ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.03.15р. Справа № 904/1103/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЖСПЕЦРЕМОНТ",

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №14", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 16 979,32 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Корсун І.Д., довіреність № 368 від 25.02.2015 року, представник;

від відповідача: Кушнарьов Є.І., довіреність № б/н від 30.01.2015 року, юрисконсульт.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЖСПЕЦРЕМОНТ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №14" про стягнення заборгованості у загальному розмірі 16 979,32 грн., який складається з сум: 12 908,40 грн. - основний борг, 2 351,37 грн. - інфляційні, 1 719,55 грн. - 3% річні.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного між Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація №14" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЖСПЕЦРЕМОНТ" (виконавець) Договору № 18 від 20.11.2009р., позивачем виконано роботи з на загальну суму 12 908,40 грн. Відповідачем прийнято виконані роботи, але до цього часу не здійснено оплату виконаних робіт.

Відповідач позов не визнає, 17.03.2015р. подав письмовий відзив на позовну заяву заяву, відповідно до якого просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за Договором № 18 від 30.11.2009р. з урахуванням штрафних санкцій.

17.03.2015р. позивач подав письмову заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на його користь стягнення заборгованість у загальному розмірі 20 137,32 грн., який складається з сум: 12 908,40 грн. - основний борг, 5 566,39 грн. - інфляційні, 1 662,53 грн. - 3% річні.

Відповідно до п. 14 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.03.2009 р. N 01-08/163 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" у випадку подання позовної заяви про збільшення розміру позовних вимог з огляду на визначені законом засади рівності учасників процесу перед законом і судом та змагальності (відповідно статті 42 і 43 ГПК) позивач повинен подати суду докази ознайомлення усіх учасників судового процесу з відповідними заявами (клопотаннями).

Враховуючи, відсутність доказів направлення відповідачу копії заяви про збільшення позовиних вимог, суд не вбачає підстав для прийняття цієї заяви до розгляду.

17.03.2015р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між Комунальним підприємством "Житлово-експлуатаційна організація №14" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРИВОРІЖСПЕЦРЕМОНТ" (виконавець) укладений Договір № 18 від 20.11.2009р., за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати своїми силами і на свій ризик такі роботи: поточний ремонт житлового будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Головка, б.18, кв. 143, 144, 139, 140, 135, 136, 128, 127, 134, 67, 71, 30, 34, 35 (п.1.2. договору).

Згідно зі ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Тобто, за своєю правовою природою Договір № 18 від 30.11.2009р. є договором підряду.

Вартість договору складає 12 908,40 грн. з урахуванням ПДВ (дванадцять тисяч дев'ятсот вісім гривень 40 копійок), в т.ч. ПДВ - 2 151,40 грн. (п. 2.1. договору).

Згідно п. 3.2. договору прийом та оцінка виконаних робіт здійснюється уповноваженими особами замовника і оформлюється підписанням актів за формою № КБ 2в, який є підставою для виплати коштів на користь виконавця.

Прийняті на себе зобов'язання позивач виконав у повному обсязі, що підтверджується наданою до матеріалів справи копією підписаного представниками обох сторін та скріпленого печатками сторін акта приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2009 року (а.с.11-46) на загальну суму 12 908,40 грн.

Згідно із ст.854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до п.3.1. договору розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися за графіком, згідно нормативних нарахувань поточного ремонту по вищезазначеному будинку.

Як пояснили представники сторін в судовому засіданні, такий графік так і не був узгоджений.

Отже, відповідач мав оплатити виконані роботи після їх прийняття.

Відповідно до ч.3 ст.254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки акт виконаних робіт не містить дати підписання сторонами, а містить лише посилання на місяць за який прийняті виконані роботи - листопад 2009р., слід вважати датою його підписання останній день місяця, а саме - 30 листопада 2009р.

Відтак, строк оплати виконаних в листопаді 2009р. робіт настав 01.12.2009р.

Станом на момент звернення позивача з позовом до суду відповідач за виконані роботи не розрахувався, чим порушив прийняті на себе зобов'язання..

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 2 351,37 грн. - інфляційних, 1 719,55 грн. - 3% річних.

Відповідач позов не визнає, 17.03.2015р. подав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за Договором № 18 від 30.11.2009р. з урахуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як зазначено вище, з урахуванням положень ст.854 Цивільного кодексу України, строк оплати виконаних в листопаді 2009р. робіт настав 01.12.2009р.

Тобто строк позовної давності за зобов'язаннями відповідача з оплати виконаних робіт сплив в грудні 2012 року.

Посилання позивача на акт звіряння розрахунків від 21.08.2014р. як на доказ визнання боргу і, відповідно, підставу переривання строку позовної давності, суд не приймає до уваги з наступних підстав.

Згідно Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013р. визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності.

Таким чином, підписаний сторонами після спливу позовної давності акт звірки взаємних розрахунків від 21.08.2014р., не свідчить про переривання перебігу такої давності.

Відповідно до п.4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи подану відповідачем відповідну заяву в порядку ч. 3 ст. 267 ЦК України, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 16 979,32 грн., який складається з сум: 12 908,40 грн. - основний борг, 2 351,37 грн. - інфляційні, 1 719,55 грн. - 3% річні, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

23.03.2015р.

Суддя В.Г. Бєлік