ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2015 р. Справа № 907/846/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Галушко Н.А.

Дубник О.П.

розглянувши апеляційну скаргу фермерського господарства "Ренет"

с. Пийтерфолво Виноградівського району Закарпатської області

на рішення господарського суду Закарпатської області від 05.11.2014р.

у справі №907/846/14

за позовом прокурора Виноградівського району Закарпатської області в інтересах держави в особі Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області м. Виноградів

до відповідача фермерського господарства "Ренет" с. Пийтерфолво Виноградівського району Закарпатської області

за участю третьої особи,

яка не заявляє самостійних

вимог на предмет спору

на стороні позивача управління держземагенства у Виноградівському районі Закарпатської області

про зміну договору оренди землі від 24.10.2006 р.

за участю представників сторін від:

прокурора: Яворський Я.Т. - посвідчення №011137 від 24.10.2012 р.;

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

третьої особи: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області (суддя Васьковський О.В.) у даній справі від 10.09.2014 р. позов прокурора задоволено частково.

Внесено зміни у договір оренди землі від 24.10.2006 р., укладеного між Виноградівською районною державною адміністрацією та фермерським господарством „Ренет" с. Пийтерфолво Виноградівського району і п.8 якого викладено у такій редакції: «Орендна плата вноситься у формі та розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що становить 21 444,11 грн. (двадцять одна тисяч чотириста сорок чотири грн. 77 коп.) в рік» .

В решті позовних вимог щодо внесення змін до п.6 такого договору в частині збільшення нормативної грошової оцінки з існуючої 324 551,45 грн. на 714 903,77 грн., відмовлено.

Рішення в частині задоволення позовних вимог загалом мотивовано тим, що відповідно до п.12 договору оренди розмір орендної плати переглядається 1 раз в три роки у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі, внаслідок інфляції.

Відповідно до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 ст.288 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Таким чином, суд дійшов висновку про підставність вимоги прокурора та позивача про зміну договору оренди у п.8 та викладення його у запропонованій редакції: „8. Орендна плата вноситься у формі та розмірі: 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок та становить 21444,11 грн."

Що стосується обґрунтування рішення в частині відмови у позові, то місцевим судом враховано, нова нормативно грошова оцінка у встановленому законодавством порядку не проводилася уповноваженими органами які здійснюють управління у сфері оцінки земель та не затверджувалася. Подана у матеріали справи довідка про грошову оцінку земельних ділянок, сільськогосподарських угідь від 10.06.2014 р. № 14 - 703 - 0.3 - 2704/2 - 14 вартість земельної ділянки 7,5600га в контурі № 504 складає 184962, 94 грн. та земельної ділянки 21,6603 га. в контурі № 501 складає 529940,83 грн., не є належним і допустимим доказом у підтвердження проведення нормативно-грошової оцінки та не є технічною документацією з нормативної грошової оцінки земельних ділянок оформлено у відповідності до норм „Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів", затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 27.01.06 р. № 18/15/21/11.

Тому у вимозі прокурора про викладення п.6 договору від 24.10.2006 р. в запропонованій редакції де нормативно грошова оцінка земельних ділянок в контурах 501, та 504 кадастрового номеру :02:002:0110 становить 714903,77 грн., відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог, та прийняти нове, яким відмовити у позові та відповідно задовольнити апеляційну скаргу.

Суть апеляційної скарги загалом зводиться до того, що оскільки збільшення нормативної грошової оцінки з існуючої 324 551,45 грн. на 714 903,77 грн., яка передбачена п.6 договору оренди від 24.10.2006 р. не підтверджена належними та допустимими доказами та зважаючи на можливу правомірність внесення змін до п. 8 цього ж договору в частині зміни ставки орендної плати з 0,1% на 3% від розміру нормативної грошової оцінки, то річна орендна плата повинна складати, враховуючи чинність попередньої нормативно грошової оцінки у розмірі 324 551,45 грн. та нечинність нової у розмірі 714 903,77 грн., не 21 444,11 грн., а 9 736,54 грн.

У відзивах на позов від 15.12.2014 р. за вих. №0110/3903 позивач, прокурор від 15.12.2014 р. за вих. № 86-86-14(4034 вих.) та третя особа від 11.02.2015 р. за вих. № 9-703-0.5-1162/2-15, просили апеляційний суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін за тих же обставин та підстав, якими таке рішення обґрунтоване.

В судові засідання апеляційного господарського суду з'являвся лише прокурор, який просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники інших учасників процесу у судові засідання не з'являлися, причини неявки не повідомляли, хоча були належним чином повідомлені про дату та час усіх судових засідань рекомендованою поштовою кореспонденцією.

Проте, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи без участі його представника за № 2 від 15.01.2015 р.

Враховуючи доводи та заперечення сторін викладених у апеляційній скарзі та запереченнях на таку, усні пояснення прокурора, розглядом матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Як вірно встановлено місцевим судом та перевірено апеляційним, між Виноградівською районною державною адміністрацією (позивачем у справі) та фермерським господарство „Ренет" (відповідачем) (орендар по договору) 24.10.2006 р. було укладено договір оренди земельної ділянки (далі-договір оренди), згідно п. 1. якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарно сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами с. В.Паладь в контурах № 501 та 504. (а.с. 14-16).

Згідно п.п.2, 6, 7, 8 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 29,2203 га у тому числі в контурі № 501 - 21, 6603 га, в контурі № 504 - 7,5600 га.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 324551,45 грн.

