ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2015 р. Справа № 908/4981/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.,суддя Пушай В.І., суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників:

позивача - Іванус Д.О.

відповідача - Верба В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№560 З/3) на рішення господарського суду Запорізької області від 22.12.14 у справі № 908/4981/14

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ПКК "Спецбудналадка", м.Запоріжжя,

до Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м.Запоріжжя

про усунення перешкод у здійсненні права власності

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року до господарського суду Запорізької області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "ПКК "Спецбудналадка" з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом звільнення та забезпечення безперешкодного доступу позивача.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.12.2014 року по справі №908/4981/14 ( суддя Корсун В.Л.) у задоволенні позову відмовлено, з посиланням на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження перебування спірного об'єкта нерухомості у незаконному володінні ПАТ "ЗФЗ", посилання позивача на здійснення ПАТ "ЗФЗ" перешкод у користуванні чи розпорядженні спірним об'єктом нерухомості та земельною ділянкою не підтверджені належними доказами.

Позивач не погодився з зазначеним рішенням, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, зазначає про порушення та неправильне застосування судом норм матеріального права та просить скасувати рішення повністю та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначив, що позивач незаконно позбавлений права користування належною йому на правах оренди земельною ділянкою, що призначена для обслуговування вищевказаного об'єкту нерухомості.

Позивач вважає, що відповідач перешкоджає йому у реалізації права власності на об'єкт нерухомості, а саме: будівлю контори №5, інв. №0045 шляхом та перешкоджає вільний доступ та пересування позивача на орендованій земельній ділянці, з урахуванням особливостей перепускного режиму на ПАТ "Запорізький завод феросплавів ".

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що 21.09.11 між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" (Орендодавець) та ЗАТ «Металургмонтаж-203» (Орендар) укладено договір № 477 (з протоколом врегулювання розбіжностей від 06.02.12), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в орендне платне користування частину території ПАТ "ЗФЗ", що перебуває під ділянкою № 5 ЗАТ «ММ-203» площею 398,66 м2. (п. 1.1.).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що Орендар вступає в орендне платне користування з моменту набуття чинності даного договору, але не раніше дати його підписання та підписання акту прийому - передачі сторонами.

Пунктами 8.1., 8.3 договору передбачено, що даний договір набирає чинності з 01.10.2011р. та діє по 31.10.2012р. Автоматичне продовження строків дії цього договору не допускаєтьсям.

На виконання умов договору, 01.10.11р. за актом приймання -передачі, який є складовою частиною договору оренди від 21.09.11р., ПАТ "ЗФЗ" передало, а ЗАТ «Металургмонтаж-203» прийняло в платне користування промпощадку площею 398,66 м2, розташовану на території ПАТ "ЗФЗ" з подальшим її утриманням.

16.03.13 між закритим акціонерним товариством «Металургмонтаж-203» (Продавець) та ТОВ "ПКК "Спецбудналадка" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця, а Покупець прийняти у власність будівлю контори дільниці № 5, інв. № 0045, розташовану за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11 і сплатити визначену цим договором ціну. Характеристика предмету договору: загальна площа - 620,4 кв.м., відсоток зносу - 30% (п. 1.1.)

Пунктом 8.1. договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення.

Як свідчать матеріали справи, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16.03.13 в установленому законом порядку посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 268.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ТОВ "ПКК "Спецбудналадка" є власником об'єкта нерухомого майна - будівлі контори дільниці № 5, інв. № 0045 загальною площею 620,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11.

09.09.13 між ПАТ "Запорізький завод феросплавів" (Орендар) та ЗАТ «Металургмонтаж-203» (Орендодавець) укладено договір оренди №1А/2014.

Пунктом 1.1. договору встановлено, що орендодавець зобов'язався передати, а Орендар прийняти в строкове платне користування приміщення будівлі контори (інвентарний номер 0045) ділянки № 5 площею 232,18 кв.м., розташованих за адресою: вул. Південне шосе, м.Запоріжжя, 69035 (територія заводу ПАТ "ЗФЗ" по вул. Діагональна, яке перебуває на балансі ЗАТ «Металургмонтаж-203» (свідоцтво № 1241).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що Орендодавець зобов'язався передати Орендарю майно відповідно до цього договору за актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

На виконання умов договору за актом приймання-передачі від 01.10.13 ЗАТ «Металургмонтаж-203» передав, а ПАТ "ЗФЗ" прийняв в платне користування приміщення в будівлі контори Орендодавця, розташоване на території Орендаря, загальною площею 232,18 м2.

Пунктами 10.1. договору оренди встановлено, що цей договір діє з 01.10.13 по 30.09.14 включно.

П.п. 10.3., 10.5. договору передбачено, що автоматичне продовження строків дії цього договору не допускається, окрім випадків, якщо сторони не досягнуть угоди з договірної ціни наступного договору, або непередбачуваної затримки підписання наступного договору зі сторони орендаря, строк цього договору продовжується до підписання сторонами нового договору. Дія цього договору припиняється внаслідок припинення строку, на який він був укладений, достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Позивач звернувся до господарського суду з вимогами зобов'язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні ТОВ "ПКК "Спецбудналадка" права власності на об'єкт нерухомості, а саме: будівлю контори № 5, інв. № 0045, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, загальною площею 620,4 кв.м. шляхом її звільнення та забезпечення до неї безперешкодного доступу позивача, а також шляхом вільного пересування позивача на орендованій земельній ділянці з урахуванням особливостей перепускного режиму на ПАТ "ЗФЗ".

