй комерційній діяльності та бажає придбати на умовах Договору виключне право на використання персонажів.

Відповідно до п. 1.1. Договору Ліцензіар надає Ліцензіату на термін дії Договору за оплачувану Ліцензіатом винагороду право використання творів у встановлених Договором межах, на умовах виключної ліцензії, тобто без збереження за Ліцензіаром права видачі ліцензій на використання творів способами, передбаченими Договором, іншим особам.

Згідно п. 2.1. Договору право використання творів способами, передбаченими Договором, надаються Ліцензіаром Ліцензіату на території всіх країн світу, на термін з дати укладення Договору до 30.06.2025р. включно.

Відповідно до п. 2.2. Договору Ліцензіар надає Ліцензіату право використовувати твори як разом, так і окремо способами, встановленими договором.

Умовами договору також передбачено право Ліцензіата видавати субліцензії без попередньої згоди Ліцензіара, реєструвати твори або їх частини, назви та персонажів як торговельні марки (п. 2.5 - 2.7 Договору).

Відповідно до п. 2.10 Договору якщо треті особи порушують виключне право Ліцензіара, а таке порушення буде зачіпати права Ліцензіата, то Ліцензіат та Ліцензіар зобов'язуються разом захищати свої права. Відмова Ліцензіара від захисту своїх прав, як і його бездіяльність не є перешкодою для самостійного вжиття Ліцензіатом доречних заходів захисту його прав в передбаченому законом порядку.

Згідно до п. 29 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 1) позивач, зокрема, повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем; 2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ТОВ "Маша і Мєдвєдь" в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює свою підприємницька діяльність ОСОБА_2, було придбано блокнот "Маша", на якому зображений персонажу "Маша", який є самостійною складовою частиною аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь", права на який належать ТОВ "Маша і Мєдвєдь", що підтверджується товарним чеком, з відповідною печаткою на ньому "ФОП ОСОБА_2." та фотокартками названого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема, подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторські та суміжні права", при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Пунктом 51.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" встановлено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених ст.3 Цивільного кодексу України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно - або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

При цьому, компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації (п. 51.2. Постанови).

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Стаття 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права», встановлює, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори. Статтею 9 Закону передбачено, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Судом встановлено, що персонаж аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша и Мєдвєдь» - «Маша» є частиною вказаного аудіовізуального твору, яка може використовуватися самостійно, а тому розглядається судом як твір.

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ст. 440 ЦК України та ч.3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Частиною другою ст. 32 Закону передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених ст. ст. 21 - 25 цього Закону.

В п. 26 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» ( із змінами і доповненнями) , також зазначено, що використання творів та/або об'єктів суміжних прав, - якщо інше не встановлено законом, - допускається лише на підставі передбаченого ст.1107 Цивільного кодексу України договору щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності. При цьому господарським судам слід мати на увазі таке: майнові права, не зазначені в договорі як передані чи дозволені до використання, вважаються непереданими та недозволеними; предметом договору не можуть бути права на використання творів, які не були чинними; невиключні права, одержані за ліцензійним договором, можуть у подальшому передаватися іншим особам, якщо це прямо передбачено у первісному договорі; якщо в ліцензійному договорі на видання, опублікування чи інше відтворення твору або об'єкта суміжних прав винагорода визначається у вигляді фіксованої суми, то в договорі має бути зазначено як його істотну умову максимальний тираж твору або об'єкта суміжних прав. Примірники творів або об'єктів суміжних прав, відтворені понад установлений тираж, є контрафактними. Будь-які пробні чи технологічні тиражі повинні входити до встановленого договором розміру тиражу.

Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про наявність у нього правових підстав для використання аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша и Мєдвєдь», або його частини.