Договір укладено на 49 років.

Орендна плата вноситься орендарем у формі та у розмірі 0,1% від нормативної грошової оцінки, що становить 324,55 грн. в рік.

30.05.2014р. та 24.06.2014р. позивач направив відповідачу листи про необхідність з'явитися за адресою позивача для підписання додаткової угоди про зміну орендної плати з посиланням на нову редакцію ст.288 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункт 288.5.1, пункту 288.5, ст.288 Податкового кодексу України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу і не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Згідно ч.5 ст. 5,ст.ст. 6, 18, 20, 23 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель є органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які здійснюють управління у сфері оцінки земель, а також юридичні та фізичні особи, зацікавлені у проведенні оцінки земельних ділянок.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз у 5 - 7 років.

За результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, на момент подачі позову, нова нормативно грошова оцінка у встановленому законодавством порядку не проводилася уповноваженими органами які здійснюють управління у сфері оцінки земель та не затверджувалася. Крім цього, вірно зроблено висновок судом про те, що подана до матеріалів справи довідка про грошову оцінку земельних ділянок сільськогосподарських угідь від 10.06.2014 р. № 14 - 703 - 0.3 - 2704/2 - 14 (а.с. 21) де вартість земельної ділянки 7,5600га в контурі № 504 складає 184962, 94 грн. та земельної ділянки 21,6603 га. в контурі № 501 складає 529 940,83 грн., не є належним і допустимим доказом у підтвердження проведення нормативно-грошової оцінки та не є технічною документацією з нормативної грошової оцінки земельних ділянок оформлено у відповідності до норм „Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів", затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 27.01.06 р. № 18/15/21/11.

За таких обставин, правомірним є висновок суду першої інстанції про відмову у задовлені позову про внесення змін до п.6 договору оренди землі від 24.10.2006 р., де нормативно грошова оцінка земельних ділянок в контурах 501, та 504 кадастрового номеру: :02:002:0110 становить 714 903,77 грн., залишивши стару редакцію цього пункту договору, де така оцінка складає розмір 324 551,45 грн.

Також, правомірним висновком суду першої інстанції є задоволення позову в частині внесення змін до п.8 договору оренди від 24.10.2006 р. де необхідно вираховувати річну плату у процентному співвідношенні 3 % від нормативної грошової оцінки, а не 0,1% як передбачено цим пунктом договору, оскільки у відповідності до змін, внесених до п.п. 288.5.1, 288.5.2 ст. 288 Податкового кодексу України згідно Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 р., якими передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Проте, незрозумілим є висновок суду першої інстанції, що у цьому ж п.8 договору оренди, річна орендна плата, враховуючи нечинність нормативної грошової оцінки у сумі 714 903,77 грн., повинна становити 21 444,11 грн. Якщо робити розрахунок такої річної орендної плати у вірному процентному співвідношенн 3% від попередньої, належної і чинної нормативно грошової оцінки у сумі 324 551, 45 грн., то така плата повинна складати а ніяк не суму 21 444,11 грн., а суму 9 736,54 грн.

Крім цього, в адресу апеляційного суду під час апеляційного провадження за припровідним листом № 02.5.1-02/1097/15 від 19.02.2015 р., надійшла ухвала господарського суду Закарпатської області у даній справі від 17.02.2015 р. про виправлення описки у оскаржуваному рішенні суду у даній справі.

Згідно резолютивної частини такої ухвали, місцевий суд ухвалив виправити описку у абзаці 16 мотивувальної частини рішення (4 рядок) число « 21 444,11 грн.» на число « 9 736,54 грн.» та в абзаці 2 резолютивної частини рішення суду (7,8 рядки) число та слова « 21 444,11 грн. (двадцять одна тисяча чотириста сорок чотири грн.. 77 коп.)» на число та слова « 9 736,54 грн. (дев'ять тисяч сімсот тридцять шість грн.. 54 коп.)»

Підсумовуючи зазначене вище, судова колегія апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції у передбачений ст. 89 ГПК України процесуальний спосіб, виправив помилку, яка в основному і стала єдиною та належною підставою для подання апеляційної скарги відповідачем і фактично усунув обставини, які могли у відповідності до п 3) ч.1 ст. 104 ГПК України, підставою для зміни такого рішення в частині невірного визначення розміру річної орендної плати у п. 8 договору оренди землі від 24.10.2006 р.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, які усунуті у передбачений чинним процесуальним законодавством спосіб під час апеляційного перегляду.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Незважаючи на часткову підставність апеляційної скарги на дату її подання, судовий збір згідно ст. 49 ГПК України не підлягає поверненню апелянту, оскільки сплачений згідно платіжного доручення № 134 від 14.11.2014 р. у сумі 609,00 грн. лише за вимогою немайнового характеру. Таких вимог було дві (щодо відсоткового розміру від нормативної грошової оцінки та річного розміру орендної плати), а також те, що скаржник просив апеляційний суд повністю скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в позові, суд прийшов до висновку про невідповідність оскаржуваного рішення обставинам справи лише в частині і станом на день подання скарги. Інші доводи та заперечення відповідача є необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами, тому апеляційним судом відхиляються.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд:

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Закарпатської області від 05.11.2014 р. у справі № 907/846/14, без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду Закарпатської області.

Головуючий-суддя О.І.Матущак

Судді Н.А.Галушко

О.П.Дубник