ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Справа № 927/1155/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя : Алєєва І.В.

судді: Данилова М.В., Данилова Т.Б. (доповідач)

розглянувши матеріали касаційної скарги заступника прокурора міста Києва
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2014р.
у справі господарського суду№927/1155/14 Чернігівської області
за позовомпрокурора Щорського району Чернігівської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства в Чернігівській області
доприватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес"
про за участю прокуратури - представників сторін: позивача - відповідача - стягнення 51 828,00грн. прокурор відділу Генеральної прокуратури України Томчук М.О., посв. № 000606 не з'явився Кульчейко Л.Ю. дов. №1 від 25.11.2014
Розпорядженням №03-05/327 від 10.03.2015р. змінено склад колегії суддів у справі №927/1155/14, призначеної до розгляду колегією у складі головуючого судді Корсака В.А., суддів Данилової М.В., Данилової Т.Б., утворено колегію суддів у складі головуючий суддя Алєєва І.В., судді Данилова М.В, Данилова Т.Б.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року прокурор Щорського району Чернігівської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагентства в Чернігівській області звернувся до господарського суду Чернігівської області з позовом до ПСП "Прогрес" про стягнення 51828,00 грн. шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 07.10.2014 (суддя Шестак В.І.) позовні вимоги задоволено повністю, матеріалами справи підтверджується факт вчинення відповідачем правопорушення у вигляді самовільного зайняття земельних ділянок без правовстановлюючих документів, а саме: актом обстеження земельної ділянки №2 від 16.04.2014р., актом перевірки від 22.04.2014р. №25, приписом з вимогами усунення порушень земельного законодавства №000055 від 22.04.2014, протоколом про адміністративне правопорушення №000014 від 22.04.2014, постановою про накладення адміністративного стягнення №37 від 22.04.2014, та приписами ст.211 Земельного кодексу України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2014 (судді Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А., Самсін Р.І.) за апеляційною скаргою ПСП "Прогрес" рішення господарського суду Чернігівської області від 07.10.2014 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, і викладені у ньому висновки не відповідають обставинам справи.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду, заступник прокурора міста Києва звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2014, а рішення господарського суду Чернігівської області від 07.10.2014 залишити в силі.

У запереченні на касаційну скаргу ПСП "Прогрес" проти доводів касаційної скарги заперечує, вважає постанову апеляційного суду законною та обґрунтованою, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши присутніх в судовому засіданні представника відповідача та думку прокурора відділу Генеральної прокуратури України, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні і постанові та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПСП "Турчанка" 06.06.2014р. припинила свою діяльність за рішенням засновників в результаті реорганізації шляхом приєднання до ПСП "Прогрес". Правонаступником ПСП "Турчанка" є ПСП "Прогрес".

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Таким чином, суди дійшли висновку, що відповідач у справі ПСП "Прогрес" є правонаступником ПСП "Турчанка".

16.04.2014р. головним спеціалістом відділу оперативного контролю за додержанням земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області Журавльовим В.М. проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок на території Софіївської сільської ради Щорського району поза межами населеного пункту, за результатами якої складено акт обстеження земельної ділянки №2 від 16.04.2014 та акт перевірки №25 від 22.04.2014. Акти складені за участю директора ПСП "Прогрес" Сорокіна В.В., підписані без заперечень. Копію акту отримав директор ПСП "Прогрес" Сорокін В.В., що підтверджується підписом останнього на акті .

До акту перевірки складено план-схему земельних ділянок, самовільно зайнятих відповідачем.

В результаті обстеження встановлено, що ПСП "Прогрес" (ПСП "Турчанка") вчинило самовільне зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 70,71 га, з них 2,2 га земель історико-культурного призначення, на території Софіївської сільської ради Щорського району поза межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які відносяться до земель запасу, без наявності правовстановлюючих документів. Виміри проводились за допомогою електронного тахеометра.

За результатами перевірки Державною інспекцією сільського господарства 22.04 2014 винесено припис директору ПСП "Прогрес" Сорокіну В.В., яким приписано у 30-денний термін з дня отримання припису усунути виявлене порушення земельного законодавства. Припис одержав директор Сорокін В.В. 22.04.2014р., про що свідчить підпис на зворотному боці.