Звертаючись до суду позовом по відновлення порушених авторських прав шляхом стягнення з відповідача компенсації, позивач вказує, що відповідач здійснював реалізацію товару, який має статус контрафактного, так як має в своїй структурі належні виключно позивачу об'єкти авторського права. Позивач також вказує, що факт розповсюдження (реалізація, продаж) відповідачем контрафактної продукції є порушенням прав позивача в рамках п. б. ч. 1 ст. 50 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», згідно якого піратство у сфері авторського права і або суміжних прав це - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів.

Визначаючи розмір компенсації, яка, на думку позивача, має бути стягнута з відповідача в сумі 73 080 грн., позивач вказує, що робить це з метою недопущення повторного та рецидивного розповсюдження (реалізації, продажу) контрафактного товару на майбутнє та для досягнення присічного характеру дії суми компенсації, яка була б значною для відповідача. Інших обґрунтувань та доказів, які б свідчили про справедливість, добросовісність та розумність визначення такого розміру компенсації позивач суду не надав.

За приписом ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Судом встановлено, що позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "Маша и Мєдвєдь". В ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що особа, яка має авторське право, для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права, який складається з таких елементів: латинська літера «С» обведена колом; ім'я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору. Звертаючись з позовом, позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про сповіщення ним про його авторські права з метою запобігання їх порушенню; наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей про те, що позивач замовляв виготовлення товару - „блокнот 75 л, „Маша" 8х8 см" , з розміщенням на ньому персонажу «Маша» з метою подальшої реалізації; наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей про те, що позивач здійснював оптовий продаж товару - „блокнот 75 л, „Маша" 8х8 см" з розміщеним на ньому персонажу «Маша»; позивач не надав суду доказів, які б свідчили про передбачуваний розмір збитків потерпілої особи (позивача) або розмір доходу відповідача, отриманого внаслідок реалізації товару - „блокнот 75 л, „Маша" 8х8 см", на якому зображений персонаж «Маша» із кадрів серій мультиплікаційного серіалу «Маша и Мєдвєдь».

Натомість, як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, відповідачем було реалізовано одну одиницю товару - „блокнот 75 л, „Маша" 8х8 см", на якому зображений персонаж «Маша», вартість цього товару 5грн. за одиницю. Судом враховано, що відповідачем здійснювалася реалізація саме товару - „блокнот 75 л, „Маша" 8х8 см", на якому було зображено персонаж «Маша».

Суд вважає, що розмір доходу відповідача від реалізації зазначеного товару в будь-якому випадку, менший за 5 грн., оскільки в ціну 5 грн. за одну одиницю товару, як мінімум, включені витрати безпосередньо пов'язані з виробництвом цієї продукції, зумовлені технологією та організацією виробництва (прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати), можливі наднормативні витрати та інші операційні витрати (адміністративні витрати, витрати на збут та інші).

Крім того, позивач не надав суду доказів, які б свідчили про кількість потерпілих осіб внаслідок реалізації товару - „блокнот 75 л, „Маша" 8х8 см", на якому було зображено персонаж «Маша».

Слід також зауважити, що позивач не надав суду доказів наявності раніше вчинених відповідачем порушень виключного права позивача на аудіовізуальний твір «Маша и Мєдвєдь», доказів або пояснень щодо можливостей відновлення попереднього стану, який існував до реалізації відповідачем товару - „блокнот 75 л, „Маша" 8х8 см", на якому було зображено персонаж «Маша» та переліку необхідних для цього зусиль.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 23.12.2014р. по справі №910/10421/14.

Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази в сукупності, зокрема, й малозначимість порушення, вчиненого відповідачем, розмір отриманого доходу, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача компенсації в сумі 73 080 грн. за порушення відповідачем авторських прав позивача шляхом реалізації товару - „блокнот 75 л, „Маша" 8х8 см" по ціні 5 грн., не може відповідати критеріям справедливості, добросовісності та розумності.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 20 березня 2015р.

Головуючий Суддя Н.В. Рога

Суддя О.Ю.Оборотова

Суддя С.П. Желєзна