ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Справа № 912/2261/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Куровського С.В. - доповідача,
за участю представників:

Голови Ради трудового колективу ДП "Трест "Олександріярозрізобуд" Григораша В.Г. - Топорова А.О. (дов. від 06.02.2015),

ліквідатора ДП "Трест "Олександріярозрізобуд" Усачова О.М.,

кредитора ОСОБА_8 - ОСОБА_9 (дов. віді 19.12.2014),

Генеральної прокуратури України - Томчук М.О. (посв. № 000606),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Голови Ради трудового колективу Державного підприємства "Трест

"Олександріярозрізобуд" Григораша Володимира Герасимовича

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від 01.10.2014

та постанову господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2014

у справі № 912/2261/14 господарського суду Кіровоградської області

за заявою Голови ліквідаційної комісії Державного підприємства "Трест

"Олександріярозрізобуд"

до Державного підприємства "Трест "Олександріярозрізобуд"

про визнання банкрутом,

встановив:

Постановою господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2014 (суддя Коваленко Н.М.) Державне підприємство "Трест "Олександріярозрізобуд" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Усачова О.М., якого зобов'язано вчинити певні дії.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 (колегія суддів у складі Кузнецов В.О. - головуючий, Павловський П.П., Науменко І.М.) постанову господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2014 залишено без змін.

В касаційній скарзі Голова Ради трудового колективу Державного підприємства "Трест "Олександріярозрізобуд" Григораш В.Г. просить скасувати вищевказані постанови судів апеляційної інстанції від 01.10.2014 та першої інстанції від 12.08.2014 та припинити провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Трест "Олександріярозрізобуд". В обґрунтування посилається на порушення вимог ст. 95, 96 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 105, 110, 111 ЦК України, ст. 205, 209 ГК України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку оскаржувані судові рішення на підставі встановлених фактичних обставин справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до частини 1 ст. 95 Закону, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Такий порядок передбачений нормами ч. 3 ст. 110, ст. 111 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також нормами ст. 60 Господарського кодексу України (далі - ГК України), норми яких містять загальні положення про ліквідацію юридичної особи (суб'єкта господарювання).

Особлива процедура, що передбачена ст. 95 Закону (банкрутство боржника, що ліквідується власником), випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами.

У зв'язку з цим необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст. 95 Закону про банкрутство є дотримання вимог цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

Такі передумови полягають у наступному:

Прийняття рішення власником майна (або органом, уповноваженим управляти майном) боржника про звернення боржника до господарського суду із заявою. Проведення аналізу активів боржника у вигляді проведення інвентаризації наявного майна (у тому числі переданого у заставу майна), його належної оцінки та оцінки грошових коштів на рахунках боржника. Аналіз пасивів боржника шляхом публікації оголошення згідно з вимогами ч.ч. 2, 5 ст. 105 ЦК України, а також повідомлення явних кредиторів персонально у письмовій формі про ліквідацію юридичної особи боржника (ч. 3 ст. 60 ГК України) з метою виявлення кредиторів та встановлення повного обсягу кредиторської заборгованості, у тому числі по податках, зборах (обов'язкових платежах). Проведення аналізу активів та пасивів боржника є підставою складення проміжного ліквідаційного балансу, який додається до заяви боржника відповідно до п. 3 ст. 11 Закону про банкрутство. Повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства - ч. 7 ст. 111 ЦК України та ч. 3 ст. 60 ГК України.

Дотримання визначених вимог та сукупність вказаних дій із доданням доказів їх проведення є підставою для звернення ліквідатора (ліквідаційної комісії) із заявою про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 95 Закону, а докази на підтвердження всіх цих передумов для порушення провадження в порядку цієї статті подаються саме на момент звернення боржника із відповідною заявою.