Головним спеціалістом відділу оперативного контролю за додержанням земельного законодавства Журавльовим В.М. складено відносно Сорокіна В.В.- директора ПСП "Прогрес" протокол про адміністративне правопорушення №000014 від 22.04.2014. Другий примірник протоколу отримав Сорокін В.В. 22.04.2014, про що свідчить його підпис.

Головним спеціалістом відділу оперативного контролю за додержанням земельного законодавства Журавльовим В.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №37 від 22.04.2014, якою Сорокіна В.В. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00грн. Копію даної постанови отримав особисто Сорокін В.В. 22.04.2014р., про що свідчить запис на зворотному боці постанови.

Директором ПСП "Прогрес" Сорокіним В.В. сплачено 340грн. адміністративного штрафу, про що свідчить квитанція №6744.688.1 від 23.04.2014.

Головним спеціалістом відділу оперативного контролю за додержанням земельного законодавства Журавльовим В.М. згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007, здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок загальною площею 70,17га, що складає 51828,00грн.

Даний розрахунок отримано директором ПСП "Прогрес" Сорокіним В.В. 22.04.2014р., про що вчинено відповідний напис.

Згідно Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 27.06.2014 №28, проведеної повторно головним спеціалістом відділу оперативного контролю за додержанням земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області Журавльовим В.М. встановлено, що ПСП "Прогрес" на відповідних ділянках подальші сільгоспроботи не проводить, повторний припис не складався.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19 червня 2003 року №963-IV, державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Статтею 9 вказаного Закону України передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом проведення перевірок.

Згідно із п.5.6 Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства №132 від 25.02.2013р. (далі - Порядок) планові та позапланові заходи з питань перевірки стану дотримання суб'єктом господарювання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, які використовуються ним у процесі ведення господарської діяльності, проводяться за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання у присутності керівника суб'єкта господарювання або уповноваженої ним особи чи у присутності фізичної особи-підприємця або його представника.

Відповідно до п.5.3 Порядку за результатами здійснення планових та позапланових заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, які використовуються ними у процесі ведення господарської діяльності, державні інспектори складають акт перевірки згідно з уніфікованою формою акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства.

З урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірне проведення перевірок, надання припису, нарахування та пред'явлення до стягнення 51828,00грн. шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття відповідачем земельних ділянок, і задовольнив позовні вимоги.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції не погодився суд апеляційної інстанції зазначивши, що такий висновок зроблений з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також є таким, що не відповідає викладеним у рішенні місцевого господарського суду обставинам справи, оскільки самовільно використані земельні ділянки не інвентаризовані, не мають межових знаків та кадастрових номерів, не ідентифіковані.

Суд апеляційної інстанції виходив із п."б" ч.1 ст.211 Земельного кодексу України, згідно якого громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема, як самовільне зайняття земельних ділянок.

При цьому суд апеляційної інстанції керувався загальними правилами відшкодування шкоди, встановленими ст. 1166 Цивільного кодексу України, а саме майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а відповідно до ст.1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода, заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що для стягнення позадоговірної матеріальної шкоди має бути встановлена наявність 4 складових елементів відповідальності за завдану шкоду, а саме: неправомірні дії особи, завдання шкоди та її розмір, безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою, вина завдавача шкоди.

З приводу доведеності прокурором та позивачем факту неправомірних дій відповідача і факту заподіяння ним шкоди суд апеляційної інстанції зазначив, що прокурором та позивачем вміняється відповідачу факт заподіяння державі шкоди у вигляді самовільного зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 70,71га на території Софіївської сільської ради Щорського району поза межами населеного пункту, які відносяться до земель запасу.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно листа Головного управління Держземагенства у Щорському районі Чернігівській області №05-01/1517 від 01.10.2014 землі, які показані на планово-картографічному матеріалі, не розпайовувалися, інвентаризація цих земель не проводилася. Відповідно до листа відділу Держземагенства у Щорському районі Чернігівської області №01-13/1887 від 05.12.2014 землі запасу на території Софіївської сільської ради обліковуються по формі 6-зем лише загальною площею, реєстру площ цих ділянок не існує, оскільки не проведено інвентаризацію земель запасу.

