КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2015 р. Справа№ 910/19480/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 16.03.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» на рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2014 (повне рішення складено 10.11.2014)

у справі №910/19480/14 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір»

до публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

про розірвання договору та про повернення забезпечення виконання договору в формі депозиту у сумі 63 924,54 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 ТОВ «Український папір» звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про розірвання договору №032-00/2/230913 від 23.09.2013 на поставку товару та повернення забезпечення виконання договору в формі депозиту у сумі 63 924,54 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що у зв'язку з різкою девальвацією національної валюти, яка призвела до неможливості позивача постачати папір відповідачу за ціною, визначеною у специфікації до договору, він фактично був позбавлений можливості виконувати умови договору, оскільки здійснює розрахунки з виробниками паперу та виробниками сировини для паперу в іноземній валюті - євро. Факт знецінення національної валюти негативно вплинув на можливість позивача щодо належного виконання своїх зобов'язань за договором. При цьому, як стверджував позивач, він не міг усунути наслідки цього впливу при всій турботливості та обачності, які від нього вимагались. Він неодноразово звертався до відповідача з пропозиціями розірвати договір за взаємною згодою сторін та про повернення забезпечення виконання договору, проте відповідач з вказаними пропозиціями не погоджувався. У зв'язку з викладеним, позивач на підставі ч. 2 ст. 652 ЦК України просить суд розірвати договір у зв'язку з істотною зміною обставин.

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.11.2014 у задоволенні позову відмовлено повністю. При прийнятті рішення місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для розірвання договору у зв'язку зі зміною істотних обставин на підставі ст. 652 ЦК України, а також про неможливість розірвати договір, термін дії якого закінчився. При цьому, відмовляючи в задоволенні вимог про повернення забезпечення виконання договору в формі депозиту у сумі 63 924,54 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено умови договору щодо поставки відповідачеві товару, а тому списання відповідачем вказаної суми депозиту на свою користь є правомірною.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, ТОВ «Український папір» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2014 у справі №910/19480/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на ті ж обставини, що і в позовній заяві. До того ж, позивач вважає неправомірним висновок суду першої інстанції про неможливість розірвати договір, термін дії якого закінчився.

Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, просить суд залишити його без змін.

Ухвалою від 05.12.2014 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді Авдеєв П.В., Куксов В.В. прийнято вказану вище апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи №910/19480/14 на 20.01.2015.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 №09-52/52/15 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи, у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Яковлєва М.Л. на лікарняному, призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/19480/14.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ між суддями, проведеного на підставі розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 №09-52/52/15, апеляційну скаргу ТОВ «Український папір» на рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2014 у справі №910/19480/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В.

Ухвалою від 21.01.2015 2014 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ТОВ «Український папір» на рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2014 у справі №910/19480/14 та призначено до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

В судовому засіданні 16.02.2015 було оголошено перерву до 16.03.2015.

В судовому засіданні 16.03.2015 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні 16.03.2015 заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у своєму відзиві, просив спірне судове рішення залишити в силі.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2013 між ТОВ «Український папір» (постачальник) та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (покупець) укладено договір на поставку товару №032-00/2/230913 (договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставляти за письмовими заявками покупця приладдя канцелярське паперове (папір офісний та перфорований для філій AT «Укрексімбанк») (далі - товар), загальна кількість, одиниці виміру, номенклатура та ціна якого зазначені в специфікації приладдя канцелярського паперового з адресами установ АТ «Укрексімбанк», що є додатком 1 до цього договору, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вартість товару згідно з умовами цього договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положеннями ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до положень ст. 2 договору ціна цього договору становить 1 065 409,05 грн., крім того ПДВ (20%) у розмірі 213 081,81 грн., а всього з ПДВ - 1 278 490,86 грн. , далі - ціна договору. Ціна договору включає в себе вартість товару та витрат постачальника, пов'язаних з поставкою товару за місцезнаходженням покупця. Ціна на товар є фіксованою (незмінною) протягом всього строку дії цього договору. Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 4.1. договору покупець (філія AT «Укрексімбанк») надає постачальнику відповідну заявку на поставку товару, в якій зазначається кількість товару, який підлягає поставці, а також місце поставки товару.