При цьому, при проведенні досудової процедури ліквідації суб'єкта господарювання та подальшого ініціювання щодо нього справи про банкрутство за особливостями, передбаченими нормами ст. 95 Закону, однією із вимог є повідомлення податкового органу, як відомого кредитора, про рішення власника боржника про ліквідацію останнього. Виходячи ж з приписів ст.ст. 105, 110, 111 ЦК України однією із умов щодо повідомлення податкового органу про ліквідацію юридичної особи є здійснення персонального письмового повідомлення цього органу про припинення діяльності та ліквідацію вказаної юридичної особи, а також дотримання двомісячного терміну з дня опублікування рішення щодо припинення юридичної особи та повідомлення податкового органу щодо рішення про ліквідацію цієї особи, протягом якого кредитори можуть заявити свої вимоги до цієї юридичної особи.

Ухвалюючи рішення про визнання боржника банкрутом в порядку норм ст. 95 Закону, місцевий суд виходив з того, що ліквідаційною комісією ДП "Трест "Олександріярозрізобуд" дотримано порядок проведення досудової процедури ліквідації, встановленої Цивільним та Господарським кодексами України та правомірно подано заяву до суду в порядку ст. 95 Закону та ч. 3 ст. 110 ЦК України у зв'язку з чим господарський суд дійшов висновку про доцільність визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Апеляційний господарський суд з висновками місцевого господарського суду погодився та залишив без змін постанову про визнання боржника банкрутом.

Колегія суддів не може погодитися з даним твердженням судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Як вже було зазначено вище, підставою для звернення до суду із заявою про порушення справи про банкрутство за ст. 95 Закону було стало певне обґрунтування про недостатність вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, для задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи, головою ліквідаційної комісії до поданої 14.07.2014 заяви про порушення справи про банкрутство не було додано бухгалтерського балансу на останню звітну дату - 30.04.2014, який 12.06.2014 затверджено органом управління боржника - Міністерством вугільної промисловості України. З даного проміжного балансу вбачається, що ДП має кредиторську заборгованість, яка визнається боржником в повному обсязі в розмірі 1409724,30 грн., а також заборгованість з виплати заробітної плати, в т.ч. звільненим працівникам, в сумі 6728043,1 грн., заборгованість підзвітними особами (авансові звіти) в сумі 1910031,56 грн., заборгованість з відшкодування лікарняних листів у сумі 1482,35 грн., заборгованість з відшкодування моральної шкоди в сумі 7215,57 грн., заборгованість з виплати аліментів у сумі 53128,19 грн. Судами встановлено, що станом на 12.082014 головою ліквідаційної комісії боржника відбулося погашення заборгованості із заробітної плати та по ЄСВ.

При цьому, господарські суди лише констатували подання ліквідаційного балансу від 30.04.2014 (з даними за 1-й місяць 2-го кварталу), в той час як заява про порушення справи про банкрутство була подана за підсумками 2-го кварталу 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що з оцінки майна підприємства станом на 20.06.2014 (тобто після складання проміжного ліквідаційного балансу підприємства на дату 30.04.2014) вбачається, що загальна вартість майна, яке перебуває на балансі підприємства становить 25443642,00 грн., що значно перевищує розмір пасиву боржника. При цьому, ця вартість майна не була відображена і проміжному ліквідаційному балансі, складеному до проведення оцінки майна в порушення вимог ст. 111 ЦК України та ч. 3 ст.60 ГК України, в яких закріплено про те, що проведення аналізу активів та пасивів боржника є підставою складання проміжного ліквідаційного балансу на останню звітну дату, який додається до заяви боржника відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону.

В оскаржуваних судових рішеннях суди послалися на те, що сформований статутний капітал підприємства становить 1011324,00 грн., а інше майно було передано уповноваженим органом управління на баланс підприємства, в порушення вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, врахувавши лише письмове пояснення самого боржника від 29.07.2014, в той час як відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону до заяви боржника додаються також установчі документи боржника - юридичної особи; довідка органів приватизації (органів, уповноважених управляти об'єктами державної власності) стосовно наявності або відсутності на балансі підприємства, щодо якого порушено справу про банкрутство, державного майна, що в процесі приватизації (корпоратизації) не увійшло до його статутного капіталу.

Тобто, належних доказів розмежування у структурі майна підприємства, яке увійшло до статутного капіталу та майна, яке лише було передано уповноваженими органами на баланс підприємства, з зазначенням його вартості, а саме відповідних документів, виданих органами приватизації або органом, уповноваженим управляти об'єктами державної власності матеріали справи не містять.

Вищенаведене свідчить, що висновки судів про недостатність майна боржника задовольнити вимоги його кредиторів та наявність підстав для порушення справи про банкрутство та визнання боржника банкрутом є безпідставними та суперечать ст. 95 Закону, оскільки складання проміжного ліквідаційного балансу можливе лише після проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що ліквідується.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що заява про припинення платника податків за формою № 8-ОПП до Олександрійської ОДПІ, в якій платних податків перебуває на обліку, ліквідаційною комісією була направлена лише 27.03.2014, тобто після спливу двохмісячного терміну з дня опублікування рішення про припинення юридичної особи. До того ж, при зверненні до місцевого господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство боржника головою ліквідаційної комісії до заяви не було додано доказів направлення боржником заяви по формі № 8-ОПП. Ці докази витребовувалися ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2014, якою заяву про порушення справи про банкрутство було прийнято до розгляду. Однак, вказані докази мають бути додані до заяви про порушення справи про банкрутство.

Вищенаведене свідчить про порушення вимог Закону про банкрутство, що суттєво вплинуло на здійснення та забезпечення порядку формування пасиву боржника під час проведення процедури добровільної ліквідації юридичної особи, оскільки відсутність даних та не підтвердженння належними доказами згаданих вище передумов для порушення справи про банкрутство в порядку норм ст. 95 Закону, є обов'язковими умовами та складовими предмету спору у справі про банкрутство в порядку означеної статті.

У зв'язку із зазначеним, висновок суду першої інстанції про порушення справи про банкрутство та визнання ДП "Трест "Олександріярозрізобуд" банкрутом в порядку ст. 95 Закону є таким, що зроблений за відсутності обов'язкових передумав та факту неоплатності боржника, за наявності яких відповідно до вимог законодавства порушується та здійснюється провадження у справі про банкрутство в порядку ст. 95 Закону

Відповідно до вимог ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Однак, всупереч вимог чинного законодавства, господарський суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в апеляційному порядку та залишаючи постанову господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2014 без змін, на вищезазначені помилки суду першої інстанції уваги не звернув, не дав належної правової оцінки правомірності порушення справи про банкрутство ДП "Трест "Олександріярозрізобуд" та визнання боржника банкрутом. При цьому, твердження в оскаржуваній постанові апеляційного суду про те, що зменшення кредиторської заборгованості боржника (по сплаті заробітної плати, податків, зборів та інших обов'язкових платежів) на дату винесення постанови про визнання боржника банкрутом в цілому не змінило співвідношення активу та пасиву боржника, а отже не призвело до можливості відновлення його платоспроможності, є припущенням суду, оскільки в порушення ст.ст. 43, 84, 105 ГПК України не обґрунтовані посиланнями на докази незмінності фінансового стану боржника.

Статтею 111-9 ГПК України, яка визначає повноваження касаційної інстанції, передбачено право суду касаційної інстанції скасувати рішення першої інстанції та припинити провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що господарським судом Кіровоградської області провадження у справі про банкрутство ДП "Трест "Олександріярозрізобуд" порушене безпідставно, що призвело до подальшого прийняття незаконної постанови про визнання боржника банкрутом, яка була помилково залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду. Тому вказані судові рішення підлягають скасуванню, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 122 ГПК України, суд вважає необхідним зобов'язати державного реєстратора за адресою місцезнаходження боржника внести до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців дані про скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 та постанови господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2014 та припинення провадження про банкрутство у даній справі.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Голови Ради трудового колективу Державного підприємства "Трест "Олександріярозрізобуд" Григораша Володимира Герасимовича задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 та постанову господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2014 по справі №912/2261/14 скасувати.

Провадження у справі №912/2261/14 припинити.

Державному реєстратору за місцезнаходженням боржника Державного підприємства внести до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців дані про скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.10.2014, постанови господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2014 та припинення провадження у справі № 912/2261/14 про банкрутство Державного підприємства "Трест "Олександріярозрізобуд" ().

Головуючий Ткаченко Н.Г.

Судді Катеринчук Л.Й.

Куровський С.В.