Згідно з інформацією, яка міститься у листі ГУ Держземагенства у Чернігівській області №27-25-0.3.-6940/2-14 від 26.09.2014 інвентаризація земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться поза межами населених пунктів на території Софіївської сільської ради, не проводилася.

Апеляційний суд зазначив, що копія карти земель Софіївської сільської ради, копія земель села Глибокий ріг, села Тихоновичі, що завірені печаткою Відділу Держземагенства у Щорському районі Чернігівської області також не підтверджують площу самовільно зайнятої ділянки в розмірі 70,71 га.

На цих підставах суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що площу самовільно зайнятої відповідачем земельної ділянки під час перевірки встановлено шляхом візуального огляду, а отже прокурор та позивач помилково вважають, що відповідачем було самовільно зайнято земельні ділянки загальною площею 70,71га.

Враховуючи викладене, а також те, що згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №28 від 27.06.2014 встановлено, що ПСП "Прогрес" на спірних ділянках подальші сільгоспроботи не проводяться, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що в даному випадку задоволення позовних вимог про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок у розмірі 51828,00грн. не підлягають задоволенню.

Однак, з такими висновками суду апеляційної інстанції не може погодитись колегія суддів Вищого господарського суду України, оскільки апеляційним судом не наведено жодної норми права, яка передбачала б звільнення особи від відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки, якщо земельні ділянки, які самовільно зайняті, не ідентифіковані.

Також, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що як правильно встановлено судом першої інстанції та доведено матеріалами справи, уповноваженим органом - Державною інспекцією сільського господарства проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства у присутності керівника особи, яку перевіряли, та вказаним керівником було підписано акти, які були складені за результатом проведення перевірки. В подальшому у відповідності до вимог чинного законодавства Державною інспекцією сільського господарства було видано припис та постанову на підтвердження самовільного зайняття земельної ділянки, які вручені та підписані відповідачем, а також містять пояснення відповідача, в яких він не спростовував, а підтверджував самовільне зайняття земельних ділянок площею 70,17 га, а апеляційним судом ці обставини не спростовані та не зазначено, на підставі чого ці докази були ним відхилені.

При цьому, матеріали справи не містять ані доказів оскарження зазначених Актів, припису і постанови, винесених Державною інспекцією сільського господарства, ані їх скасування.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що згідно ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції послався на листи Головного управління Держземагенства у Щорському районі Чернігівській області від 01.10.2014, відділу Держземагенства у Щорському районі Чернігівської області від 05.12.2014, ГУ Держземагенства у Чернігівській області від 26.09.2014, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що якщо землі запасу не інвентаризовані, не мають межових знаків та кадастрових номерів, не ідентифіковані - це не може надавати права їх розорювати та бути підставою для звільнення від відповідальності за самовільне використання цих земельних ділянок згідно з нормами земельного законодавства.

Колегія суддів Вищого господарського суду України також зазначає, що судом апеляційної інстанції під час вирішення спору застосовані загальні норми матеріального права, а саме ст.1166, ст.1172 ЦК України, в той час як спірні правовідносини регулюються нормами спеціального законодавства, а саме ст.211 Земельного кодексу України, Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007.

Пункт 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" передбачає, що господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Статтею 1117 ГПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про наявності підстав для задоволення касаційної скарги заступника прокурора міста Києва, оскільки судом першої інстанції було прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а натомість суд апеляційної інстанції невірно застосував норми матеріального права та скасував обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу заступника прокурора міста Києва задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2014р. у справі №927/1155/14 господарського суду Чернігівської області скасувати.

Рішення господарського суду Чернігівської області від 07.10.2014р. у справі №927/1155/14 залишити в силі.

Головуючий суддя І. Алєєва

Судді М. Данилова

Т. Данилова