Поставка товару здійснюється постачальником з 01.11.2013 по 15.08.2014 за відповідною заявкою не пізніше ніж через 10 днів робочих днів з дня направлення відповідної заявки покупцем постачальнику. Поставка товару здійснюється силами та за рахунок постачальника (п. 4.3 ст. 4 договору).

У відповідності до п. п. 6.1.1., 6.1.4. договору постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товару в порядку, строки та за адресами, що встановлені цим договором та відповідною заявкою покупця, у випадку поставки неякісного/меншої кількості товару або його ушкодження з вини постачальника, постачальник за свій рахунок зобов'язаний замінити його на якісний/допоставити товар у строки, передбачені цим договором.

Положеннями п. 10.1. ст. 10 договору передбачено, що договір набирає чинності з 01.11.2013 та діє до 15.08.2014, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань за цим договором та відповідними заявками.

Цей договір може бути достроково розірваний за взаємною згодою сторін або у випадках та порядку, визначених цим договором, і чинним законодавством України (п. 11.4. договору). Всі зміни та доповнення до договору оформлюються сторонами у вигляді додаткових угод/договорів, які повинні бути підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені відбитками печаток сторін. Всі зміни та доповнення до цього договору є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 11.1. договору постачальник, з метою забезпечення надання покупцю фінансових гарантій виконання постачальником цього договору, протягом 1 банківського дня, з дати підписання повноважними представниками сторін цього договору, вносить забезпечення виконання цього договору у сумі, що становить 63 924,54 грн. у формі депозиту, який розміщується постачальником на вкладному (депозитному) рахунку постачальника, який буле відкрито в головному банку АТ «Укрексімбанк» згідно з відповідним договором банківського вкладу, що буде укладений між АТ «Укрексімбанк» та постачальником.

Згідно з п. 11.2. договору забезпечення виконання цього договору повертається покупцем постачальнику впродовж 3 банківських днів з дати належного виконання постачальником цього договору.

Забезпечення виконання цього договору не повертається постачальнику у разі невиконання ним зобов'язань за цим договором (п. 11.3. договору).

На виконання умов п. 11.1. договору на поставку товару №032-00/2/230913 щодо забезпечення виконання постачальником цього договору, 23.09.2013 сторони уклали договір банківського вкладу №28713W673. Відповідно до умов договору №28713W673 від 23.09.2013 банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок та приймає для зберігання вклад на строк 329 днів з нарахуванням процентів на вклад.

Відповідно до п. 1.6. договору №28713W673 рахунок закривається банком по закінченні строку дії договору або у разі його дострокового припинення/розірвання та повернення суми вкладу вкладнику чи списання вкладу з рахунка з інших підстав.

Згідно з п. 2.2.4. договору №28713W673 банк має право на виконання умов договору здійснювати договірне списання з рахунка суми вкладу у порядку та на умовах, передбачених п. 6.5. цього договору.

Відповідно до п. 6.5. договору №28713W673 вкладник доручає банку, а банк має право на виконання умов цього договору у разі невиконання вкладником зобов'язань, взятих згідно з договором на поставку товару:

- здійснювати договірне списання з рахунка вкладника суми вкладу на поточний рахунок вкладника, відкритий у банку;

- здійснювати договірне списання на користь банку коштів у розмірі суми вкладу з поточного рахунку вкладника, відкритого у банку.

На виконання умов договору банківського вкладу №28713W позивачем було внесено грошові кошти на депозитний рахунок, відкритий в установі відповідача, в розмірі 63 924,54 грн.

Відповідач на виконання умов договору на поставку товару №032-00/2/230913 звертався до позивача з наступними заявками на поставку товару: від 28.02.2014, від 18.04.2014, від 12.05.2014, від 15.05.2014 №1, від 15.05.2014 №4, від 12.05.2014 №5, від 12.05.2014, від 26.03.2014 №1, від 27.03.2014.

