РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2015Справа №910/29626/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Девілон Груп»

до

відповідача 1 Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

відповідача 2 Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва»

про внесення змін до договору

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача - Кіян А.В. (представник за довіреністю);

від відповідача-1 - Захарченко К.П. (представник за довіреністю);

від відповідача-2 - Ставинська В.О. (представник за довіреністю).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Девілон Груп» звернулося до суду з позовом про внесення змін до договору від 29.12.2011 № 56 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (з наступними змінами і доповненнями).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.12.2014 порушено провадження у справі № 910/29626/14, розгляд справи призначено на 09.02.2015.

У розгляді справи оголошувалися перерви.

Ухвалою суду від 02.03.2015, за клопотанням представника позивача в порядку, передбаченому ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 16.03.2015 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що строк дії договору № 56 від 29.12.2011 закінчився 27.12.2014, та позивачем не було вжито належних заходів, спрямованих на подовження строку його дії.

Представник відповідача 2 проти задоволення позовних вимог не заперечував.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті, за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.03.2015, відповідно до ст. 85 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

29.12.2011 між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач 1, орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «Девілон Груп» (далі - Позивач, орендар), а також Комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва» (далі - Відповідач 2, балансоутримувач) укладено Договір № 56 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - Договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення загальною площею 5,12 кв.м), що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, а саме: підземний пішохідний перехід вул. Мельникова - станція метро «Лукянівська» для змішаної торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами.

За рішенням Київської міської ради «Про діяльність виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» від 15.03.2012 № 198/7535 Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), тобто орендодавець за договором, перейменоване в Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (п. 2.13 зазначеного рішення).

Згідно з п. 2.4 Договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і перебуває на балансі Відповідача 2.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору, за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі п. 21 Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради № 34/6250 від 22.09.2011, та на дату підписання договору в цілому становить 216,22 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

У п. 9.1 сторони погодили, що договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 29.12.2011 до 27.12.2014.

Приймання-передача об'єкта оренди позивачу підтверджується відповідним актом від 29.12.2011, складеним за участю балансоутримувача, орендодавця й орендаря.

За твердженням Позивача, він є суб'єктом малого підприємництва, що підтверджується штатним розписом і даними фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва, а тому, на його думку, у Договір мають бути внесені зміни щодо подовження строку його дії з трьох років на п'ять років, оскільки, відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (зі змінами від 15.12.2009), термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, а згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні», термін договорів оренди державного та комунального майна для суб'єктів малого підприємництва, укладених до набрання чинності цим законом, вважати продовженим до п'яти років з дня укладення, якщо орендар не пропонує менший термін.

18.12.2014 Позивач звернувся до Відповідача-1 з заявою про внесення змін до Договору, із долученою до неї Додатковою угодою про внесення змін до Договору, згідно з якою пропонувалося викласти п. 9.1 в іншій редакції, а саме: «Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з « 29» грудня 2011 року до « 29» грудня 2016 року».

Як зазначалося вище, Відповідач-1 проти позову заперечив, вважаючи договір припиненим, а позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Розглянувши всі суттєві моменти спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог Позивача з огляду на таке.

Статтею 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що однією з істотних умов договору оренди є термін, на який укладається договір та орендну плату.

Частинами 1-2 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У п. 9.4 Договору сторони погодили, що договір припиняється у разі припинення шляхом ліквідації орендодавця або орендаря; невиконання або систематичного неналежного виконання істотних умов договору; закінчення строку, на який було укладено договір; приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; достроково за своє мною згодою сторін або рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 9.7 Договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про його припинення або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені.

Згідно з п. 4.15 Договору, орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі балансоутримувачу, що підписується всіма сторонами договору.

Відповідач-1 направив Позивачу лист № 062/07/19-439 від 19.01.2015 про припинення Договору, мотивований припиненням строку його дії 27.12.2014, а також неподанням орендарем документації, передбаченої п. 12.5 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва і необхідної для вирішення питання про продовження такого строку - зміни істотної умови, зокрема: нового звіту про незалежну оцінку майна, як це передбачено ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Так, у ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об'єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об'єкта оренди.

У п. 12.5 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради № 34/6250 від 22.09.2011 передбачено, що метою розгляду питання про зміну істотних умов договору оренди орендар подає заяву, три підписані ним примірники змін до договору та, у випадках, визначених законом, звіт про оцінку об'єкта оренди до Головного управління, райдержадміністрації або підприємства, яке є орендодавцем до закінчення строку дії договору.

Відповідно до п. 12.4 вказаного Положення, орендарю може бути відмовлено в зміні істотних умов договору оренди у випадку якщо: орендоване майно необхідне для власних потреб територіальної громади міста Києва; орендар не виконував або порушував умови договору оренди, в тому числі в частині своєчасної сплати орендної плати, цільового використання об'єкта; прийнято рішення про реконструкцію об'єкта нерухомості, у зв'язку з чим неможлива подальша експлуатація об'єкта оренди; об'єкт оренди включений до переліку об'єктів, які зарезервовані для розміщення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних та комунальних підприємств, установ, організацій; прийнято рішення про включення об'єкта до переліку об'єктів майна, які не можуть бути об'єктами оренди; прийнято рішення про приватизацію об'єкта оренди.

Матеріалами справи підтверджується, що при направленні Відповідачу-1 заяви про внесення змін до договору в частині його істотної умови - терміну, Позивач не приєднав до такої заяви звіт про оцінку об'єкта оренди, як того вимагає чинне законодавства.

Інших письмових звернень Позивача до Відповідачів, які б стосувалися ініціатив щодо змін істотних умов договору, суду подано не було.

Виходячи з приписів п. 12.4 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, неналежне оформлення заяви про зміни договору оренди, допущене Позивачем, не є підставою для відмови у зміні істотних умов договору, а тому Відповідач 1 вчинив правомірно, не винісши рішення про відмову в зміні істотних умов Договору, та правомірно дійшов висновку про припинення Договору у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, та з урахуванням п. 9.7 Договору.

Суд погоджується з правовою позицією Відповідача-1 щодо помилковості посилань Позивача на автоматичне продовження Договору в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», де зазначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Так, термін дії Договору закінчився 27.12.2014, адже листом № 062/07/19-439 від 19.01.2015 Відповідач 1 повідомив Позивача про припинення Договору і необхідність повернення об'єкту оренди за актом приймання - передачі.

Крім того, суд відхиляє посилання Позивача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні», як на підставу обов'язковості п'ятирічного строку дії для договорів оренди комунального майна з суб'єктами малого підприємництва. Відповідно до зазначеного пункту, термін дії договорів оренди державного та комунального майна для суб'єктів малого підприємництва, укладених до набрання чинності Законом, з дня їх укладення, вважається таким, що продовжений до п'яти років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Таке посилання видається недоречним, адже згаданий нормативний акт набрав чинності 30.12.2009 і його положення розповсюджуються на договори, укладені до цієї дати, а не після неї. Крім того, Відповідачем-1 подано докази того, що Договір не є новим договором, а є фактично новою редакцією Договору оренди № 73 від 13.10.2008, у зв'язку з чим не підпадає під дію Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні» (належним чином засвідчена копія угоди від 29.12.2011 про внесення змін до Договору оренди № 73 від 13.10.2008, укладеної між Позивачем, Відповідачем-1 та Відповідачем-2, наявна в матеріалах справи).

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належним чином спростовані доводами Відповідача-1 і не підлягають задоволенню, як безпідставні.

У зв'язку з відмовою у позові, судові витрати, відповідно до приписів ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 38, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.03.2015

Суддя Грєхова О.А.