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 ст. 43 ГПК України унормовано, що сторони та ін. особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що відповідачем не виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріали справи свідчать про відсутність доказів на підтвердження звернення позивача до правоохоронних органів з приводу незаконного володіння ПАТ "ЗФЗ" об'єктом нерухомого майна зазначеного в тексті цього рішення.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивачем жодних доказів на підтвердження перебування спірного об'єкта нерухомості у незаконному володінні ПАТ "ЗФЗ" не надано.

Колегія суддів не може прийняти в якості доказів перешкод у здійсненні права власності документи, надіслані з апеляційною скаргою, а саме пропозицію від 10.02.2015р. щодо передачі об'єкту нерухомості та складання акту приймання - передачі та акт від 20.02.2015р., так як вони складені після прийняття рішення суду першої інстанції та не були предметом дослідження судом.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, посилання позивача на здійснення ПАТ "ЗФЗ" перешкод у користуванні чи розпорядженні спірним об'єктом нерухомості є необґрунтованим, та таким, що не підтверджено належними доказами.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні ТОВ "ПКК "Спецбудналадка" права власності на спірний об'єкт нерухомості шляхом звільнення та забезпечення до нього безперешкодного доступу необґрунтовані та відмовив у задоволенні вимог в цій частині через недоведеність.

Позивач просив суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у здійсненні свого права власності шляхом вільного пересування ТОВ "ПКК "Спецбудналадка" на орендованій земельній ділянці з урахуванням особливостей перепускного режиму на підприємстві відповідача, посиланням на незаконне позбавлення права користування належної йому на правах оренди земельної ділянки, що призначена для обслуговування вищевказаного об'єкту нерухомості.

Відповідно до ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (ч. 1). Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2). Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера (ч. 6).

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Отже, перехід права власності чи права користування на землю у випадку набуття власності на будівлю або споруду вимагає окремого договірно-правового врегулювання шляхом укладання відповідних цивільно-правових угод між власником (землекористувачем) цієї земельної ділянки та набувачем споруди.

З матеріалів справи вбачається, що Державний акт на право постійного користування землею від 06.04.01 № 001699 свідчить, що право на постійне користування земельною ділянкою площею 45,0029 гектарів по вул. Діагональній, 11, на якій, у т.ч. знаходиться будівля контори № 5, інв. № 0045, загальною площею 620,4 кв.м., належить ВАТ "ЗФЗ" (правонаступником якого є ПАТ "ЗФЗ").

Суд першої інстанції обгрунтовано встановив, що будь-яких доказів, які б посвідчували право власності або право користування ЗАТ «Металургмонтаж-203» земельною ділянкою, на якій розташована будівля контори № 5, інв. № 0045, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, загальною площею 620,4 кв.м. матеріали справи не містять.

Посилання позивача на договір від 21.09.11 № 477, як на договір оренди земельної ділянки, є безпідставним, оскільки вказаним договором, укладеним між ПАТ "ЗФЗ" та ЗАТ «Металургмонтаж-203», були врегульовані господарські відносини з орендного користування останнім промплощадки на території ПАТ "ЗФЗ" площею 398,66 м2, а не правовідносини з оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Закону України «Про оренду землі», право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст. 126 Закону України «Про оренду землі», право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що доказів оформлення ТОВ "ПКК "Спецбудналадка" речових прав на земельну ділянку в розумінні ст. 126 ЗК України, та доказів того, що договір від 21.09.11 № 477 був зареєстрований сторонами цього договору в установленому законом порядку матеріали цієї справи не містять.

Крім того, умови самого договору купівлі-продажу нерухомого майна від 16.03.13, за яким позивач набув право власності на спірну будівлю, також не містять жодних положень щодо переходу до Покупця (ТОВ "ПКК "Спецбудналадка") права власності чи права користування на земельну ділянку, на якій розташована будівля контори № 5, інв. № 0045 загальною площею 620,4 кв.м.

В матеріалах цієї справи відсутні докази на підтвердження укладення між ПАТ «ЗФЗ» - як постійним землекористувачем спірної земельної ділянки та ТОВ "ПКК "Спецбудналадка" - як власником будівлі, що розташована на спірній земельній ділянці будь-якої цивільно-правової угоди, яка б врегульовувала відносини сторін щодо земельної ділянки, на якій розташована будівля контори № 5, інв. № 0045, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, загальною площею 620,4 кв.м.

Пунктом 7.2. договору купівлі-продажу нерухомого майна від 16.03.13 встановлено, що сторонам цього договору роз'яснено нотаріусом зміст ст.ст. 182, 377, 655, 657 ЦК України, ст. 120 Закону України «Про оренду землі», згідно з якими при переході прав власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, ст. 93-96, 124-126 Закону України «Про оренду землі».

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні позивачем свого права власності шляхом вільного пересування позивача на орендованій земельній ділянці, з урахуванням особливостей перепускного режиму на ПАТ "ЗФЗ" необґрунтовані, так як позивачем не надано доказів звернення керівництва позивача до відповідача із відповідною заявою про оформлення відповідачем тим чи іншим особам позивача документів для здійснення безперешкодного доступу до об'єкту нерухомості, який знаходиться на території підприємства відповідача.

Отже, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви позивача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 328, 391 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 101-105 ГПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення

Рішення господарського суду Запорізької області від 22.12.14 у справі №908/4981/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 10.03.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Плужник О.В.