При цьому, матеріали справи не містять доказів поставки позивачем товару за вказаними заявками відповідачеві.

Статтею 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з ст. 188 ГК України вбачається, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Листом №2/25 від 25.02.2014 позивач звернувся до відповідача з пропозицією переглянути умови договору поставки в частині визначення ціни товару та порядку його оплати.

Відповідач листом від 25.03.2014 вих. №032-04/1900 не погодився на зміну ціни договору, зазначивши, що ціна є незмінною протягом усього строку дії договору.

10.04.2014 позивач звернувся до відповідача з листом №128/юр/14 з пропозицією про дострокове розірвання договору на підставі ст. ст. 651, 652 ЦК України шляхом підписання додаткової угоди та просив повернути на його поточний рахунок забезпечення виконання договору в розмірі 63 924,54 грн.

Також листом від 24.06.2014 №207/юр/14 позивач повторно звернувся до відповідача з пропозицією про дострокове розірвання договору на підставі ст. ст. 651, 652 ЦК України шляхом підписання додаткової угоди та просив повернути на його поточний рахунок забезпечення виконання договору в розмірі 63 924,54 грн., направивши на адресу відповідача проект додаткової угоди про розірвання договору поставки, а також копії висновку Київської торгово-промислової палати від 04.06.2014 №1703-4/339 про настання істотної зміни обставин та експертного висновку Київської торгово-промислової палати №Ц-343 від 20.05.2014.

Листом від 12.08.2014 №032-04/5174 відповідач повідомив позивача про те, що починаючи з березня 2014 року випадки невиконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань щодо поставки товару носять систематичний характер, тому відповідно до умов договору банківського вкладу №28713W буде здійснене договірне списання коштів в розмірі 63 924,54 грн.

Отже, з огляду на вищенаведене, вбачається, що сторони не змогли досягти згоди щодо внесення змін до договору поставки в частині ціни товару та/або розірвання договору.

При цьому, як вбачається з меморіальних ордерів від 12.08.2014 №52986, №52987, відповідачем було здійснено списання коштів в розмірі 63 924,54 грн. з вкладного рахунку позивача.

На підставі наведеного, позивач, посилаючись на істотну зміну обставин, подав до суду позов до відповідача з вимогами про розірвання договору на поставку товару №032-00/2/230913 від 23.09.2013 та зобов'язання відповідача повернути забезпечення виконання договору в формі депозиту у сумі 63 924,54 грн.

Відповідно до ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин, суд на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що зі змісту ст. 652 ЦК України вбачається, що наслідком розірвання договору є припинення зобов'язань сторін. При розірванні договору через істотну зміну обставин має бути в наявності сукупність певних обставин, зокрема: неочікування сторонами такої зміни обставин; неможливість сторін усунути причини, які призвели до зміни обставин; порушення співвідношення майнових інтересів сторін через зміну обставин; відсутність несення ризику зміни обставин стороною.

Згідно зі ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтею 44 ГК України визначено, що підприємництво здійснюється на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України.

Валютні курси, як зазначено у ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженим постановою Правління Національного Банку України від 12.11.2003 №496, офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Отже, законодавством України не передбачено незмінність курсу гривні до іноземних валют.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про те, що укладаючи договір на поставку товару, сторони могли передбачати ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Відтак, враховуючи умови договору поставки та приписів ст. 652 ЦК України, колегія суддів дійшла до висновку про те, що обставини зміни економічної ситуації та факт коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційним ризиком постачальника, а тому не є істотними в розумінні ст. 652 ЦК України, що виключає можливість задоволення позову.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для розірвання договору №032-00/2/230913 від 23.09.2013 на поставку товару на підставі ст. 652 ЦК України колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

При цьому, експертний висновок Київської торгово-промислової палати №Ц-343 від 20.05.2014 та висновок Київської торгово-промислової палати №1703-4/339 від 04.06.2014 свідчать про зміну курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України і, як наслідок, зміну вартості предмету договору. Однак, на думку колегії суддів, з урахуванням викладеного вище, обставини, викладені у цих висновках, не можуть бути підставами для розірвання договору №032-00/2/230913 від 23.09.2013 в розумінні ст. 652 ЦК України.

