ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2015 р. Справа № 914/4209/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

Розглянувши апеляційну скаргу Новояворівської міської ради за № 116/10 від 27.01.2015 року

на рішення господарського суду Львівської області від 23.12.2014 року

у справі № 914/4209/14

за позовом: Новояворівської міської ради, м. Новояворівськ

до відповідача: Приватного підприємства "Польтраст", м. Новояворівськ

про примусове виконання обов'язку в натурі

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 - представник;

від відповідача - ОСОБА_3 - представник;

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/4209/14 розподілено до розгляду судді - доповідачу Кордюк Г.Т. введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Давид Л.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.15 скаржнику поновлено строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 05.03.15.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.03.15 за клопотанням скаржника відкладено на 19.03.15.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.12.14 у справі № 914/4209/14 (ОСОБА_4І.) в задоволенні позову відмовлено.

При цьому, господарський суд першої інстанції послався на те, що договір який укладений між сторнами не є договором підряду, оскільки сторони погодили безоплатне виконання робіт, а договір підояду за своєю правовою природою є оплатним.

Крім того, місцевий господарський суд послався на те, що договір закінчився 23.03.14, а позивач звернувся до суду 26.11.14 з позовною заявою від 18.11.14, то в задоволенні позову слід відмовити, оскільки після закінчення договору права і обов'язки сторін припиняються

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 23.12.14 у даній справі та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

При цьому, скаржник посилається на те, що, на його думку, договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань, а тому висновок суду про його закінчення є помилковим.

6 березня 2015 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити оскаржуване рішення без змін з підстав його законності та обґрунтованості, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки обставини які в ній викладені не підтверджені матеріалами справи.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 18.03.15 до складу судової колегії внесено зміни - замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю Давид Л.Л. з підстав, викладених у розпорядженні.

Про дану обставину присутніх представників сторін повідомлено на початку судового розгляду. Відводів такому складу судової колегії заявлено не було.

Представники сторін навели у судовому засіданні свої доводи, міркування та заперечення щодо поданої апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши пояснення присутніх представників, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Львівської області від 23.12.14 у справі № 914/4209/14- відсутні, зважаючи на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 23.03.11 між Новояворівською міскою радою Яворівського району Львівської області (замовник) та ПП «Польтраст» (виконавець) підписано Договір з виконання робіт, відповідно до якого виконавець (відповідач) зобов'язувався з власних матеріалів на власний ризик за власні кошти та у передбачений Договором строк виконати роботи з демонтажу та встановлення (в т.ч. іншими необхідними супутніми роботами, які можуть бути необхідні) металопластикових вікон у всіх існуючих на момент підписання Договору дошкільних навчальних закладах.

Місце виконання робіт: Львівська область, Яворівський район, м.Новояворівськ, ДНЗ №1 (м.Новояворівськ, вул. Січ.Стрільців, 15), ДНЗ №4 (м.Новояворівськ, вул. Січ.Стрільців, 8), ДНЗ №5 (м.Новояворівськ, вул. Ст. Бандери, 5), ДНЗ №7 (м.Новояворівськ, вул. Ю.Липи, 10), ДНЗ №9 (м.Новояворівськ, вул. Шевченка, 16.а).

Строк дії даного договору встановлений п. 3.1. договору, та становить 3 (три) роки з моменту підписання Договору сторонами.

Враховуючи те, що станом на 01.10.14 роботи, що є предметом Договору, не виконані, позивач скерував відповідачу ОСОБА_5 №1766/10 від 01.10.14.

Як встановлено місцевим господарським судом, станом на 22.10.14 від ПП "Польтраст" відповідь на претензію позивача не надходила, а тому позивач скерував повторно претензію №1980/10 від 22.10.14 з метою врегулювання спору в добровільному порядку до 03.11.14 однак відповіді на дану претензію позивач не отримав.

Невиконання відповідачем умов договору стало підставою для звернення Новояворівської міської ради до ПП «Польтраст» з позовом про примусове виконання обов'язку в натурі.

Розглянувши матеріали справи та проаналізувавши умови укладеного договору, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно з нормами ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ОСОБА_6 кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 180 ГК України передбачає, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Проаналізувавши умови спірного договору, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що висновок місцевого господарського суду стосовно того, що вказаний договір за своєю правовою природою не є договором підряду, є хибним, оскільки умови викладені у ньому, а саме: предмет договору, характер робіт, що підлягає виконанню, права та обов'язки сторін, порядок приймання передачі робіт є характерними для договору підряду, що підпадає під регулювання глави 61 ЦК України «Підряд».

А відтак, у даному випадку слід керуватися вимогами закону, що регулюють правовідносини сторін під час укладення договору підряду.

В силу ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Отже, договір підряду є консенсуальним, двостороннім та оплатним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Пунктом 33 Інформаційного листа ВГС України від 07.04.2008 N 01-8/211 «Про деякі питання практики застосування норм ОСОБА_6 та Господарського кодексів України» визначено, що згідно з частиною третьою статті 180 ГК України

при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити, зокрема, ціну. Отже, ціна є істотною умовою господарського договору, а за її відсутності договір є неукладеним.

З умов спірного договору вбачається, що у ньому відсутня домовленість сторін щодо ціни виконаних робіт.

Щодо цього суд апеляційної інстанції зазначає, що абзац перший частини третьої статті 6 ЦК України,згідно з яким сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, слід застосовувати разом із абзацом другим, де сказано, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, сторони не можуть врегулювати свої відносини на власний розсуд не тільки тоді, коли в нормі сказано "сторони в договорі не можуть відступити від положень..." або міститься подібний вираз (наприклад, частина четверта статті 216 ЦК України), а і тоді, коли обов'язковість для сторін положень певної норми випливає з її змісту - тобто тоді, коли зі змісту норми можна зробити висновок, що норма є імперативною. Зокрема, якщо законом встановлені істотні умови договору, то недосягнення згоди з усіх істотних умов означає, що права та обов'язки за договором не виникли, оскільки договір є неукладеним в силу імперативної вказівки закону (частини першої статті 638 ЦК України) (п.37 Інформаційного листа ВГС України від 07.04.2008 N 01-8/211 «Про деякі питання практики застосування норм ОСОБА_6 та Господарського кодексів України»).

Як зазначено вище, судом встановлено, що у даному випадку сторони врегулювали свої відносини шляхом підписання договору виконання робіт, який за своєю правовою природою є договором підряду, істотною умовою договору підряду в силу імперативних вимог закону, а саме ст..837,843 ЦК України є досягнення згоди щодо ціни договору, а відтак відсутність у даному спірному договорі такої істотної умови свідчить про його неукладеність.

Така ж позиція викладена у п. 2.6 постанови Пленуму ВГС України №11 від 29.05.13 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» в якій зазначено, що відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення, а не про недійсність.

Зважаючи на встановлення судом апеляційної інстанції факту неукладеності спірного правочину, то даний договір є такими, що не породжує для сторін жодних прав та обов'язків.

Крім того, апеляційна інстанція не погоджується із висновком місцевого господарського суду, щодо припинення зобов'язань за договором, в силу того, що термін дії договору закінчився 23.03.14.

ОСОБА_6 кодексу України, а саме глава 50 встановлюють правила «Припинення зобов'язання» та правові наслідки зміни або розірвання договору ст. 653 ЦК України.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, в становлених договором або законом.

Глава 50 ЦК України не містить такої підстави припинення зобов'язання як закінчення терміну дії договору.

Натомість, законодавець чітко визначив, що зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України, строком дії договору є час протягом якого сторони повинні здійснювати свої права та виконувати обов'язки відповідно до договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Положення ОСОБА_6 кодексу України про підряд не передбачають встановлення його дії. Встановлюється лише право замовника на відмову від договору у разі порушення встановленого договором строку виконання робіт або у разі, коли закінчення роботи у строк стає явно неможливим (ст. 849 ЦК України).

Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.598 ЦК України, така підстава як припинення зобов'язання у зв'язку із закінченням строку дії договору нормами ЦК України не передбачена, що спростовує висновки місцевого господарського суду про припинення зобов'язання.

Зважаючи на наведене, колегією суддів апеляційної інстанції не знайдено підстав для задоволення позову та погоджується з цього приводу з місцевим господарським судом не зваючи на те, що під час прийняття рішення суд першої інстанції послався на інші висновки.

З приводу цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.12 постанови Пленуму ВГС України від 17.05.2011 N 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Ваховуючи те, що резолютивна частина рішення місцевого господарського суду є правильною, колегія суддів апеляційного інстанції не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення Господарського суду Львівської області від 23.12.14 у даній справі.

Судові витрати покласти на скаржника відповідно до вимог ст. 49,105 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 23.12.14 у справі № 914/4209/14 залишити без змін, апеляційну скаргу Новояворівської міської ради - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.03.15

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Давид Л.Л.