Поряд із цим, колегія суддів вважає неправильним висновок суду першої інстанції про те, що 15.08.2014 договір на поставку товару №032-00/2/230913 є припиненим у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, оскільки відповідно до п. 10.1 ст. 10 договору на поставку товару останній набирає чинності з 01.11.2013 та діє до 15.08.2014, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань за цим договором та відповідними заявками. Однак, вказане вище не впливає на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі.

Одночасно колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог позивача про зобов'язання відповідача повернути забезпечення виконання договору на поставку товару у сумі 63 924,54 грн. в формі депозиту, з огляду на наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Умовами договору на поставку товару №032-00/2/230913 від 23.09.2013 передбачено, що забезпечення виконання цього договору не повертається постачальнику у разі невиконання ним зобов'язань за цим договором (п. 11.3 договору).

Відповідно до положень п. 7.1 договору на поставку товару у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що листом від 30.05.2014 №6602-0-26-14/8.1 «Щодо питання розірвання або невиконання договорів купівлі-продажу за фактом встановлення форс-мажорних обставин у зв'язку із тимчасовою окупацією території України» Міністерство юстиції України інформує, що Торгово-промислова палата України засвідчує обставини форс-мажору відповідно до умов зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України, а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників) (частина третя ст. 14 вказаного Закону).

Як вбачається з листа Торгово-промислової палати від 30.05.2014 №1362/-05-5, Торгово-промислова палата (далі - ТПП) засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів (контрактів) на підставі чинного законодавства України, Методики про порядок засвідчення Торгово-промисловою палатою України форс-мажорних обставин.

За результатами розгляду документів ТПП видає сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини. Сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини - це документ установленої форми, який є підтвердженням настання форс-мажорних обставин на території України, виданий ТПП згідно з нормами чинного законодавства.

Сертифікат (висновок) видається заявнику на бланку ТПП. У сертифікаті (висновку) вказуються сторони контракту (договору), дата його укладення, місце, час, період (якщо це можливо вказати на дату звернення), протягом якого мали місце надзвичайні та невідворотні події. Сертифікат (висновок) підписується Президентом ТПП, Першим віце-президентом або Віце-президентами. На сертифікаті (висновку) ставиться печатка ТПП.

Регіональні торгово-промислові палати консультують заявників та здійснюють допомогу у підготовці та передачі пакета відповідних документів до ТПП України з метою підтвердження форс-мажорних обставин.

На переконання колегії суддів, подані позивачем експертний висновок Київської торгово-промислової палати №Ц-343 від 20.05.2014 та висновок Київської торгово-промислової палати №1703-4/339 від 04.06.2014 не відповідають вимогам, встановленим для сертифікатів (висновків) про форс-мажорні обставини, а тому відсутні підстави для звільнення позивача від відповідальності за невиконання договору поставки.

Положеннями п. 6.5. договору банківського вкладу №28713W673 передбачено право відповідача у разі невиконання вкладником зобов'язань, взятих згідно з договором на поставку товару, здійснювати договірне списання на користь банку коштів у розмірі суми вкладу.

Як вже встановлено судом, заявки відповідача на поставку товару від 28.02.2014, від 18.04.2014, від 12.05.2014, від 15.05.2014 №1, від 15.05.2014 №4, від 12.05.2014 №5, від 12.05.2014, від 26.03.2014 №1, від 27.03.2014 позивачем не виконані.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що списання відповідачем грошових коштів в сумі 63 924,54 грн. було здійснено правомірно та у відповідності до умов договору на поставку товару №032-00/2/230913 від 23.09.2013 та договору банківського вкладу від 23.09.2013 №28713W673.

Відповідно до ст. 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами статті 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2014 у справі №910/19480/14 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2014 у справі №910/19480/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» на рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2014 у справі №910/19480/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 05.11.2014 у справі №910/19480/14 залишити без змін.

3. Справу №910/19480/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук